Справа № 541/350/24
Номер провадження 2/541/359/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді- Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання- Ніколаєнко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на самочинно збудований садовий будинок,-

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на самочинно збудований садовий будинок.

В обгрунтування позову вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . Після смерті матері вона та її два брата ОСОБА_2 , ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) прийняли спадщину та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/3 частині земельної ділянки розміром 0,1175 га з кадастровим номером :00:008:0140-0141 з цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташована на території Шахворостівської сільської ради Миргородського району, Полтавської області. Після померлої також залишилася спадкове нерухоме майно, а саме садовий будинок АДРЕСА_1 . Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений садовий будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок. Надати нотаріусу правовстановлюючий документ на садовий будинок позивач не має змоги, так як мати ОСОБА_5 не зареєструвала право власності, оскільки будинок не був зданий в експлуатацію.

Відповідно до ухвали судді від 02 лютого 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання .

Ухвалою суду від 11 березня 2024 року підготовче провадження по справі закрите та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, її представник, адвокат Жага Е.Г. направив заяву, просив позов задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутність та відсутність позивача (а.с. 81).

Представник відповідача Миргородської міської ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, в поданій заяві частково визнав позовні вимоги, просив визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину садового будинку, загальною площею 193,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Розгляд справи проводити без його участі (а.с.79).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади (а.с. 58-60).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миргород Полтавської області померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03.06.1997(а.с. 15).

Відповідно до матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_3 заяви про прийняття спадщини подали діти: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 (а.с.66-76). Чоловік померлої ОСОБА_7 відмовився від прийняття спадщини на користь дітей (а.с.67).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер (а.с.25,26).

Позивач ОСОБА_1 при реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_8 » (а.с. 14).

Діти померлої ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 прийняли спадщину на частину майна, про що свідчать свідоцтва про право на спадщину за законом посвідчених державним нотаріусом Першої Миргородської державної нотаріальної контори Наконечної Н.П. від 24.05.2007 та свідоцтво про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Першої Миргородської державної нотаріальної контори Пазиничем Р.В. від 11.11.2009 по 1/3 частині земельної ділянки розміром 0,1175 га з кадастровим номером :00:008:0140-0141 з цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташована на території Шахворостівської сільської ради Миргородського району, Полтавської області, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ№002750 виданого та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №437 в Шахворостівській сільській раді Миргородського району Полтавської області (а.с.16-19).

Згідно довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 09.11.2023 станом на 31.12.2012 право власності на садовий будинок, що розташований за адресою : АДРЕСА_2 не зареєстровано (а.с. 33).

Відповідно до технічного паспорту на садовий будинок АДРЕСА_2 садовий будинок збудований в 1995 році ( а.с.28-32).

Спадкодавець ОСОБА_3 здійснила будівництво садового будинку на земельній ділянці розміром 0,1175 га з кадастровим номером :00:008:0140- 0141 з цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташована на території Шахворостівської сільської ради Миргородського району, Полтавської області (а.с. 20-24).

Завершено будівництво даного садового будинку було в 1995 році, однак не прийняте в експлуатацію.

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно, зокрема, за законом, і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України.

Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності.

Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У частині четвертій статті 373 ЦК України зазначено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Відповідно до змісту частини четвертої статті 375 ЦК України у разі, коли власник здійснює на його земельній ділянці самочинну забудову, її правові наслідки встановлюються статтею 376 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил

У силу спеціального застереження, наведеного в частині другій статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Частинами третьою, п`ятою статті 376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Оскільки відповідно до технічного паспорту садовий будинок збудований без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту та не був прийнятий до експлуатації, тому він є самочинним будівництвом.

Відповідно до Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва можлива надійна та безпечна експлуатація садового будинку АДРЕСА_2 (а.с. 34-35).

Позивач є спадкоємцем по закону майна, яке належало померлій матері ОСОБА_3 , вчинила дії по прийняттю спадщини, тому ОСОБА_1 набула право на це майно в порядку спадкування.

Враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, оскільки спадкодавцем самочинно збудований садовий будинок на земельній ділянці, яка належала спадкодавцю, тому суд вважає, що зазначений садовий будинок входить до складу спадщини після її смерті.

Оскільки після смерті ОСОБА_3 заяви про прийняття спадщини подали її діти, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/3 частині земельної ділянки розміром 0,1175 га з кадастровим номером :00:008:0140-0141 з цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташована на території Шахворостівської сільської ради Миргородського району, Полтавської області, на якій збудований садовий будинок, тому позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , на 1/3 частку садового будинку.

Керуючись ст.ст. 328, 375, 376, 392, 1217, 1268 ЦК України, ст. ст. 5,10, 12, 13, 263, 264, 265, 266, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , на 1/3 (одну третю) частку садового будинку, що розташований на земельній ділянці розміром 0,1175 га з кадастровим номером :00:008:0140- 0141.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

С Суддя О. А. Городівський