ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

12 грудня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 671/912/24

Провадження № 22-ц/4820/2059/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

учасники справи: представник апелянта ОСОБА_1 адвокат Шкодяк І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 27 червня 2024 року (суддя Никифоров Є.О.) за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державна прикордонна служба України про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім.

Заява обґрунтована тим, що у жовтні 2022 року її батько, ОСОБА_3 , був мобілізований для проходження військової служби у Збройних Силах України, проходив військову службу на півдні України. Із 1 квітня 2023 року батько перестав виходити на зв`язок із донькою, у зв`язку з чим в травні 2023 року вона звернулася до Міністерства оборони України за інформацією про місце його перебування. 04 червня 2023 року листом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України її було повідомлено про те, що з 05.04.2023 року втрачено зв`язок із ОСОБА_3 в районі п.Бахмут, Донецької області, місце його перебування невідоме. Отже, з квітня 2023 року по даний час місце перебування ОСОБА_3 невідоме, проводиться службове розслідування.

Заявниця зазначає, що визнання батька безвісно відсутнім необхідно їй для встановлення опіки над майном її батька та отримання його зарплати у військовій частині де він проходив службу.

Із урахуванням викладеного, ОСОБА_2 просила суд визнати її батька, ОСОБА_3 , жителя с.Писарівка Хмельницького району, безвісно відсутнім.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 27 червня 2024 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживав в АДРЕСА_1 , безвісно відсутнім.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції, врахувавши відсутність відомостей протягом року за місцем останнього відомого місця проживання ОСОБА_3 , наявність відомостей про втрату родичами зв`язку з останнім, втрату зв`язку з ОСОБА_3 за місцем несення служби, дійшов висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_2 та наявність підстав для визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі у справі, проте вважає, що оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про її права, свободи та інтереси, просить рішення суду першої інстанції скасувати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що на час подачі заяви у даній справі ОСОБА_2 знала, що заінтересованою особою являється і її рідний брат - ОСОБА_4 , проте заявник його не зазначила, а також знала про рішення суду, яким ОСОБА_1 судом була визнана цивільною дружиною ОСОБА_3 . Не зазначивши ці обставини, заявниця ввела суд в оману щодо кола осіб, які заінтересовані у результаті справи, приховала, що між заінтересованими особами існує спір про право. Крім того, з рішення суду вбачається що інтереси ОСОБА_2 представляла її матір, ОСОБА_5 , яка не є адвокатом, а дана категорія справ не відноситься до категорії малозначних. Також зазначає, що Верховний Суд зробив правовий висновок у схожій категорії справ, де зазначив, що встановлення юридичних фактів, які породжують право осіб на майно, не можуть розглядатися в порядку окремого провадження, а підлягають розгляду виключно в порядку позовного провадження. Щодо права на апеляційне оскарження рішення у даній справі, апелянт зазначила, що з урахуванням приписів статті 16-1 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» ОСОБА_1 як цивільна дружина ОСОБА_3 має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі визнання її такою рішенням суду, що підтверджує існування спору про право на майно (кошти).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не погоджується із доводами апелянтки, вважає, що скарга подана особою, на права і інтереси якої рішення суду першої інстанції жодним чином не впливає, оскільки на час розгляду Волочиським районним судом справи про визнання особи безвісно відсутньою та по даний час відсутнє рішення суду, що набрало законної сили, яким би був встановлений факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Також безпідставними вважає доводи апелянтки щодо необхідності розгляду даної справи у порядку позовного провадження. Зауважує, що чинне цивільне процесуальне законодавство не передбачає іншого способу розгляду справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою крім окремого провадження. Враховуючи викладене, просить закрити апеляційне провадження.

В судовому засіданні представник апелянтки ОСОБА_1 адвокат Шкодяк І.А. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Заявниця ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державна прикордонна служба України в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянтки, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про необхідність закриття апеляційного провадження з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків останньої, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або містити судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Згідно з п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Зазначені норми права визначають коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, і поділяються на дві групи учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Отже, правовий аналіз наведених норм Закону свідчить про те, що правом на апеляційне оскарження рішення суду наділена лише особа, яка брала участь у справі, або яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Судове рішення, яке оскаржується в апеляційному порядку особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між заявником і сторонами спору не може братися до уваги.

У постанові від 20 січня 2020 року у справі №2-1426/08, постанові від 30 січня 2020 року у справі №646/6461/17 Верховний Суд зазначив, що особи, які не брали участі у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють, обмежують або припиняють права або обов`язки цих осіб. Судове рішення слід вважати таким, яким вирішено питання про права та обов`язки осіб, яких не було залучено до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права та обов`язки цих осіб або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки цих осіб. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обов`язки цієї особи.

За змістом названих норм, право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

В постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі 911/2635/17 міститься висновок, відповідно до якого рішення суду є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 3 лютого 2016 року у справі №6-885цс15.

Оскаржуючи рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 27 червня 2024 року в апеляційному порядку, ОСОБА_1 зазначала, що вона як цивільна дружина ОСОБА_3 , яка проживала разом з ним, за приписами статті 16-1 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», має право на виплату одноразової допомоги за ОСОБА_3 , та інших виплат передбачених законодавством щодо особи, яка пропала безвісти., а тому суд вирішив питання про її права, інтереси та обов`язки,, що підтверджує існування спору про право на майно(кошти).

Частиною першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою (пункт 3 частини другої статті 293 ЦПК України).

Згідно з положеннями статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньоюабо оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі,яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

За приписами частини 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців:дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Доказів щодо того, що ОСОБА_1 відноситься до вищезазначеного переліку членів сім`ї військовослужбовця, який визнаний безвісно відсутнім, та яким щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, матеріали справи не містять, апелянткою теж не надано таких доказів суду апеляційної інстанції.

Рішення суду Волочиського районного суду від 17.04.2024 року у справі №671/521/24 про встановлення в порядку окремого провадження факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з квітня 2018 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу, яке скасовано 24.09.2024 постановою Хмельницького апеляційного суду, не є таким доказом.

Таким чином, оскаржуваним судовим рішенням не було і не могло бути вирішено питання безпосередньо про права та обов`язки апелянтки в даних правовідносинах, тому її посилання в апеляційній скарзі на таку обставину, як на підставу для звернення до апеляційного суду слід визнати необґрунтованою.

За встановлених обставин, враховуючи, що рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 27 червня 2024 року не вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 , апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України, у зв`язку з чим відсутні підстави для перегляду оскаржуваного судового рішення за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державна прикордонна служба України про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 362, 374, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

у х в а л и в :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 27 червня 2024 року за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державна прикордонна служба України про визнання фізичної особи безвісно відсутньою закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2024 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк