КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/1546/24 Головуючий у 1 інстанції: Тиха О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Кафідової О.В., Оніщука М.І.,

секретар Ткаченко В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Савченко Альони Сергіївни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 30 вересня 2024 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним,-

в с т а н о в и в:

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним. укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 договору позики від 15 лютого 2022 року. Посилалася на те, що не надавала письмової згоди на укладення її колишнім чоловіком ОСОБА_3 оспорюваного договору позики, договір не підписувала. Про факт передачі та отримання грошових коштів за договором позики від 15 лютого 2022 року не знала, в інтересах сім`ї кошти не використовувалися.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 30 вересня 2024 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним закрито.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Вважає помилковим висновок суду про наявність підстав для закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору. Свої висновки суд обґрунтовує тим, що на час розгляду даної справи рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01 грудня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року, у справі № 758/9992/23, на ОСОБА_1 та ОСОБА_3 покладений солідарний обов`язок повернути отримані за договором позики від 15 лютого 2022 року грошові кошти та встановлені обставини, з якими позивачка ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги - надання нею згоди на укладення оспорюваного договору та невикористання коштів в інтересах сім`ї. Представник ОСОБА_1 зазначає, що обставини, на які посилалася позивачка підлягають встановленню виключно за результатом судового розгляду, а отже спір між сторонами не вирішений. Також зазначає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для закриття провадження в справі з визначених ним підстав у підготовчому судовому засіданні.

Представник ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 . Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики від 15 лютого 2022 року, суд першої інстанції застосував положення п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України і виходив з того, що між сторонами відсутній предмет спору.

Колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції та вважає, що підстави закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 відсутні.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

При цьому, закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

З огляду на викладене, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Обґрунтовуючи висновки про наявність підстав для закриття провадження у спрві за позовом ОСОБА_1 на підставі п.2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції зазначив, що заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01 грудня 2023 року у справі № 758/9992/23, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року, був задоволений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором позики від 15 лютого 2022 року в сумі 200 000,00 доларів США, що на день подання позову складає 7 314 000,00 грн.Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з того, що грошові кошти за договором позики отримані позичальником ОСОБА_3 в інтересах сім`ї, а тому відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 повинні нести солідарну відповідальність за невиконання зобов`язання за цим договором. У постанові Київського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року встановлений факт, що перебуваючи з 01 червня 2021 року у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . ОСОБА_1 надала згоду на отримання у ОСОБА_2 в позику грошових коштів в сумі 200 000 доларів США, що підтвердила у своїй заяві від 08 грудня 2022 року, посвідченій приватним нотаріусом Округу Обервінтертур-Вінтертур Мартіном Шмукі. В заяві ОСОБА_1 зазначила, що договір позики від 15 лютого 2022 року укладався її чоловіком ОСОБА_3 в інтересах сім`ї, вона погоджується з усіма умовами договору та вважає їх вигідними для сім`ї, а укладення договору позики від 15 лютого 2022 року відповідає їх спільному волевиявленню.Відтак, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01 грудня 2023 року та постановою Київського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року, які набрали законної сили, встановлені факти, як спростовують обставини, наведені ОСОБА_1 у позові про визнання недійсним договору позики.

Разом з тим, ухвалення Подільським районним судом м. Києва заочного рішення від 01 грудня 2023 року у справі № 758/9992/23 про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики від 15 лютого 2022 року, залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року, та встановлення по справі обставин в межах предмету доказування не вказує на відсутність предмету спору в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору позики, а отже не є підставою для закриття провадження в справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. В межах предмету доказування вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики не розглядалися.

Установлені в рамках розглядусправи № 758/9992/23 обставини могли бути враховані під час розгляду даної справи та ухваленні рішення по суті заявлених вимог ОСОБА_1 , проте не могли бути підставою для закриття провадження в даній справі.

Відповідно, ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 30 вересня 2024 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Савченко Альони Сергіївни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 30 вересня 2024 року скасувати, а справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним, направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 13 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Кафідова О.В.

Оніщук М.І.