Справа № 466/8447/22 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/811/2508/23 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

з участю відповідачки ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди та витребування оригіналу документа з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2022 адвокат Перунов В.В. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди та витребування оригіналу документа з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 неодноразово порушували його право на конфіденційність інформації щодо стану здоров`я шляхом доручення довідки медичного центру ТОВ «АСТРА МІА» №12866 від 07 вересня 2016 року до матеріалів справи у різних судових процесах за їх участі, а також при зверненні до відділу Служби у справах дітей Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради. Вважає такі дії ОСОБА_4 та ОСОБА_1 завдали йому багато моральних страждань та переживань, яка підлягає відшкодуванню.

Просив суд зобов`язати ОСОБА_4 відшкодувати ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень; зобов`язати ОСОБА_1 відшкодувати ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень, витребувати в ОСОБА_4 та ОСОБА_1 оригінал довідки медичного центру ТОВ «АСТРА МІА» №12866 від 07 вересня 2016 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17 липня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Витребувано в ОСОБА_1 оригінал довідки медичного центру ТзОВ «АСТРА МІА» №12866 від 07 вересня 2016 року.

Зобов`язано ОСОБА_1 відшкодувати ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5 000 (пять тисяч) гривень.

У решті у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 - 3473,40 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що у позовній заяві не підтверджено факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Вказує, що всі судові справи, на яких були присутні вона та її представник ОСОБА_4 проводились лише з метою захисту дітей від насильства, яке вчинялось ОСОБА_2 , та його батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

30 жовтня 2023 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшов відзив від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , на апеляційну скаргу, з доводами та аргументами апеляційної скарги не погоджується. Звертає увагу, що в апеляційній скарзі відповідачка не заперечує, що зберігала та розповсюджувала спірну довідку, яка містить конфіденційну інформацію щодо позивача. Наголошує на тому, що він не ознайомлював відповідачку з інформацією, яка міститься в довідці медичного центру ТзОВ «АСТРА МІА» №12866 від 07 вересня 2016 року, та не давав дозволу на розповсюдження такої інформації. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2017 розірвано.

У подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На розгляді Шевченківського районного суду м. Львова перебували спори щодо визначення способу участі у вихованні дітей /справа №466/9488/21/ та визначення місця проживання дітей /справа №466/5390/17/ .

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 володіє оригіналом довідки №12866 від 07 вересня 2016 року Медичного центру ТОВ «АСТРА МІА», яку вона надавала для огляду ОСОБА_10 як її представнику в цивільних справах №466/9488/21 та №466/5390/17.

Такий факт визнавався самою відповідачкою, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції.

Ухвалюючи оскаржуване рішення в частині витребувати в ОСОБА_1 оригінал довідки медичного центру ТзОВ «АСТРА МІА» №12866 від 07 вересня 2016 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що інформація, яка міститься у довідці №12866 від 07 вересня 2016 року Медичного центру ТОВ «АСТРА МІА» стосується позивача ОСОБА_2 і вибула з його володіння поза волею, а тому підлягає поверненню.

З такими висновками суду першої інстанції, в частині витребування в ОСОБА_1 оригіналу довідки медичного центру,колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Згідно ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я визнані в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частина 2 ст. 32 Конституції України не допускає збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

В рішенні Конституційного Суду України від 20. 01. 2012 року № 2-рп/2012 зазначено, що відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 32 Основного Закону України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, тобто використовувати та поширювати конфіденційну інформацію про особу без її згоди. Лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, має право вільно на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці.

Разом з тим, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 20.01.2012 р. №2- рп/ 2012 надав офіційне тлумачення ч.1 та 2 ст.32 Конституції України: «Інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігій ні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті май нові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повно важень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім`ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини».

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Відповідно до ч. 2 ст. 302 Цивільного кодексу України збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Колегія суддів погоджується із висновком про те, що інформація, яка міститься у довідці №12866 від 07 вересня 2016 року Медичного центру ТОВ «АСТРА МІА» стосується позивача ОСОБА_2 і вибула з його володіння поза волею, а тому підлягає поверненню.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі, про те, що жодних дій спрямованих на збирання, використання конфіденційної інформації відносно ОСОБА_2 , про стан його здоров`я, ОСОБА_1 не зберігала та не розповсюджувала, не заслуговують на увагу, оскільки відповідачка сама не заперечує той факт, що вона зберігала та розповсюджувала спірну довідку в межах розгляду справ щодо визначення способу участі у вихованні дітей справа №466/9488/21 та визначення місця проживання дітей справа №466/5390/17.

Окрім цього, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, відповідачка не заперечила, щодо повернення позивачу ОСОБА_2 оригіналу довідки №12866 від 07 вересня 2016 року Медичного центру ТОВ «АСТРА МІА».

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про витребування в ОСОБА_1 оригіналу довідки медичного центру ТзОВ «АСТРА МІА» №12866 від 07 вересня 2016 року.

Окрім цього, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Загальні підстави відповідальності за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю визначені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та такою протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Відповідно до п.п.2 п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

У оскаржуваному рішенні суд першої інстанції наголошував, що самий факт утримання довідки №12866 від 07 вересня 2016 року відносно ОСОБА_2 яка містить інформацію щодо стану його здоров`я, спричинювала ОСОБА_2 хвилювання та переживання, про що він наголошував у судовому засіданні.

Колегія суддів зауважує, що моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Однак, в ході розгляду справи, позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не представлено жодних доказів в обгрунтування наявності для нього обставин, які б свідчили про порушення відповідачкою його права на повагу до особистого життя і засвідчували настання у зв`язку з цим шкідливих наслідків у вигляді хвилювання та переживання, як зазначено ним в позовній заяві, адже зазначену довідку ОСОБА_1 використовувала в іншій цивільній справі № 466/5390/17 (а.с. 132) в суді апеляційної інстанції в інтересах захисту прав малолітніх дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Таким чином, стверджуване судом допущення факту порушення відповідачкою ОСОБА_1 прав позивача, внаслідок чого йому було заподіяно моральну шкоду, не знайшло свого підтвердження.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди, понесених моральних страждань, не доведено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідачки.

А тому, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки апеляційна скарга відповідачки підлягає частковому задоволенню, у відповідності до положень статті 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно 2 729 грн. судових витрат.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 липня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень та сплаченого судового збору у розмірі 3474 грн. 40 коп. скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог ОСОБА_2 .

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2 729 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 29 квітня 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.