СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12360/23

пр. № 2/759/470/24

09 грудня 2024 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Бабич Н.Д.

при секретарі Олійникової Н.О.,

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа: Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

04.07.2023 р. до суду надійшов вказаний позов, з врахуванням нової редакції від 07.11.2023 р., позивач просить суд встановити факт батьківства громадянина України ОСОБА_8 , 1952 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та внести до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зміни, вказавши батьком дитини ОСОБА_8 , 1952 р.н.

В обґрунтування вимог заяви, позивач зазначила, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є її батьком. За повідомленням матері, вони познайомились у 1999 р. і з того часу до 2023 р, підтримували відносини, від цих стосунків народилась позивач по справі. Її народження було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві та видано свідоцтво про народження. Як заначила позивач по справі в зв`язку з тим, що її матір перебувала на той момент в зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком ОСОБА_4 , то відомості про батька внесено у відповідності до ст. 133 СК України. За час життя ОСОБА_8 батьки не встигли подати заву про визнання його батьком, все своє життя вона знала, ОСОБА_8 , як свого батька, він приймав участь у її вихованні та утримуванні. На підтвердження факту батьківства позивач просила призначити судово-медичну експертизу.

Ухвалою суду від 06.07.2023 р. вказаний позов залишено без руху, надано час для усунення недоліків.

10.07.2023 р. до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, з якої вбачається, що вимоги ухвали суду позивачем виконано.

Ухвалою суду від 11.07.2023 у справі відкрито провадження.

28.11.2023 р. відповідачем ОСОБА_7 подано до суду відзив на позов, в якому остання проти вимог заперечувала з тих підстав, що запис про батька вчинено не у відповідності до ст. 135 СК України, яка б давала підставу оспорити факт батьківства (а.с. 101-107, том №1).

01.12.2023 відповідачем ОСОБА_5 подано до суду відзив на позов, в якому остання проти вимог заперечувала з тих підстав, що запис про батька вчинено не у відповідності до ст. 135 СК України, яка б давала підставу оспорити факт батьківства. (а.с. 127-133, том №1).

Інші відповідачі до суду відзиву не подавали, письмових пояснень від третьої особи до суду не надходило.

Представник позивача подав клопотання про призначення посмертної судово-генетичної експертизи для з`ясування питань стосовно чи є ОСОБА_8 батьком ОСОБА_3 (а.с.187-188, том №1).

Ухвалою суду від 05.03.2024 призначено у справіпосмертну судово-генетичну експертизу. Провадження у справі на час експертизи було зупинено (а.с. 201, том №1).

Постановою Київського апеляційного суду від 29.05.2024 р. ухвалу суду від 05.03.2024 р. залишив без змін (а.с. 38-43, том №2).

30.09.2024 р. з експертної установи повернулася справа з висновком експерта (а.с.55-59, том №2).

Ухвалою суду від 01.10.2024 р. провадження у справі поновлено та призначено до підготовчого провадженя (а.с. 60).

Ухвалою суду від 17.10.2024 р. закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (а.с. 71, том 2).

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав викладених в позові та з врахування висновку експерта та показів свідків.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала з підстав викладених в відзиві на позов, та заначила, що запис про батька вчинено не у відповідності до ст. 135 СК України, яка б давала підставу оспорити факт батьківства. Зазначивши при цьому, що дана позиція узгоджується з постановою Верховного Суду у справі 336/1357/16-ц, також представник зазначила, що позивачем не надано достатніх доказів стверджувати, що ОСОБА_9 , яка є матір`ю позивача, та покійний ОСОБА_8 проживали однією сім`єю, вели спіцльне господарство, мали спільний бюджет тощо.

Інші учасники процесу до суду не з`явились, причини неявки не відомі, клопотань про відкладення до суду не надходило.

Представник третьої особи просить справу розглядати у його відсутність, звернувшись до суду з заявою, в якій виклав свою позицію стосовно позову (а.с.32, том №1).

Розглянувши справу, допитавши свідків, дослідивши докази у справі, вислухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Встановлено, що позивач по справі ОСОБА_3 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком заначено ОСОБА_4 , мати ОСОБА_9 , які пеербували на час народження доньки в шлюбі (а.с. 6, том №1). Тобто, реєстрація народження дитини - ОСОБА_3 проведена відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України.

Позивач наводить аргументи про те, що її матір підтримувала стосунки з 1999 р. з ОСОБА_8 , від яких вона народилась, проте, батьком записаний ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 133 СК України. ОСОБА_8 піклувався про неї, виховував її та мав всі права і обов`язки, якими наділені батьки відносно своїх дітей.

Судом встановлено, що з- 22.03.1975р. по 14.02.2012 р. ОСОБА_8 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 (а.с.110-112 том №1).

В судовому засіданні 05.11.2024 р., була допитана в якості свідка ОСОБА_9 , яка надала суду покази проте, що познайомилася із ОСОБА_8 у 1999 році і з того часу до 29.05.2023 року підтримувала з ним стосунки. Від цих стосунків ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася їх спільна донька, позивачка ОСОБА_3 . ОСОБА_8 забирав їх спільну дитину - доньку ОСОБА_11 з пологового будинку, разом їздили відпочивати на море, разом їздили до батьків мами позивачки в м. Іллінці, Вінницької області, разом проживали, тощо. Де знаходиться ОСОБА_4 з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі на час народження позивачки, та який записаний батьком позивачки, ОСОБА_9 пояснила, що не знає про його місце знаходження приблизно з 2003 року - задовго до зачаття доньки ОСОБА_11 , оскільки він тривалий час перебував у розшуку.

В судовому засіданні 28.11.2024 р., була допитана в якості свідка ОСОБА_12 , яка є тіткою позивачки та її хрещеною матір`ю. Остання суду пояснила, що ОСОБА_8 знає з 2000 року, він є біологічним батьком позивачки. ОСОБА_8 забирав доньку ОСОБА_11 з пологового будинку, водив її до театрів, разом як сім`я їздили відпочивати на море, також їздили до батьків мами позивачки в м. Іллінці Вінницької області, разом проживали у той час коли вона ( ОСОБА_12 ) гостювала у своїх батьків, була на похоронах ОСОБА_8 та знає де він похований у Хмельницькій області, тощо.

В судовому засіданні 28.11.2024р., був допитаний в якості свідка ОСОБА_13 ,та надав покази, проте, що знав ОСОБА_8 з дитинства, оскільки його батьки проживали по сусідству з батьками ОСОБА_8 в селі. На прохання ОСОБА_8 він декілька місяців проживав в його будинку та доглядав за його мамою. Пояснив, що, ОСОБА_8 знайомив свою маму з своєю донькою - позивачкою ОСОБА_3 , і що, мама ОСОБА_8 визнавала її своєю онукою. Знає позивачку, як доньку ОСОБА_8 , про що останній йому не раз казав та визнавав її донькою. Пояснював, що ОСОБА_8 на службовому автомобілі, в якому був і він ( ОСОБА_13 ) забирав донку ОСОБА_11 зі школи, тощо. Також свідок суду пояснила, що вона та покійни ОСОБА_8 є хрещеними батьками ОСОБА_3 .

В судовому засіданні 28.11.2024 р., був допитаний в якості свідка ОСОБА_14 ,та надав покази, проте, що знав ОСОБА_8 з 2000 року, являвся його зятем. У 2005 році ОСОБА_8 перевіз до Києва свою маму, яка до цього проживала в селі в Хмельницької області. Про доньку - позивачку у справі, ОСОБА_8 йому не повідомляв, ніхто про неї в сім`ї не знав. Крім того, зазначив, що ОСОБА_8 постійно проживав разом з ними в приватному будинку в с.Софіївська Борщагівка, іншої сім`ї у нього не було.

З метою встановлення кровного споріднення між померлим батьком та дочкою за клопотанням представника позивача судом було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, згідно висновку експерта №103-134-2024, вірогідність підтверження біологічного батьківства ОСОБА_8 відносно ОСОБА_3 складає величину не менш ніж 99,99 %. Таким чином, біологічне татьківство ОСОБА_8 відносно ОСОБА_3 практично доведено (а.с. 56-59, том №2).

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 760/3977/15 (провадження № 61-2081зпв18) зазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами.

Позивач стверджує, що відомості про батька внесено у відповідності до ст. 133 СК України, вказана обставина учасника процесу не оспорювалась, проте просить встановити цей факт у відповідності до ст. 130 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Отже, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини за вказівкою матері, батьківство якого встановлюється, чого судом не встановлено.

За правовою позицією ВС, викладеною у постанові від 07.07.2021 року, справа №336/1357/16-ц, відсутність даних про те, чи було зроблено запис про батька дитини малолітньої особи за вказівкою матері виключає можливість задоволення заяви про встановлення факту батьківства щодо померлого батька, з яким мати дитини не перебувала у шлюбі, на підставі статті 130 СК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом із тим, аналіз норми статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Третя особа - Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві у своїй відповіді від 25.07.2023 на позов зазначив, що реєстрація народження ОСОБА_3 була проведена на підставі ст. 133 СК України. В позовній заяві позивача відсутнє прохання виключити відомості про батька з актового запису про народження. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатися одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. (а.с.32 том №1).

Пленум Верховного Суду України у Постанові "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006, зокрема, в п.11 зазначає, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, і що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК) шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народженя дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), звернувшись з позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між собою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство.

Суд вважає за необхідне відмітити, що не встановлено жодних даних про те, що ОСОБА_8 за життя вчиняв будь-які дії щодо визнання батьківства щодо дитини ОСОБА_3 та внесення відповідних змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства у відповідності до норм ст.ст. 126, 128, 134 СК України.

Враховуючи наведене вище суд прийшов до переконання про те, що матеріали справи не містять відомостей, а позивачем не доведено, що запис про батька дитини ОСОБА_4 вчинено за вказівкою матері саме за правилами статті 135 СК України. Отже, відсутність даних про те, що зроблено запис про батька дитини за вказівкою матері виключає можливість задоволення заяви про встановлення факту батьківства щодо померлого ОСОБА_8 , з яким мати дитини не перебувала у шлюбі, на підставі статті 130 СК України, та без виключення відомостей про особу особу, як батька з актового запису про народження дитини.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що оскільки позивачем не подано доказів щодо запису батька дитини у відповідності до ст. 135 СК України, тому суд прийшов до висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 126, 128, 130, 133, 134, 135, 138 Сімейного кодексу України, ст. ст. 2, 4, 12, 79, 81, 82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 в задоволенні позову до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа: Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту батьківства,- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 16 грудня 2024 року.

Суддя Бабич Н.Д.