Справа № 358/595/24 Провадження № 2/358/461/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Романенко К.С.,

за участю секретаря судового засідання Шпак К.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович та приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський Олександр Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Федяєв Сергій Володимирович звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений 04.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, який зареєстрований в реєстрі за № 31478 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» заборгованості за кредитним договором №-336453 від 07.05.2021 заборгованість у розмірі 15 540 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок) грн 00 коп., таким, що не підлягає виконанню. Також, просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КОШЕЛЬОК» на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що нотаріус при вчиненні вищевказаного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п. 284 Інструкції та п.1 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 12 квітня 2024 року було відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст.279 ЦПК України (а.с. 27, 28).

У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, однак як вбачається з матеріалів справи 30.04.2024 через систему "Електронний суд" від представника відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. На обґрунтування клопотання зазначено, що ТОВ «КОШЕЛЬОК» категорично заперечує зазначену позивачем суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 гривень і вважає таку суму необґрунтованою та вагомо завищеною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, враховуючи наступне. Перелік послуг які були надані адвокатом, не відповідають зазначеній сумі та годинам роботи адвоката. Так в пункті 1 Акту виконаних робіт від 29.04.2024 зазначається, що представником позивача було витрачено 2 усні консультації тривалістю по 2 години, що не може відповідати дійсним обставинам справи, оскільки консультація у даній справі не може тривати 2 години, а тим паче двічі, оскільки дана справа не потребує додаткового вивчення обставин ситуації, матеріалів, тому абсолютно не можливо щоб адвокат витратив 4 години своєї роботи на консультацію щодо малозначної справи. За пунктом 2 Акту визначено, що адвокатом витрачено 2 години на формування адвокатського запиту, що є недійсним, оскільки такий запит відсутній в матеріалах справи, до того ж адвокатський запит є шаблонним. У пункті 3 Акту зазначено, що адвокат витратив 2 години своєї роботи на підготовку позовної заяви, що не відповідає дійсності, оскільки, відповідно до позовної заяви, яка є шаблонною та містить в собі лише посилання на рішення судів, що не потребує значних зусиль та часу у копіюванні частин рішень судів й норм законодавства, а також зважаючи на те що адвокат вже неодноразово представляв інтереси інших клієнтів з тим же предметом спору. У пункті 4 Акту зазначено, що адвокатом витрачено 1 годину роботи на формування клопотання про долучення доказів, що не відповідає дійсності, оскільки таке клопотання сформоване з двох сторінок, які становлять 9 коротких абзаців. Крім того, зазначена сума 8 000 грн, явно перебільшується, адже дана справа не є складною та навіть є малозначною оскільки сума виконавчого напису нотаріуса становить 15 540 грн., натомість адвокат зазначає правову допомогу у розмірі 8 000 грн., що є неспівмірним із ціною позову. Обставини справи та докази не потребують додаткового з`ясування обставин справи, обсяг поданих процесуальних документів є досить невеликим а справа розглядається у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Також, в договорі про надання правничої допомоги відсутнє погодження між сторонами вартості однієї години роботи адвоката та вартості переліку послуг. ТОВ «Кошельок» вважає квитанцію неналежним доказом понесених витрат позивачем, адже адвокатом позивача надано лише саму квитанцію прибуткового касового ордера адвоката, однак відсутні будь-які підтвердження про передачу коштів адвокату, що дає ТОВ «КОШЕЛЬОК» підстави вважати, що дана платіжна операція могла не відбутись. Враховуючи викладене, представник відповідача зазначає, що сума 8 000 грн. не може бути стягнута з ТОВ «Кошельок», як витрати на професійну правничу допомогу.

13 травня 2024 року від представника позивача за договором про надання правничої допомоги адвоката Федяєва С.В., через систему «Електронний суд» до суду надійшло заперечення на клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу. Обґрунтовуючи свої заперечення представник позивача зазначає, що сторони вільні в домовленостях та на даний час оцінка нормочасу роботи адвоката прямо в ЦПК не передбачена, сума у розмірі 8 000 грн для надання правової допомоги для позивача була цілком допустима, що підтверджується підписанням між сторонами договору. Натомість, відповідач спирається лише на припущення та немає ніякого юридичного підтвердження того що гонорар є завищеним. Спираючись на практику Верховного Суду, представник позивача зазначає, що ними було надано всі докази, а саме: Договір 27/ 03 /2024 про надання правової допомоги від 20.03.2024 року; квитанція до прибуткового касового ордера № 1 від 27.03.2024; Акт виконаних робіт; Попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат, що є належними доказами та підтверджують повне визначення розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович та приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський Олександр Анатолійович про розгляд справи повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, одержані останніми 07.05.2024.

Відповідно до ст. 181 ЦПК України, треті особи не надали пояснення щодо позову. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки, відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, а треті особи не надали пояснення щодо позову, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази засвоїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як передбачено ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як встановлено статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Розділу ІІІ Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло небільше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Підпунктами 3.1,3.2,3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Як передбачено ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.

Судом встановлено, що 04 жовтня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 31478 про стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №-336453 від 07.05.2021, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК». Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 07.05.2021 по 23.09.2021. Сума заборгованості становить 14 940, 00 гривень, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4 500,00 гривень; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом становить 10 440,00 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, в розмірі 600,00 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 15 540,00 гривень (а.с. 11).

До позовної заяви долучено копію заяви стягувача ТОВ «КОШЕЛЬОК» про відкриття виконавчого провадження від 12.10.2021, поданої приватному виконавцю Валявському О.А. (а.с.9-10).

Як вбачається з копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.10.2021 (ВП № 67242064), приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Валявським Олександром Анатолійовичем відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 31478, виданого 04.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №-336453 від 07.05.2021, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК». Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 07.05.2021 по 23.09.2021. Сума заборгованості становить 14 940, 00 гривень, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4 500,00 гривень; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом становить 10 440,00 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, в розмірі 600,00 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 15 540,00 гривень (а.с. 12-14).

З долученої позивачем до позовної заяви копії договору №-336453 від 07.05.2021 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» та ОСОБА_1 , відповідно до п. 1.1. якого кредитодавець (ТОВ «КОШЕЛЬОК») зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 4 500,00 грн (чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором (а.с. 16-20).

Згідно з п.п. 2.1, 2,3, 2.5, 2,6 договору №-336453 від 07.05.2021 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, кредит надається строком на 19 (дев`ятнадцять діб) доби, початком якого є дата підписання договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця. Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного в п. 2.1 цього договору.

Додатком № 1 до договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №-336453 від 07.05.2021 є графік розрахунків (а.с. 21).

Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172, нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а)оригінал нотаріально посвідченого договору(договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу». п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України№ 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а наданий нотаріусу кредитний договір не посвідчений нотаріально, отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржуваний ОСОБА_1 виконавчий напис нотаріуса був вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем 04.10.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір №-336453 від 07.05.2021, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «КОШЕЛЬОК», на підставі якого було вчинено приватним нотаріусом виконавчий напис, що оскаржується, не був посвідчений нотаріально, а тому суд вважає, що з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин наявні правові підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису та подання стягувачем неналежних документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на викладене, та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Так, судом встановлено, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», а тому за встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Оскільки позивачка ОСОБА_1 від сплати судового збору звільнена, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Згідно положень ст. 141 ЦПК України, з ТОВ «КОШЕЛЬОК» на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Щодо правової допомоги, про стягнення якої просить позивачка, суд керується наступними нормами права.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Таким чином, на підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо

Так, позивачка просить стягнути з відповідача ТОВ «КОШЕЛЬОК» на її користь судові витрати, зокрема, по оплаті послуг адвокатського бюро «Федяєва Сергія Володимировича» за надання правової допомоги в розмірі 8 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до позовної заяви долучено: копію ордеру серії ВН № 1322687 від 29.04.2024 (а.с.34); Договір 27/03/2024 про надання правової допомоги від 27.03.2024, з додатком до нього, укладений між Адвокатським бюро «Федяєва Сергія Володимировича» та ОСОБА_1 (а.с 35-38); квитанція до прибуткового касового ордера N 1 від 27.03.2024 (а.с.33); Акт виконаних робіт від 29.04.2024 (а.с.32); Попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат (а.с.39-40).

Згідно Договору про надання правової допомоги 27/03/2024 від 27.03.2024 встановлено, що між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Федяєва Сергія Володимировича» в особі керуючого бюро Федяєва Сергія Володимировича укладено договір про надання правової допомоги. Бюро на визначених цим Договором умовах та порядку здійснює на платній основі надання клієнту правової допомоги.

Згідно розділу 3 Договору розмір гонорару, який клієнт сплачує за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається окремо додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною договору. Так, згідно додаткової угоди до договору сторони визначили що ОСОБА_1 виплачує гонорар в сумі 8 000 грн, за надану правової допомоги щодо скасування виконавчого напису нотаріуса (а.с.36-38).

З акту виконаних робіт від 29.04.2024 до Договору про надання правової допомоги №27/03/2024 від 27.03.2024 встановлено, що вартість фактичних наданих послуг становить 8000,00 гривень(а.с.32).

Згідно попереднього (орієнтованого) розрахунку судових витрат за договором №27/03/2024 від 27.03.2024 адвокатським бюро «Федяєва Сергія Володимировича» сума фактично затрачених судових витрат становить 8 000 грн за надані ОСОБА_1 наступні послуги:

- надання двох усних консультацій 2 години;

- складання позовної заяви 2 години;

- складання клопотання про долучення доказів 1 година (а.с. 39-40).

З копії квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 27.03.2024 встановлено, що адвокатським бюро «Федяєва Сергія Володимировича» прийнято від ОСОБА_1 грошові кошти на суму 8 000 грн. 00 коп. на підставі договору №27/03/2024 від 27.03.2024 про надання правової допомоги (а.с.33)

Представник відповідача заперечує щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зазначаючи, що справа не є складною, відноситься до категорії малозначних, обставини справи не потребують додаткового з`ясування, обсяг поданих документів є невеликим. Вказує, що заявлені витрати на правничу допомогу є неспівмірними з ціною позову та є вагомо завищеними, надані докази на підтвердження витрат є неналежними.

Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у даній справі.

Разом з тим, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час (адвокат не приймав участь у судових засіданнях), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, те що спір між сторонами стосується немайнових правовідносин, справа не складає значного публічного інтересу, і не є складною і така розглядалась протягом не значного періоду часу, без виклику учасників розгляду справи, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір.

З урахуванням всіх вищенаведених обставин, пропорційності та співмірності понесених судових витрат відносно предмета спору, суд приходить до висновку про задоволення вимоги про відшкодування відповідачем позивачеві понесених судових витрат за надання правової допомоги частково та про стягнення з відповідача на користь позивача 4 000,00 (чотири тисячі) грн., на відшкодування понесених судових витрат за надання правової допомоги. В іншій частині судові витрати за надання правової допомоги покласти на позивача.

Керуючись Законом України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, ст. ст. 133, 137, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович та приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський Олександр Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 04.10.2021 приватним Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, який зареєстрований в реєстрі за № 31478 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» заборгованості за кредитним договором №-336453 від 07.05.2021 заборгованість у розмірі 15 540 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок) грн 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОШЕЛЬОК" на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовити

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК», місцезнаходження: 08135, Київська область, Києво - Святошинський район, с. Чайки, вул.Антонова, буд. № 8-А, .

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, місце знаходження третьої особи: 02068, м. Київ, проспект Григоренка, буд. № 15, прим. № 3.

Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський Олександр Анатолійович, місце знаходження третьої особи: 08292, Київська область, м. Буча, вул. Нове Шосе, буд. № 3.

Головуючий: суддя К. С. Романенко