Провадження № 2-о/727/543/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: Гавалешка П.С.,

при секретарі судового засідання: Макаренко Б.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Чернівецька міська рада, Відділ з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Чернівецька міська рада, Відділ з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради.

Посилалась на те, що 30 червня 1990 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , про що зроблено актовий запис № 1206. Відтак, після укладення вищевказаного шлюбу заявнику було присвоєно прізвище « ОСОБА_1 » взамін дошлюбного « ОСОБА_2 »

Зареєструвавши шлюб, заявник також отримала паспорт гр. України серії НОМЕР_1 від 17.03.1998 року, у якому прізвище останньої було невірно перекладено на українську мову, та зазначено як « ОСОБА_4 ».

Поряд з цим, 16 грудня 1994 року заявнику та її матері було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме про право спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 . Вказане свідоцтво було зареєстровано 06.08.2009 року у електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

У подальшому, 29.01.2001року Заявник отримала новий паспорт гр. України серії НОМЕР_2 від 29.01.2001року, який було видано Ленінським РВ ЧМВ УМВС в Чернівецькій області на ім?я « ОСОБА_1 » взамін паспорта серії НОМЕР_1 від 17.03.1998 року виданого на ім?я « ОСОБА_4 ».

Вказане вище підтверджується довідкою від 05.02.2001 року, якою зокрема зазначається, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 одна й та ж особа.

Заявник зазначає, що 17 серпня 2020 року гр. між нею та гр. ОСОБА_5 на підставі укладеного між ними договору про визначення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю, який було посвідчено приватним нотаріусом Соломко В.В., домовились, що їх частки у спільному майні (житлової квартири АДРЕСА_2 ) є рівними і становлять по частки цілої квартири.

Отже, згідно домовленості між співвласниками квартири АДРЕСА_1 , за заявником було визначено право власності на частки згаданої житлової квартири, а іншу частку у праві власності на квартиру було визначено за матір?ю заявника.

Крім того, 17 серпня 2020 року між ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_5 було укладено нотаріально посвідчений договір дарування частки квартири, згідно умов якого ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла в дар належну на праві власності ОСОБА_5 частку квартири АДРЕСА_1 . Ціла квартира, одна друга частина якої відчужувалась, складається з двох житлових кімнат, загальною площею - 56.00 кв.м., в тому числі житловою площею - 34.30 кв.м.

Відтак, станом на день звернення до суду із даною заявою заявник є єдиною власницею усієї житлової квартири АДРЕСА_2 .

3 огляду на вказане вище, у листопаді 2024 року заявник звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради Чернівецької області із заявою про державну реєстрацію прав, згідно якої прохала зареєструвати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 08.11.2024 року № 75985503, зупинено розгляд заяви заявника. Оскільки є наявність обставин, які є підставою для зупинення розгляду заяви: подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством, а саме: рішення суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище якої, що зазначене в документі, не збігається з прізвищем цієї особи, зазначеним у паспорті громадянина України».

Як було зазначено заявнику, з огляду на те, що свідоцтво про право власності на житло від 19.12.1994 року (правовстановлюючий документ) видано на ім?я ОСОБА_4 , а прізвище заявника у паспорті гр. України вказано як ОСОБА_1 , убачається, відсутність підтвердження того, що правовстановлюючий документ, який видано на загадану житлову квартиру дійсно належить заявнику.

Просила встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), правовстановлюючого документу, - свідоцтва про право власності на житло від 19 грудня 1994 року, яке видано на ім?я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 18.11.2024 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи за правилами окремого провадження.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. Представник заявника надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Доводи, наведені в заяві, підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити їх.

Представник заінтересованої особи: Чернівецької міської ради у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутності. Встановлення фактів, зазначених у заяві ОСОБА_1 залишає на розсуд суду.

Представник заінтересованої особи: Відділ з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради у судове засідання не з`явився.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у засідання усіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заява підлягає задоволенню, так як обставини, викладені в ній знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, у відповідності до ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що 30 червня 1990 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , про що зроблено актовий запис № 1206. Відтак, після укладення вищевказаного шлюбу заявнику було присвоєно прізвище « ОСОБА_1 » взамін дошлюбного « ОСОБА_2 » (а.с. 9).

16 грудня 1994 року заявнику та її матері було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме про право спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 . Вказане свідоцтво було зареєстровано 06.08.2009 року у електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. (а.с. 11).

17 серпня 2009 року гр. між нею та гр. ОСОБА_5 на підставі укладеного між ними договору про визначення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю, який було посвідчено приватним нотаріусом Соломко В.В., домовились, що їх частки у спільному майні (житлової квартири АДРЕСА_2 ) є рівними і становлять по частки цілої квартири. (а.с. 13).

17 серпня 2009 року між ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_5 було укладено нотаріально посвідчений договір дарування частки квартири, згідно умов якого ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла в дар належну на праві власності ОСОБА_5 частку квартири АДРЕСА_1 . Ціла квартира, одна друга частина якої відчужувалась, складається з двох житлових кімнат, загальною площею - 56.00 кв.м., в тому числі житловою площею - 34.30 кв.м. (а.с. 12)

Довідка паспортного відділення Чернівецького відділу ЧМВ УМВС України в Чернівецькій обл. видана ОСОБА_1 в тому, що 29.01.2001 року їй виданий новий паспорт НОМЕР_2 Ленінським РВ ЧМВ УМВС України в Чернівецькій обл. взамін паспорта НОМЕР_1 від 17.03.1998 року на прізвище ОСОБА_6 . Зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 одна й та ж особа. (а.с. 15).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 08.11.2024року № 75985503, зупинено розгляд заяви заявника, в якій просила зареєструвати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 . (а.с. 16).

Згідно до вимог ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як передбачено ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в свідоцтві про право власності на житло від 19.12.1994 року (правовстановлюючий документ) видано на ім?я ОСОБА_4 , допущена помилка у написанні прізвища заявника, оскільки всі інші документи, які ідентифікують особу ОСОБА_1 , збігаються та свідчать про дійсне її прізвище.

При цьому, суд вважає, що заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити даний факт.

Дані розбіжності не можуть бути усунуті іншим шляхом, ніж звернення до суду та перешкоджають заявнику в реалізації її права на подальше оформлення документів.

Отже, факт про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення, при цьому спір про цивільне право відсутній.

Таким чином, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 4, 13, 247, 258-259, 263-265, 293-294, 315, 319, 354 ЦПК України, приймаючи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р.,суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Чернівецька міська рада, Відділ з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), правовстановлюючого документу, - свідоцтва про право власності на житло від 19 грудня 1994 року, яке видано на ім?я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.С. Гавалешко