Справа № 206/2131/24
Провадження № 2-о/206/369/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2024 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Малихіної В.В.,

секретаря судового засідання Тимченко Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Самарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявниці ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин.

Ухвалою суду від 06.05.2024 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Самарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту родинних відносин.

Ухвалою суду від 23.05.2024 року залучено до участі у справі зацікавлену особу - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 ).

07.06.2024 року від представниці заінтересованої особи на електронну пошту суду надійшло клопотання про залишення заяви без розгляду. Обґрунтувавши тим, що підстави встановлення факту родинних відносин потрібно заявниці для отримання спадщини.

У судовому засіданні заявниця та її представник не з`явились.

У судовому засіданні представник заінтересованої особи не з`явилась, але одному з пунктів клопотання просила розглянути клопотання за її відсутності, клопотання підтримувала та просила його задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Як вбачається з заяви, ОСОБА_1 просить встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (рнкопп: НОМЕР_1 , свідоцтво про смерть про те, що він помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (відповідний актовий запис №93 від 06 січня 2024 року), є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (відповідний актовий запис №494 від 29 липня 2009 року зазначений в свідоцтві про народження).

Встановлення даного факту необхідно для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Також з заяви встановлено, що заявниця та померлий ОСОБА_4 не перебували у шлюбі, та як зазначила заявниця у своїй заяві «у зв`язку з тим, що на момент народження доньки взаємовідносини з ОСОБА_4 погіршились, ОСОБА_1 записала в свідоцтві про народження дитини дані «батька» - ОСОБА_6 ».

Відповідно до ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч.3 ст.128 цього Кодексу.

Згідно ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

У абз. 2 п. 15 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

Згідно абз. 3-5 п. 7 Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. У пункті 9 вказаної постанови зазначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Якщо батько дитини помер і дитина народилася у незареєстрованому шлюбі, встановлення факту визнання батьківства або факту батьківства проводиться у порядку окремого провадження. Якщо імовірний батько дитини живий, то встановлення батьківства розглядається у позовному провадженні.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі №373/2257/18 (провадження №61-15136св20), №361/2653/15-ц (провадження №61-2239св21) від 15 квітня 2021 року.

З вказаної заяви не вбачався спір про право, тому ухвалою судді від 09.04.2024 року прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження.

Під час розгляду справи представник заінтересованої особи адвокат Опара Г.В. заявила про залишення заяви без розгляду на підставі ч.6 ст.294 ЦПК України.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом положень ч.7 ст.19, ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Приписами ч.1 ст.315 ЦПК України визначено перелік фактів, що мають юридичне значення, про встановлення яких суд розглядає справи.

Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, не зазначені в ч.1 ст.315 ЦПК України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема, з огляду на ст.130 СК України, й факт батьківства.

Зокрема, у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що встановлення факту, про який просить встановити заявниця, пов`язане з наступним вирішенням спору про право, суд приходить до висновку, що із заяви про встановлення факту родинних відносин, вбачається спір про право, який не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Таким чином, заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

Керуючись ч. 6 ст.294, ч. 4 ст.315, 258-261 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Самарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявниці, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Малихіна