Провадження №2/748/560/24
Єдиний унікальний № 748/1807/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2024 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Хоменко Л.В.,

секретаря Базарної М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Чернігові справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області Н.Білозуб звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на рахунок управління суму переплати пенсії у розмірі 63 490 грн. 27 коп. та судовий збір у розмірі 3 028 грн. Заявлені вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні та з 01 листопада 2019 року отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно з випискою МСЕК 12 ААБ № 498864 від 05 листопада 2019 року інвалідність відповідачу встановлена до 30 листопада 2020 року. Позивач зазначає, що з 01 грудня 2020 року, враховуючи п. 14-6 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_1 продовжено виплату пенсії по інвалідності на період дії карантину без результатів повторного огляду МСЕК. Отже, відповідачу було продовжено виплату пенсії по інвалідності з 01 грудня 2020 року по 30 квітня 2023 року у період дії карантину без результатів повторного огляду МСЕК. Згідно результатів переогляду МСЕК у випадках, коли особу не визнано особою з інвалідністю, встановлено інвалідність нижчої групи, інвалідність встановлено з перервою проводиться перерахунок пенсії. Відповідач у порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 16 наведеного Закону не повідомила в десятиденний термін про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку, зокрема, не зверталась до Головного управління про припинення виплати пенсії. Відповідачу було надіслано лист щодо подання заяви про припинення виплати пенсії у разі відмови від проходження повторного огляду МСЕК з власних причин або не визнання особою з інвалідністю. ОСОБА_2 07 квітня 2023 року надала до Головного управління заяву про припинення виплати пенсії, в зв`язку із відмовою від проходження повторного огляду в МСЕК. Відповідно виплата пенсії по інвалідності припинена з 01 квітня 2023 року. Отже, у період з 01 грудня 2020 року по 31 березня 2023 року право на отримання пенсії у відповідача відсутнє. Таким чином, переплата пенсії за період з 01 грудня 2020 року по 31 березня 2023 року склала 63 490 грн. 27 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2024 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 22 травня 2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, надала заяву, у якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнає.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 01 листопада 2019 року та отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до виписки МСЕК 12 ААБ № 498864 від 05 листопада 2019 року інвалідність ОСОБА_2 встановлена до 30 листопада 2020 року.

На підставі п. 14-6 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 продовжено виплату пенсії по інвалідності на період дії карантину без результатів повторного огляду МСЕК до 01 квітня 2023 року.

З індивідуального перерахунку ОСОБА_1 за період 01 грудня 2020 року - 31 березня 2023 року, проведеного Головним управлінням ПФУ у Чернігівській області, вбачається, що станом на 31 березня 2023 року існує переплата по пенсії у розмірі 63 490 грн. 27 коп. (а. с. 4-23).

Матеріали справи містять лист Головного управління від 30 грудня 2022 року на ім`я ОСОБА_1 , яким їй пропонувалось у разі відмови від проходження повторного огляду МСЕК з власних причин або невизнання її особою з інвалідністю з`явитись до Чернігівського відділу обслуговування громадян № 1 (сервісного центру) для написання заяви про припинення виплати пенсії (а. с.24-25).

07 квітня 2023 року ОСОБА_2 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про припинення виплати пенсії, у зв`язку з відмовою від проходження повторного огляду в МСЕК.

Так, частиною 1 статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV, із змінами, (надалі за текстом Закон 1058) визначено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою. (стаття 34 Закону 1058).

У разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд, здоровою пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність (абзац 3 ч. 1 статті 35 Закону 1058.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19)» №540-ІХ, яким Розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» було доповнено пунктом 14-6 наступного змісту: «у разі пропуску в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, строку повторного огляду медико-соціальної експертизи особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої пенсії на підставі заяви та результаті переогляду особи з інвалідністю».

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 19 грудня 2020 року до 31 березня 2022 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211, від 20 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_1 ні 30 листопада 2020 року (дата до якої встановлена інвалідність), ні після цієї дати не звертався до органів МСЕК з приводу встановлення статусу інвалідності, то відповідно, нарахування їй пенсії по інвалідності, має бути припинено.

Відповідно до вимог ст. 73 Закону №1058-IV, кошти Пенсійного фонду використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду. Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Згідно з положенням ч.1 ст.50 Закону №1058-IV, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Аналіз зазначених норм закону свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Відповідно до ч. 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Таким чином, зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна.

Вiдсутнiсть правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто, вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а і тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Відповідно до приписів статті 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Отже, законодавцем передбачено два винятки із даного правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №174/404/16-ц (провадження №61-11601св18).

Вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги той факт, що відповідачем жодним чином не заперечується те, що їй було відомо, що вона не проходила повторний огляд в МСЕК та не була визнана особою з інвалідністю, тобто не підтвердила статус особи з інвалідністю ІІ групи, а тому нарахування їй пенсії по інвалідності було неправомірним. Допускаючи недобросовісну поведінку, відповідач не повідомила про наявність указаних обставин орган Пенсійного фонду та продовжувала отримувати пенсію по інвалідності, що і призвело до виникнення переплати пенсії, починаючи з 01 грудня 2020 року по 31 березня 2023 року, розмір якої відповідно до матеріалів справи становить 63 490 грн 27 коп.

Таким чином, суд зазначає про наявність підстав для висновку, що сплачені відповідачу кошти з 01 грудня 2020 року по 31 березня 2023 року в рахунок оплати пенсії по інвалідності в розмірі 63 490 грн 27 коп., необхідно вважати пенсією, яка виплачена надміру внаслідок зловживань з боку її отримувача ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішенні даного спору по суті судом беруться до уваги висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №711/1509/17, від 21 червня 2018 року у справі №554/1809/17, від 31жотвня2018 року у справі №307/2100/16-ц, від 13 квітня 2020 року у справі №487/2596/17.

За таких обставин суд уважає, що позовні вимоги про стягнення переплати пенсії підлягають задоволенню повністю.

Позивачем при подачі позову сплачено 3 028 грн. 00 коп. судового збору, що із врахуванням задоволення позову та положень ст. 141 ЦПК України є підставою для стягнення судового збору у зазначеному розмірі із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача. Докази на підтвердження звільнення відповідача від сплати судового збору суду не надані.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 141, 247, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (юридична адреса: 14005, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 839А; ) переплату пенсії у розмірі 63 490 (шістдесят три тисячі чотириста дев`яносто) грн. 27 (двадцять сім) коп.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, адреса місцезнаходження: вул. П`ятницька, буд. 83А, м. Чернігів, код згідно з .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Хоменко Л.В.