465/9584/24
2-з/465/193/24
Ухвала

про відмову в забезпеченні позову

"13" грудня 2024 р. м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я., з участю секретаря судового засідання Савченко А.К., розглянувши матеріали заяви представниці позивача ОСОБА_1 - адвокатки Змислої Марти Русланівни, про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

встановив:

Заявниця - представниця позивача ОСОБА_1 - адвокатка Змисла Марта Русланівна, в порядку ст.152 ЦПК України звернулася в суд із заявою про забезпечення позову.

Зокрема, просить вжити заходів забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом заборони приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Львівської області Герич Ірині Богданівні видавати свідоцтво про прийняття спадщини та вчиняти дії щодо оформлення спадщини у спадковій справі №10/24, яка відкрита щодо майна померлої ОСОБА_2 до вирішення справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2024р., справу передано судді Баран О.І.

Ухвалою від 04.12.2024р. задоволено заяву судді Франківського районного суду м. Львова Баран О.І. про самовідвід у цивільній справі, матеріали справи передано до канцелярії суду для здійснення авторозподілу справи в порядку ст.33 ЦПК України.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2024р., справу передано судді Кузю В.Я.

Дослідивши заяву з додатками, приходжу до наступного.

У відповідності з ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї ж статті зазначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

У заяві про забезпечення позову заявниця зазначає, що дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на випадок свої смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 заповіла гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 частину нерухомого майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, а останні не є родичами подружжю та не мають з подружжям жодних родинних відносин. Зазначає, що заповіти складені ОСОБА_2 без усвідомленого розуміння значення своїх дій, оскільки мала онкологічне захворювання, яке впливало на її психологічний стан, а відтак вона не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Відтак, наявні достатні підстави припускати те, що гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як спадкоємці за заповітом отримають свідоцтво про прийняття спадщини та зареєструють за собою право власності на майно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 зазначено, що конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 вказано, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали заяви не містять належних і допустимих доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, про який просить заявник, а посилання у заяві лише на потенційну можливість, припущення заявника щодо можливого вичнення певних дій, задля уникнення виконання рішення суду у даній справі не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявником не зазначені конкретні обставини, що вказують на фактичне або імовірне вчинення гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дій, спрямованих на реєстрацію прав власності на майно, яке на даний час не є спірним.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, з матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що до такої не долучено жодних належних доказів, які б достовірно свідчили про те, що існує реальна загроза невиконання в майбутньому рішення суду у випадку задоволення позовних вимог позивача.

Крім того, суд звертає увагу, що до заяви про забезпечення позову заявницею долучено копію ухвали судді Галицького районного суду м. Львова Стрельбицького В.В. від 02.12.2024р., якою заяву про забезпечення позову, подану разом з позовною заявою про визнання заповітів, недійсними, передано на розгляд до Франківського районного суду м. Львова.

Відтак, за відсутності процесуального рішення за наслідками розгляду заяви про забезпечення позову, яка передана на розгляд іншого суду, заявницею повторно подано заяву, що є не припустимим, та свідчить про зловживання стороною заявника своїми процесуальними правами.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 6 цієї статті, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.151 - 153 ЦПК України, суд

постановив:

В задоволенні заяви представниці позивача ОСОБА_1 - адвокатки Змислої Марти Русланівни, про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. Кузь