Справа № 490/1186/24
Провадження № 2/487/1777/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2024 року м. Миколаїв Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючий суддяНікітін Д.Г.,
при секретаріШульга В.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та просив суд зменшити розмір аліментів, які сплачуються на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 25.06.2011 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 93.

Під час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва у справі № 487/4713/17 від 07.02.2018 шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 25.06.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 93, був розірваний.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва у справі № 487/5158/17 від 30.01.2018 було ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.09.2017 і до повноліття дитини.

Після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, позивачем регулярно сплачуються дані аліменти.

Проте на даний момент, у зв`язку із об`єктивними обставинами, а саме зміною сімейного та матеріального станів і погіршенням стану здоров`я, існує необхідність у зменшенні розміру аліментів, які сплачуються на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, зважаючи на наступне.

Позивач подав заяву про слухання справи за його відсутності.

Представник відповідача надав до суду заяву про слухання справи у його відсутності та надав заперечення на позов в якому просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 25.06.2011 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 93.

Під час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва у справі № 487/4713/17 від 07.02.2018 шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 25.06.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 93, був розірваний.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва у справі № 487/5158/17 від 30.01.2018 було ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.09.2017 і до повноліття дитини.

Після розірвання даного шлюбу, 22.03.2018 між ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 був укладений шлюб, зареєстрований у Маріупольському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 171.

Під час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області у справі № 266/5123/20 від 20.12.2020 шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 22.03.2018 у Маріупольському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 171, був розірваний.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області у справі № 266/1558/21 від 29.04.2021 було ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 17 березня 2021 року до досягнення дитиною, повноліття.

Після прийняття рішення Заводським районним судом міста Миколаєва у справі № 487/5158/17 від 30.01.2018, яким було ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.09.2017 і до повноліття дитини, відбулися зміни у сімейному стані, так і у матеріальному стані позивача.

Адже відрахування та сплата аліментів здійснюється на утримання двох неповнолітніх дітей.

Також позивач зазначає, що на його утриманні перебувають батьки, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Зокрема, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції у Хмельницькій області 11 листопада 2010 року, 25 березня 1989 року між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було зареєстровано шлюб.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 31.01.2024, виданого повторно Волочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_1 , та зазначено, що батько - ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_8 .

Крім того, в батька позивача, ОСОБА_6 , наявна третя група інвалідності. Даний факт підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК, виданою Хмельницькою медико-соціальною експертною комісією. У даній довідці зазначено що ОСОБА_6 проведено огляд 12.01.2017 та встановлено третю групу інвалідності безтерміново.

На даний момент позивач є військовослужбовцем та проходить військову службу в Збройних Силах України, зокрема, в районах ведення бойових дій. Під час проходження військової служби ним було отримано травму, яка призвела до погіршення стану здоров`я.

Відповідно до довідки про обставини отримання травми, виданої військовою частиною НОМЕР_5 29.06.2023 № 3121, 06 квітня 2023 року під час виконання бойового завдання, а саме під час проведення інспектування позицій одного з підрозділів військової частини НОМЕР_5 поблизу населеного пункту Маньківка, Донецької області, при пересуванні між укріпленнями, через раптовий обстріл з боку противника був вимушений різко зіскочити на дно траншеї, в результаті чого військовослужбовець військової частини НОМЕР_5 підполковник ОСОБА_9 отримав травмування.

В цій же довідці встановлено, що травма настала при здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій області, пов`язана з захистом Батьківщини під час дії воєнного стану та пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Після отримання вказаної травми та у зв`язку із погіршенням стану здоров`я я перебував на стаціонарному лікуванні з 26.09.2023 по 03.10.2023 у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4859 від 03.10.2023. У вказаному медичному закладі мені було поставлено діагноз: застарілий субтотальний розрив передньої хрестоподібної зв`язки; застарілий клаптевий розрив медіального меніску правого колінного суглобу; хондромаляція внутрішнього виростку правої стегнової кістки II ст..

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 21 грудня 2023 року № 2741, виданої військовою частиною НОМЕР_6 , 21 грудня 2023 року позивачу було проведено медичний огляд гарнізонною військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_6 та встановлено, що травма пов`язана із захистом Батьківщини та, згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.07.2007 № 370, травма відноситься до ТЯЖКИХ.

Таким чином, після отримання мною 06 квітня 2023 року під час виконання бойового завдання, при здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій області, пов`язаного з захистом Батьківщини під час дії воєнного стану, травми, яка відноситься до ТЯЖКИХ, стан здоров`я значно погіршився. Позивачем на постійній основі здійснюється закупівля ліків, які є необхідними для відновлення стану здоров`я, проходження реабілітації та відновлення.

Позивач продовжив виконувати свій конституційний обов`язок із захисту Батьківщини та надалі проходжу військову службу в Збройних Силах України. Зокрема, на даний момент перебуває на посаді командира військової частини НОМЕР_7 , яка знаходиться в районі бойових дій у Донецькій області

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст.182 СК України).

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік»: установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень; працездатних осіб - 3028 гривень;.

Таким чином мінімальний гарантований розмір аліментів у 2024 становить для дітей віком від 6 до 18 років - 3196,00 грн.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, конструкція зазначеної статті 192 СК України визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22).

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Верховний Суд України в постанові від 05лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Згідно зі ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановив, що змінився сімейний стан платника аліментів, погіршився стан здоров`я позивача, а тому наявні підстави для зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог та зменшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Визначений розмір аліментів буде відповідати потребам дитини, критеріям виваженості, розумності та справедливості.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 76-81, 81, 89, 133, 137, 141, 263- 265, 280- 284, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, які сплачуються на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19 червня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач: ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Відповідач: ОСОБА_2 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Г. Нікітін