Справа № 464/6718/20 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/811/3466/23 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

з участю: представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 23 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідачів Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2020 ОСОБА_6 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 03 квітня 2019 року о 14:00 год у м.Львові на вул.Городоцькій, 203, відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участі автомобіля марки «Lexus», р.н. НОМЕР_1 , який належить йому, трактора «Т-25 МОК 188», р.н. НОМЕР_2 , та автомобіля марки «Nissan», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 .

Дана ДТП сталась з вини водія марки «Nissan», р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_7 , який згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №152746 від 06 травня 2019, 03 квітня 2019 року о 14:00 год у м.Львові на вул.Городоцькій, 203, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, при зміні напрямку, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод та небезпеки іншим учасниками дорожнього руху, повертаючи ліворуч, не надав дорогу автомобілю марки «Lexus», р.н. НОМЕР_1 , що рухався у зустрічному напрямку руху, чим змусив водія автомобіля марки «Lexus» застосувати екстрене гальмування та змінити напрямок руху, внаслідок чого водій автомобіля марки «Lexus» втратив контроль над автомобілем та здійснив наїзд на трактор «Т-25 МОК 188», р.н. НОМЕР_2 , чим порушив п.1.5, п.2.3б, п.10.1, п.10.4 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.

Внаслідок даної пригоди належний йому автомобіль марки «Lexus», р.н. НОМЕР_1 , та трактор «Т-25 МОК 188», р.н. НОМЕР_2 , отримали технічні пошкодження.

Окрім цього, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №152747 від 06 травня 2019 року, встановлено, що ОСОБА_7 03 квітня 2019 року у м.Львові на вул.Городоцькій, 203, керуючи автомобілем марки «Nissan», р.н. НОМЕР_3 , будучи причетним до ДТП, не залишився на місці пригоди та не повідомив орган чи підрозділ поліції, чим порушив п. 2.10 (а,д) ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.122-4 КУпАП.

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 11 липня 2019 р у справі №464/2646/19, провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_7 за ст. 124, ст.122-4 КУпАП закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП.

Вказує, що із правового аналізу ст.38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності такої вини, провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

А тому, така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини у вчиненні ДТП.

Позивач вказував, що внаслідок наведеної вище ДТП, його автомобіль марки «Lexus», р.н. НОМЕР_1 , отримав численні механічні пошкодження. Згідно із висновком експертного автотоварознавчого дослідження №92 від 20 липня 2019 року судового експерта ТзОВ «Експертиза» Галамая Я.І., сума матеріального збитку становить 306 809,19 грн, а також за складання висновку ним сплачено 1 000 грн. Також зазначив, що внаслідок вказаних подій, йому і була завдана моральна шкода, яку він оцінив у 10 000 грн.

Із покликанням на ст. ст. 22, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, просив стягнути з ОСОБА_7 на його користь відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 307 809 грн 19 коп, моральну шкоду в розмірі 10 000 грн, а також судові витрати.

Ухвалою суду першої інстанції від 23 листопада 2021 року провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди закрито; провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, - зупинено до залучення для участі у справі правонаступників відповідача ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду першої інстанції від 30 січня 2023 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду першої інстанції від 17 лютого 2023 року залучено до участі в справі в якості відповідачів - правонаступників відповідача ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 23 жовтня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідачів Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що згідно постанови судді Сихівського районного суду м. Львова Бойко О.М. від 11 липня 2019 року у справі № 464/2646/19 провадження у справі про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрито на підставі пункту 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказує, що внаслідок ДТП його автомобіль отримав численні механічні ушкодження.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 92 від 20 липня 2019 року судового експерта ТзОВ «Експертиза» Галамай Я.І. сума матеріального збитку становить 306 809 (триста шість тисяч вісімсот дев`ять) грн. 19 коп. За складання висновку позивачем сплачено 1000 (одна тисяча) грн. Загальна сума матеріального збитку становить 307 809 грн (триста сім тисяч вісімсот дев`ять) грн. 19 коп.

Просить рішення Сихівського районного суду міста Львова від 23 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 , на підтримання доводів апеляційної скарги, представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що будь яких належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ДТП 03 квітня 2019 року матеріали справи не містять, відтак позовні вимоги ОСОБА_4 є необґрунтованими.

З таким висновком суду погодитися неможна із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 03 квітня 2019 року о 14:00 год у м.Львові на вул.Городоцькій, 203, відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участі автомобіля марки «Lexus», р.н. НОМЕР_1 , який належить йому, трактора «Т-25 МОК 188», р.н. НОМЕР_2 , та автомобіля марки «Nissan», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 .

Дана ДТП сталась з вини водія марки «Nissan», р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_7 , який згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №152746 від 06 травня 2019, 03 квітня 2019 року о 14:00 год у м.Львові на вул.Городоцькій, 203, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, при зміні напрямку, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод та небезпеки іншим учасниками дорожнього руху, повертаючи ліворуч, не надав дорогу автомобілю марки «Lexus», р.н. НОМЕР_1 , що рухався у зустрічному напрямку руху, чим змусив водія автомобіля марки «Lexus» застосувати екстрене гальмування та змінити напрямок руху, внаслідок чого водій автомобіля марки «Lexus» втратив контроль над автомобілем та здійснив наїзд на трактор «Т-25 МОК 188», р.н. НОМЕР_2 , чим порушив п.1.5, п.2.3б, п.10.1, п.10.4 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.

Внаслідок даної пригоди належний йому автомобіль марки «Lexus», р.н. НОМЕР_1 , та трактор «Т-25 МОК 188», р.н. НОМЕР_2 , отримали технічні пошкодження.

Окрім цього, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №152747 від 06 травня 2019 року, встановлено, що ОСОБА_7 03 квітня 2019 року у м.Львові на вул.Городоцькій, 203, керуючи автомобілем марки «Nissan», р.н. НОМЕР_3 , будучи причетним до ДТП, не залишився на місці пригоди та не повідомив орган чи підрозділ поліції, чим порушив п. 2.10 (а,д) ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.122-4 КУпАП.

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 11 липня 2019 р у справі №464/2646/19, провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_7 за ст. 124, ст.122-4 КУпАП закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП.

Зазначена постанова ОСОБА_7 не оскажувалась.

З правового аналізу положень ст.38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у вчиненні дорожньо-транспортоної пригоди.

Частиною 2 ст.1187 ЦК України встановлено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З огляду на вищевказані норми відповідальність за шкоду несе безпосередньо винуватець ДТП особа, яка завдала шкоди. Така особа, відповідно до ст.1192 ЦК України має відшкодовувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоду, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

У Постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі №456/674/19 зазначено про те, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить про те,що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП , не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у вчиненні ДТП.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 07 лютого 2018 року у справі №910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі №927/623/18; від 04 березня 2020 року у справі №641/2795/16-ц; від 29 квітня 2020 року в справі №686/4557/18.

У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі №641/2795/16-ц зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо».

Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова Верховного Суду від 29 квітня 2020 року в справі №686/4557/18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4 суд першої інстанції не врахував, що не притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП не свідчить про відсутність його вини у завданні шкоди, оскільки закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП не є реабілітуючою обставиною, що спростовує факт наявності його вини в скоєнні ДТП.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, яка викладена у частині другій статті 1166 ЦК України, особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Однак, відповідачами не було надано належних доказів щодо відсутності вини ОСОБА_7 у вчиненні ДТП яке мало місце 03 квітня 2019 року, що є підставою для відшкодування заподіяної шкоди його правонаступниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно з висновком експертного авто товарознавчого дослідження №92 від 20 липня 2019 року судового експерта ТзОВ «Експертиза» Галамай Я.І. сума матеріального збитку заподіяну автомобілю марки «Lexus ЕS 350», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 внаслідок його пошкодження 03 квітня 2019 року з врахуванням його обстеження 03 травня 2019 року, в цінах на дату обстеження становить 306 809,19 гривень.

Ліквідаційна вартість працездатних складових автомобіля марки «Lexus ЕS 350», р.н. НОМЕР_1 , після його пошкодження в ДТП 03 квітня 2019 року, з врахуванням особливостей його стану та пошкоджень, які виявлені на момент огляду 03 травня 2019 року, в цінах станом на час проведення дослідження становить 57825,86 гривень. Вказана сума має бути відмінусована від загальної суми матеріального збитку (306 809,19 грн)

За складання, висновку позивачем сплачено 1000 гривень.

Отже, загальна сума матеріального збитку становить 248 983 гривень (306 809,19 +1000 57 825,86).

Вказану суму слід стягнути із спадкоємців померлого ОСОБА_7 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Зазначених обставин не врахував суду першої інстанції та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 .

За вказаних обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2023 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4 .

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 23 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 248 983 гривень відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, 1000 гривень за складення експертного висновку та 4958 гривень судових витрат.

В решті вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 29 квітня 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.