Справа № 138/1783/24
Провадження №:2-н/138/217/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Могилів-Подільський

Суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Холодова Т.Ю., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Вінницької філії про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу з розподілу природного газу, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Вінницької філії звернулось до Могилів-Подільського міськрайонного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу з розподілу природного газу у сумі 964,35 грн., а також інфляційних втрат в сумі 2,22 грн. та 3% річних в сумі 4,68 грн., нарахованих за період з жовтня 2023 року по квітень 2024 року.

Ознайомившись із заявою та доданими до неї документами, вважаю, що у видачі судового наказу слід відмовити з таких підстав.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Як вбачається з поданої заяви про видачу судового наказу, ТОВ «Газорозподільні мережі» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послугу з розподілу природного газу у сумі 964,35 грн., а також інфляційні втрати в сумі 2,22 грн. та 3% річних в сумі 4,68 грн., нарахованих за період з жовтня 2023 року по квітень 2024 року.

При вирішенні питання щодо видачі судового наказу суд враховує, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан, який діє станом на цей час.

Постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (у редакції, яка діяла до 29.12.2023, тобто на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Згідно з наданим заявником розрахунком інфляційні втрати та 3 % річних нараховані за період з 21.10.2023 по 21.04.2024.

Таким чином, заявником заявлено вимогу про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, нарахованих у період дії заборони, встановленої постановою КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» №206 від 05.03.2022.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

При цьому наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (ч. 3 ст. 19 ЦПК України).

Як роз`яснено у п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Таким чином, наказне провадження є спрощеним у порівнянні з позовним, альтернативним йому провадженням у суді першої інстанції, і заснованим на письмових доказах. Наказне провадження є специфічною формою захисту прав кредитора за допомогою письмових доказів проти сторони боржника, яка не виконує або неналежним чином виконує свої зобов`язання. У наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог. Безспірні вимоги заявника у наказному провадженні це такі вимоги заявника, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Наявність спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст. 163 ЦПК України.

За загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає по суті обґрунтованість заявлених стягувачем вимог.

Водночас, однією з підстав для відмови у видачі судового наказу (п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України) є встановлення судом обставин того, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги. Така підстава для відмови у видачі судового наказу свідчить про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності/порушення його права. Однак такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження.

Тому у випадку встановлення судом обставин, які свідчать про необґрунтованість вимог заявника у певній частині мають місце обставини, які свідчать про відсутність безспірності вимог, що є обов`язковою умовою наказного провадження, а отже, суд повинен відмовити у видачі наказу з таких підстав.

Із поданої ТОВ «Газорозподільні мережі України» заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів не вбачається безспірність вимог, враховуючи положення чинного законодавства в умовах воєнного стану, а тому до припинення чи скасування воєнного стану в Україні такі стягнення не можуть бути проведені в безспірному порядку, тобто в порядку наказного провадження.

Згідно з положеннями п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи, що на момент виникнення спірних відносин існувала пряма заборона нарахувань інфляційних втрат та трьох процентів річних під час дії воєнного стану, воєнний стан не припинено, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 165, 166, 258-261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Вінницької філії у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу з розподілу природного газу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.Ю. Холодова