Справа № 354/58/24
Провадження по справі № 2/354/218/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Єрмак Н.В.,

за участю секретаря Подюк А.А..

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних збитків в порядку ст. 625 ЦК України в сумі 189839, 80 грн..

Позовні вимоги представник позивача мотивував тим, що відповідачем та ВАТ «ВіЕйБі Банк» 25.02.2008року було укладено кредитний договір № 7/08/01-05. Рішенням Яремчанського міського суду від 22.03.2011року з відповідача було стягнуто на користь банку заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 334095,91 грн. Станом на час подачі позову рішення не виконане. 28.11.2019 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ « Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги. Ухвалою Яремчанського міського суду від 20.04.2021року було замінено стягувача ПАТ «ВіЕйБі Банк» на ТОВ « Вердикт Капітал», таким чином, останній набув право вимоги до боржника ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором. Оскільки наявність судового рішення не позбавляє права кредитора на отримання сум відповідно ст. 625 ЦК Украни, позивач просить позовні вимог задовольнити.

Ухвалою судді від 11.01.2024 провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного провадження.

Ухвалою суду від 17.06.2024 року задоволено клопотання представників позивача та відповідача, про проведення судового засідання в режимі ВКЗ.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися.

Представник позивача в судове засідання надав заяву, в якій позовну заяву підтримав повністю та просив її задовільнити.

Представник відповідача в судове засідання в режимі ВКЗ не приєднався, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та міце розгляду справи судом повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

У встановлений строк та станом на момент прийняття рішення по справі відповідачем не надано заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву та доказів, котрими підтверджуються заперечення проти позову.

Ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Судом встановлено, що між відповідачем та ВАТ «ВіЕйБі Банк» 25.02.2008року було укладено кредитний договір № 7/08/01-05. Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 22.03.2011року з відповідача було стягнуто на користь банку заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 334095,91 грн. Станом на час подачі позову рішення не виконане.

28.11.2019року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ « Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 20.04.2021року було замінено стягувача ПАТ «ВіЕйБі Банк» на ТОВ « Вердикт Капітал», таким чином, останній набув право вимоги до боржника ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.

У Постанові від 10 квітня 2018року у справі №914/1033/17 Верховний Суд дійшов висновку, що у разі, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку трьох процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 11.01.2005 у справі «Дубенко проти України» («Dubenko v. Ukraine») встановлено, що невиконання судового рішення на користь заявника понад три роки є втручанням у право заявника на мирне володіння своїм майном, яке закріплене устатті 1 Першого протоколудо Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Нарахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, у зв`язку з чим, таке зобов`язання є триваючим (Постанова Верховного суду України від 26.04.2017 справа № 3-1522 гс 16).

Подібних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла в постанові від 08.11.2019 №127/15672/16-ц, де зазначено, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно п. 18 Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Згідно зі ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Суд бере до уваги, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України був введений воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 строком, який діє по теперішній час. Отже, за змістом п. 18 Перехідних положень Цивільного кодексу України позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, у період дії в Україні воєнного стану, а оскільки воєнний стан був введений 24.02.2022, то відповідно до ст. 5 ЦК України саме з 24.02.2022 не підлягають застосуванню норми ст. 625 ЦК України по стягненню інфляційних витрат та трьох відсотків річних за порушення грошового зобов`язання за кредитним договором.

Таким чином, підлягають стягненю 3% річних за період з 14.11.2020року по 23.02.2022року в загальній сумі 12820,20грн. : за період з 14.11.2020р. по 31.12.2020р.- 1314,48 грн. (334095,91*3/100*48(кількість днів)/366); за період з 01.01.2021р. по 31.01.2021р.-1022,88 грн. (334095,91*3/100*365/365); за період з 01.01.2022р. по 23.02.2022р.-1482,84 грн. (334095,91*3/100*54/365).

Інфляційни втрати підлягають стягненю за період 14.11.2020р по 23.02.2022р. в сумі 52563,11 грн.

Щодо стягнення понесених витрат позивача на правову допомогу суд зазначає наступне:

Відповідно до ч.1, п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Згідно ч. 8ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у

зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду було надано: договір про надання правової допомоги №03-01/2023, акт приймання передачі наданих послуг №64, квитанція про сплату адвокатських послуг на суму 20000грн.

Водночас, суд вважає, що така вартість правової допомоги є неспівмірною, зокрема витрачено адвокатом за звітом на дану позовну заяву зі збором документів 9 годин є значно завищеною в часі, оскільки адвокат достеменно володіючи знаннями права та оформлюючи позовні заяви про стягнення заборгованості за кредитними договорами (однотипність справ) міг використати значно менше часу, а тому суд приходить до переконання про стягнення з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 10000грн.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 526, 553,554, 612, 625, 1050 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.12, 81, 82 141, 258, 259, 265, 268, 279, 280-282 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» інфляційні втрати в сумі 52563,11 грн. та 3% річних в сумі 12820,20 грн., а всього 65383,31 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» 924,37 грн. судового збору та 10000грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи,якому повнерішення судуне буловручено удень йогопроголошення абоскладення,має правона поновленняпропущеного строкуна апеляційнеоскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач :Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» , м. Київ вул. Кудрявський узвіз 5Б.

Відповідач ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає АДРЕСА_1

Суддя: . .