Провадження № 2/161/165/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2024 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Шарунович К.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

представника третьої особи ОСОБА_5 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу №161/13656/23 за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача виконавчий комітет Луцької міської ради, до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 14 серпня 2013 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Вказує, що був у шлюбі з відповідачкою. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька, ОСОБА_6 . Сімейне життя не склалося, на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 14 серпня 2015 року шлюб розірвано. Дитина залишилася проживати разом із матір`ю. Відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дочкою, не даючи можливості вільно спілкуватися з нею, а з початком війни в Україні вона виїхала за кордон і відмовилася надати номер телефону доньки та не йде на контакт. Просить усунути перешкоди у спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_6 та зобов`язати відповідачку надавати можливість під час перебування доньки в Україні систематично спілкуватися, щотижня з 18 години вечора п`ятниці до 18 години вечора неділі, а під час перебування доньки в Італії або іншій країні систематично спілкуватися з донькою за допомогою програм інтернет зв`язку до 30 хвилин кожної середи та неділі.

21 серпня 2023 року на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду провадження у справі було відкрито, призначено підготовче судове засідання.

19 вересня 2023 року на адресу суду від відповідачки надійшов відзив, в якому вона позов заперечила, та вказала, що не чинить перешкод батькові у спілкуванні з дитиною, батько сам ухилився від виховання доньки, не брав ніякої участі у її розвитку, з нього в примусовому порядку стягуються аліменти. Крім того, на даний час доньці 11 років, вона не знає батька, у 2019 році їй діагностовано синдром гіперактивності та дефіцит уваги, що дуже впливає на її здоров`я, зокрема емоційний стан. Позивач не надавав дозволу на лікування дитини, не надавав дозволу на виїзд за кордон для її лікування, просив відмовитися від аліментів, лише тоді погоджувався надати дозвіл. З початком війни, вона разом із донькою виїхала за кордон, там успішно дитина проходить лікування, у зв`язку з діагностованою хворобою їй встановлена інвалідність, будь які емоційні стреси можуть негативно позначитися на її здоров`ї, спілкуватися з батьком дитина не бажає, але якщо у доньки з`явиться таке бажання, то вона не буде заперечувати.

10 жовтня 2023 року позивач уточнив позовні вимоги в частині позовних вимог, просив суд усунути перешкоди у спілкуванні з донькою ОСОБА_6 та зобов`язати ОСОБА_3 надавати йому можливість під час перебування доньки в Італії або у іншій країні систематично спілкуватися з донькою за допомогою програм Інтернет-зв`язку (Ватцап, Вайбер інші) до 30 хвилин кожної середи та неділі з 18 години до 20 години за часовим поясом республіки Італія.

17 жовтня 2023 року на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду підготовче провадження у даній справі закрито та призначено судове засідання.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з підстав у ньому зазначених, просили задовольнити. Позивач додатково суду пояснив, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дочкою, тому просив визначити спосіб участі у її вихованні та спілкуванні.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов заперечили. Відповідач в судовому засіданні додатково суду пояснила, що не заперечує, щоб відповідач спілкувався з дитиною, проте не буде дитину примушувати до цього, оскільки її стан здоров`я не стабільний і будь-які стреси можуть негативно позначитися на здоров`ї дитини.

Представник Служби у справах дітей в судовому засіданні надав висновок служби у справах дітей про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні позивача з дитиною. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, малолітню свідка ОСОБА_6 , дослідивши та оцінивши подані суду докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що в період перебування сторін у шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_6 (а.с.3).

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 14 серпня 2015 року шлюб між позивачем та відповідачкою розірваний (а.с.4).

В кінці лютого 2022 року відповідач разом із донькою виїхала за кордон, на даний час там проживає та не має наміру повертатися в Україну.

У сторін по даній справі склалися неприязні відносини, вони негативно налаштовані один проти одного, не йдуть на компроміс та контакт щодо участі у вихованні спільної доньки.

Суд зауважує, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

За приписами ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

За змістом цих норм права, той з батьків, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а той з батьків, з яким проживає дитина не має права перешкоджати спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (стаття 171 СК України).

Так, в судовому засіданні була допитана в якості свідка ОСОБА_7 , яка показала, що вона не пам`ятає свого біологічного батька, вона не бажає з ним спілкуватися та іти на контакт. Своє негативне ставлення пояснила тим, що батько ніколи не брав участі у її вихованні, не цікавився її життям, а тому вона не хоче з ним спілкуватися та взаємодіяти.

Разом із тим, судом встановлено, що дитина має астено-невротичний синдром. Поведінкові розлади.

У 2020 році було здійснено обстеження та лікування ОСОБА_6 у ТОВ «Науково-дослідницький інститут дитячої та сімейної психіатрії, психотерапії, психології, медичної та психосоціальної реабілітації» в м. Дніпро.

11.06.2020 року відповідно до заключення спеціаліста «Науково-дослідницький інститут дитячої та сімейної психіатрії, психотерапії, психології, медичної та психосоціальної реабілітації» дитина знаходилася на повторному циклі терапії в даному закладі з діагнозом: астено-невротичний синдром. Поведінкові розлади.

З пояснень відповідача встановлено, що лікування в приватному закладі за межами міста зумовлено відмовою батька про надання згоди на лікування дитини в державній психіатричній лікарні за місцем проживання. Як пояснила відповідач, саме не бажання батька брати участь у лікуванні дитини і зумовило її переїзд з дитиною за кордон, для належного її лікування, де згода батька не є необхідною.

15 квітня 2024 року за результатами проведення консультацій з дитиною ОСОБА_6 висновком психолога встановлено, що у дитини сформована безпечна прив`язаність до матері й вітчима та наявна порушена прив`язаність до батька. Спілкування дитини з батьком проти її волі може призвести до погіршення її психоемоційного стану, що своєю чергою, може негативно позначитися на психічному та фізичному здоров`ї дитини.

За результатами консультації було виявлено наявність ознак сформованої безпечної прив`язаності дівчинки до матері та вітчима, що обумовлена турботливим ставленням до дитини, з урахуванням її найкращих інтересів, та порушеною прив`язаністю дівчинки до батька, що зумовлена відсутністю участі батька в житті дитини. Прив`язаність є базовою потребою людини, від якої залежить її виживання. За якісними характеристиками прив`язаність поділяється на безпечну та порушену. Безпечна прив`язаність передбачає турботу, ніжність, любов та підтримку з боку кожного із батьків. Така прив`язаність є головною умовою нормального розвитку дитини. Формування кожної з форм порушеної прив`язаності опосередковане, у першу чергу, високим фруструванням батьками потреб дитини у захисті та турботі. Така форма прив`язаності сприяє негативному впливу на особистість та може змінювати ракурс розвитку дитини. Прив`язаність дитини до батьків це двосторонній процес, результатом якого є формування готовності дитини емоційно реагувати на кожного із батьків; це є першою формою соціальної поведінки, яка адресована батькам та згодом виступає, як базова соціальна установка у ставленні до батьків і виявляється в інших соціальних контактах (а.с. 159-164).

Із врахуванням психологічного та фізичного стану дитини, її віку, виходячи з балансу інтересів дитини та її батька, суд дійшов висновку, що встановлення такого способу участі батька у вихованні дитини, як надання йому можливості спілкуватися з донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за допомогою програм Інтернет-зв`язку до 30 (тридцяти) хвилин кожної середи та неділі з 18:00 год до 20:00 год за часовим поясом Республіки Італія за бажанням самої дитини та у присутності матері ОСОБА_3 , буде максимально відповідати інтересам малолітньої ОСОБА_6 .

Суд вважає, що саме такий порядок участі батька у спілкуванні з дитиною буде спрямований на відновлення і сталість відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком.

В решті частині позовних вимог суд відмовляє, оскільки дитина знаходиться за кордоном на постійному місці проживання, проходить там лікування, тому такий спосіб участі, як спілкування з дитиною на території України, на даний час є неможливим, оскільки в Україні досі дії воєнний стан.

Слід також роз`яснити сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у спілкуванні з малолітньою дитиною, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини.

До того ж, суд вважає за необхідне встановити батькам вимогу нести відповідальність за життя та здоров`я дитини, не налаштовувати її один проти одного, дотримуватись графіку дитини, що сприятиме розвитку дитини. Рекомендовано батькам попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини.

Керуючись ст.ст. 157, 159, 171 Сімейного кодексу України, ст.265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Встановити порядок участі ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким чином: надати ОСОБА_1 можливість спілкуватися з донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за допомогою програм Інтернет-зв`язку до 30 (тридцяти) хвилин кожної середи та неділі з 18:00 год до 20:00 год за часовим поясом Республіки Італія за бажанням самої дитини щодо спілкування з батьком та у присутності матері ОСОБА_3 .

В решті вимог позовної заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог ходо предмета спору виконавчий комітет Луцької міської ради, м. Луцьк, вул. Б. Хмельницького, 21, .

Повний текст рішення складено

та підписано 19.06.2024.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк