Справа № 199/5108/24
УХВАЛА

17.12.2024

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в особі судді Спаї В.В.,

ознайомившись з позовною заявою Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач через уповноваженого представника подав до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська позов до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч.ч. 6-8 ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання(перебування) такої фізичної особи. Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду. Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

При зверненні до суду позивачем зазначається, що відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має зареєстроване місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , отже, він може бути внутрішньо переміщеною особою і мати місце проживання на підконтрольній Україні території; відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має зареєстроване місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та може бути внутрішньо переміщеною особою і мати місце проживання на підконтрольній Україні території.

На ухвалу суду 16.12.2024 р. Міністерство соціальної політики України надало з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відносно відповідачів інформацію про відсутність відомостей про них в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.

Водночас відповідно до інформації від 05.12.2024 р. з Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 14.06.2018 р. зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформації від 05.12.2024 р. з Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 11.06.2018 р. зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (ст. 125 Конституції України).

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підсудність - це розмежування повноважень судів щодо розгляду справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у пункті 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «незалежний і безсторонній суд, встановлений законом», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Вирішуючи питання про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справи до його юрисдикції (предметної та суб`єктивної) та підсудності (територіальної юрисдикції).

Територіальна юрисдикція визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції.

Розгляд справи судами з порушенням правил підсудності є порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції, оскільки такі суди не є встановленими процесуальним законом для такого розгляду (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 369/238/15-ц).

Відповідно пункту 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно положень ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі даної цивільної справи на розгляд до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням від 06.03.2022 № 1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Жовтневого районного суду м. Маріуполя на Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська).

Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 3, п. 1 ч. ст. 31, п. 1 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 260 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором передати за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Дата складання повного тексту ухвали 17.12.2024 р.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду п`ятнадцяти днів з моменту її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Спаї