ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м.Суми

Справа №592/11492/23

Номер провадження 22-ц/816/671/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 листопада 2023 року, в складі судді Бичкова І.Г., ухвалене у м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

02 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» (далі АТ «Сумське НВО - ІНЖИНІРИНГ») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позовна заява мотивована тим, що з 03.04.2020 року по 30.11.2022 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 30.11.2022 року її було звільнено з АТ «Сумське НВО - ІНЖИНІРИНГ» за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. На момент звільнення відповідач нарахував їй заробітну плату в сумі 7141,90 грн, але виплатити її відмовився. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.08.2023 року з АТ «Сумське НВО - ІНЖИНІРИНГ» на користь позивачки була стягнута заборгованість з заробітної плати в сумі 7141,90 грн.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки виплати заборгованості за період з 30.11.2022 року по 30.05.2023 року у сумі 76321,70 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Сумське НВО - ІНЖИНІРИНГ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 29845,20 грн з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів, 3000 грн витрат на правничу допомогу та 1073,60 грн судового збору.

В апеляційній скарзі АТ «Сумське НВО - ІНЖИНІРИНГ», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду змінити в частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 3000 грн та в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу до 500 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні рішення судом не враховано, що затримка виплати заробітної плати позивачу виникла не з вини товариства, що підтверджується листом Торгово-промислової палати від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1, постановою прокурора Окружної прокуратури м. Суми від 14 квітня 2022 року, якою визнано товариство потерпілим у кримінальному провадженні за фактом вчинення обстрілів мирного населення та цивільної інфраструктури 05 березня 2022 року, що призвело до зруйнування будівель та споруд АТ «СМНВО Інжиніринг» по проспекту Курському, 30 в м. Суми, та сертифікатами Торгово-промислової палати від 30 листопада 2022 року, 24 січня 2023 року та від 13 лютого 2023 року.

Посилаючись на те, що порушення строків виплати позивачу заробітної плати виникла внаслідок дії обставин непереборної сили військової агресії рф проти України, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», вважає, що товариство звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Вважає, що позивачем не надані достовірні докази понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 , позивача ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не повністю, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України є підставою для його зміни.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 03.04.2020 року по 30.11.2022 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 30.11.2022 року позивачку було звільнено з АТ «СМНВО Інжиніринг» за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (а. с. 6).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.08.2023 року з АТ «СМНВО Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 була стягнута заборгованість з заробітної плати в сумі 7141,90 грн.

З довідок № 16-07/733 від 24.10.2023 року, № 16-07/755 від 17.11.2023 року, наданих АТ «СМНВО Інжиніринг», встановлено, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 408,84 грн (а.с. 77, 97).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення ст. 116 КЗпП України, при звільненні відповідач не виплатив позивачу всіх сум, що належали їй від підприємства, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача на підставі ч. 1 ст. 117 КЗпП України середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Визначаючи розмір середнього заробітку у сумі 29845,32 грн за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходив з того, що середньоденна заробітна плата позивача складає 408,84 грн, а затримка виплати заробітної плати складає 73 робочих дні (408,84 грн. х 73 робочих дні=29845,32 грн).

Проте, колегія суддів апеляційного суду не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції в частині визначення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з вимогами статей 94, 97, 115 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати встановлюється за погодженням сторін, у відповідності до форм і систем оплати праці, норм праці, а також з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про виникнення у позивача права на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки АТ «СМНВО - Інжиніринг» в порушення ст. 116 КЗпП України в день звільнення ОСОБА_1 не було здійснено розрахунку по нарахованій заробітній платі.

Щодо розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі при звільненні колегія суддів зазначає наступне.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України.

Враховуючи компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

Виходячи із принципів справедливості та співмірності, враховуючи, що розмір заборгованості по заробітній платі позивача становив 7141,90 грн, за затримку виплати якої відповідач несе відповідальність згідно зі статтею 117 КЗпП України, колегія суддів вважає за необхідне визначити до стягнення на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 8000 грн. Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було б передбачити.

Суд апеляційної інстанції вважає, що стягнення з відповідача значної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (29845,20 грн) є несправедливим та може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам.

Отже, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача підлягають задоволенню частково, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 8000 грн, що відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачкою було надано суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних її представником адвокатом Ясинок М.М. та здійснених позивачкою витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір таких витрат дорівнює 3000,00 грн., які були сплачені позивачкою на рахунок свого представника, що підтверджується відповідним платіжним документом, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 57-59а).

У зв`язку з частковим задоволенням позову на10,5% (просила стягнути 76321,70 грн, а підлягає стягненню 8000 грн), рішення суду першої інстанції в частині стягнення з АТ «Сумське НВО ІНЖИНІРИНГ» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу та судового збору підлягає зміні і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 315 грн витрат на правничу допомогу (10,5% від 3000 грн) та 112,70 грн компенсації судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції (10,5% від 1073,60 грн).

За змістом ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, які виразилися в порушенні норм трудового законодавства відносно позивача, то понесені відповідачем судові витрати за апеляційне оскарження рішення суду належить покласти саме на відповідача, підстав для їх компенсації за рахунок позивача не вбачається.

Враховуючи те, що справа є малозначною, відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 листопада 2023 року змінити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» (40009, м. Суми, вул. Іллінська, 13, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 8000 грн, з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг» (40009, м. Суми, вул. Іллінська, 13, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 315,00 грн та 112,70 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина