Справа № 570/3801/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.

при секретарі Литвиненко В.М.,

з участю позивача: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права на спадкування як спадкоємцем четвертої черги, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду за підсудністю з Рівненського районного суду Рівненської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права на спадкування як спадкоємцем четвертої черги.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 20.04.2012 року між позивачем ОСОБА_1 та її колишнім чоловіком - ОСОБА_5 був розірваний шлюб, від шлюбу у неї народилося двоє дітей - донька та син.

Позивач зазначає, що вона з дитинства була знайома з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу позивач була вільною, холостою людиною, ОСОБА_6 також був вільним холостим чоловіком. Відразу після розірвання шлюбу, з травня 2012 року позивач та ОСОБА_6 почали жити разом однією сім`єю. Свого житла позивач не мала, а тому після розірвання шлюбу з своїми дітьми і ОСОБА_6 разом проживали в будинку, який належав йому та знаходився за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що ОСОБА_6 по суті був її цивільним чоловіком. До цього, ОСОБА_6 не був одружений, дітей не мав, тому він з ніжністю, любов`ю ставився до позивачки та її дітей - вважав її дітей своїми, піклувався про них, завжди називав їх донькою і сином, і багато оточуючих людей навіть не знали, що діти не є рідними для нього.

Протягом всіх років спільного проживання однією сім`єю питання про весілля або реєстрацію шлюбу не піднімалося - вони були щасливі, що живуть разом однією сім`єю, піклуються про здоров`я, щастя, добробут та безпеку одне одного, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Як сім`я мали спільний побут, робили невеличкі ремонти в будинку, закупляли разом продукти харчування, ліки, необхідні побутові товари - речі, прилади, будматеріали тощо, мали спільний сімейний бюджет, з якого зокрема оплачували комунальні рахунки, разом виховували її дітей від першого шлюбу, тощо. Перші роки їхнього спільного життя, з ними проживали син позивачки та її старша донька - ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 раптово помер, не залишивши заповіту. Свідоцтво про смерть ОСОБА_6 отримала позивачка як дружина померлого. Організацією поховання займалася позивач та її донька ОСОБА_7 . У визначений законом шестимісячний строк, а саме - в травні 2021 року, позивач звернулася до приватного нотаріуса Рівненського міського округу Самсонюк Олени Анатоліївни із заявою про прийняття спадщини на підставі якої, нотаріусом була заведена Спадкова справа №22/2021 після померлого ОСОБА_6 . Оскільки, шлюб між позивачкою та ОСОБА_6 був не зареєстрований, нотаріусом було роз`яснено, що вона не може отримати Свідоцтво про право на спадщину як спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_6 , так як не надала всі необхідні документи на підтвердження родинних відносини з померлим. Факт спільного проживання позивачки та померлого ОСОБА_6 , як чоловіка та жінки, підтверджується також наявними спільними фотосвітлинами, зробленими в різний час протягом періоду їхнього спільного життя. Крім того, позивач має копію лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_6 , копію паспорта ОСОБА_6 , а це є документами, доступ до яких мають тільки близькі, рідні люди, документи про поховання померлого ОСОБА_6 . В зв`язку з тим, що після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку та земельної ділянки, яке вона фактично прийняла, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент смерті проживала із спадкодавцем і від спадщини не відмовилася, однак через те, що шлюб зі спадкодавцем укладено не було, це стало перешкодою для оформлення її спадкових прав.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання.

20.11.2023 року від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Щербяк Ю.В. надійшли письмові пояснення, в яких вона просить в задоволенні позову відмовити повністю. Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживав сам за адресою: АДРЕСА_1 ., та є двоюрідним братом відповідачки. Після його смерті відкрилася спадщина на будинок за адресою: АДРЕСА_1 . У ОСОБА_6 спадкоємці першої черги відсутні, оскільки він не був одружений та не мав дітей. Після смерті ОСОБА_6 відповідачка неодноразово зверталась до нотаріуса Самсонюк А.О. з метою прийняття спадщини. 30 серпня 2021 року ОСОБА_3 подала заяву приватному нотаріусу Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк А.О. про прийняття спадщини у встановлений законом строк, проте 19 жовтня 2021 року отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з посиланням на рішення Гощанського районного суду Рівненської області. 04 травня 2023 року ОСОБА_3 отримала постанову про відмову у вчиненні дії приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Самсонюк О.А. до якої нотаріус додала копію рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 13 серпня 2021 року. Не погоджуючись із рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 13 серпня 2021 року ОСОБА_3 його оскаржила до Рівненського апеляційного суду. Постановою Рівненського апеляційного суду від 06.07.2023 р. оскаржуване рішення від 13.08.2021 р. скасовано. Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без розгляду.

Вказує, що відповідач ОСОБА_3 , завжди підтримувала зв`язок із померлим братом, вони періодично спілкувалися та бачились. ОСОБА_6 ні разу не відзивався у розмовах з ОСОБА_3 про стосунки із ОСОБА_1 , як про стосунки чоловіка та жінки, які живуть без реєстрації шлюбу. Відносини позивачки та померлого носили швидше характер співмешканців, але ніяк не чоловіка та жінки, які ведуть спільний побут та господарство. Зазначає, що двоюрідний брат зловживав спиртними напоями, вів асоціальний спосіб життя. Останніх два роки він проживав сам, потребував допомоги. Родина ОСОБА_6 лікувала останнього від алкоголізму. Будинок у якому проживав померлий перебував у аварійному стані, практично не придатний для проживання, без зручностей. Позивачка не була присутня на похоронах ОСОБА_9 , а лише її донька, якій відшкодували витрати на поховання. Надані позивачкою копії фотографії не підтверджують її заявлені вимоги, тобто не є належними доказами. Без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, такі фотографії не вказують на те, що між сторонами склались та мали місце протягом вказаного періоду усталені відносини, які притаманні подружжю.

Ухвалою суду від 23.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з обґрунтувань викладених у позові.

В судовому засіданні відповідач та її представник просили відмовити в задоволенні позову, з підстав зазначених у письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов висновку відмовити в задоволені позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Рівне, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 16.04.2021 року.

Відповідно до Договору-замовлення СК № 001231, Договору-замовлення СК № 001231 КП Спецкомбінат-ритуальна служба Рівненської міської ради, від 16.04.2021 року організацією поховання займалася ОСОБА_7 (донька позивачки), якою відповідно до фіскального чеку № від 16.04.2021 оплачено послуги з поховання 16.04.2021 р. в сумі 2625,00грн.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №5091 від 16.04.2021 ОСОБА_10 здійснено оплату за домовину, хрест та ритуальний набір.

В травні 2021 року, позивач ОСОБА_10 звернулася до приватного нотаріуса Рівненського міського округу Самсонюк Олени Анатоліївни із заявою про прийняття спадщини на підставі якої, нотаріусом була заведена Спадкова справа №22/2021 щодо майна померлого ОСОБА_6 .

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 13 серпня 2021 року у справі №557/1140/21 встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з травня 2012 року по 15 квітня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

18 жовтня 2021 року до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк O.A., надійшла заява від ОСОБА_3 про прийняття спадщини після смерті двоюрідного брата ОСОБА_6 .

21 жовтня 2021 року, приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк O.A., позивачу ОСОБА_1 видані свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за номером АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0601 га, кадастровий номер якої :01:042:0802.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 06.07.2023 року рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 13 серпня 2021 року скасовано, з підстав не залучення до справи ОСОБА_3 , яка є заінтересованою особою (двоюрідна сестра померлого). Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без розгляду. Роз`яснено ОСОБА_1 , що вона має право подати позов на загальних підставах.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст.ст. 3, 21 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1258, 1264 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи).

Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо.

До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року в справі №127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі №343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі№522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі №354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі №490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року в справі №712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі №490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року №757/8786/15-ц.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що є донькою ОСОБА_1 . Мати почала жити з ОСОБА_9 з 2012 року. ОСОБА_7 проживала разом з ними з 2013 року. В одній кімнаті проживали ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , в іншій проживала свідок, її чоловік та 2 дітей. ОСОБА_9 заводив її дитину до школи, допомагав з грошима. Пізніше свідок з ними не проживала. Свідок вказала, що похоронами ОСОБА_6 займалась вона, гроші на похорони у сумі 2000 грн. дали їй співробітники ОСОБА_12 за місцем його роботи. Родичів ОСОБА_12 свідок не бачила. Також свідок зазначає, що її мама і ОСОБА_9 все робили разом, вели спільний бюджет. Її мама ніде не працювала, на похороні ОСОБА_13 не була через хворобу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду показав, що він син ОСОБА_11 . Натяжка ОСОБА_13 знав з 2006 року, з часу коли працював в м.Рівне. Він в 2012 -2013 році проживав у ОСОБА_13 . Кошти за проживання ОСОБА_13 свідок не платив. Мати ОСОБА_11 переїхала жити до ОСОБА_13 в 2012 році, після цього через деякий час він з ними перестав проживати. Вказав, що мати та ОСОБА_13 ходили разом на ринок, разом все купували. ОСОБА_13 працював в ТЦ «Злата Плаза». В помешканні ОСОБА_13 води не було, опалювали житло дровами. Вказав, що деякий час в ОСОБА_13 проживала сестра з чоловіком та дітьми. ОСОБА_15 свідок побачив перший раз на похороні у ОСОБА_13 .

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . суду показали, що ОСОБА_11 їхня сестра. Вони проживають в Гощанському районі, ОСОБА_18 з ОСОБА_13 проживали разом з 2012 року в м ОСОБА_19 . ОСОБА_13 працював і мав пенсію, ОСОБА_18 ніде не працювала. До ОСОБА_13 та ОСОБА_18 за місцем їх проживання заходили не часто, часом вони приїжджали до них погостювати.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 суду показав, що ОСОБА_18 та ОСОБА_13 знав як сусідів. З ОСОБА_13 свідок познайомився в 2017 році. ОСОБА_11 і ОСОБА_13 проживали разом в будинку, йому не відомо чи ОСОБА_18 і ОСОБА_13 були одружені, до них заходив в гості рідко. Свідку також відомо, що ОСОБА_13 працював і чи отримував пенсію невідомо.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 суду показала, що вони з ОСОБА_6 були сусідами. По АДРЕСА_1 проживав ОСОБА_9 з мамою. Пізніше проживала ОСОБА_11 (як співмешканка), ще раніше проживала її дочка ОСОБА_22 , чоловік ОСОБА_22 та їхні діти. ОСОБА_15 свідок не знає. Були випадки коли ОСОБА_13 просив у неї щось для нього купити.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_24 суду показали, що їм відомо, що ОСОБА_18 і ОСОБА_13 проживали разом, вели господарство, обробляли город, ходили разом на ринок, спільно все купували.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 суду показала, що ОСОБА_15 це її свекруха. Натяжка ОСОБА_13 свідок знає з 2013 року. ОСОБА_11 вона не знає та ніколи не бачила у ОСОБА_13 вдома. Вказала, що ОСОБА_13 проживав сам, працював в ТЦ «Злата Плаза».

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 суду показав, що він син ОСОБА_15 , ОСОБА_9 його хресний батько. ОСОБА_11 свідок не знає. В будинку по АДРЕСА_1 ніяких речей крім ОСОБА_13 свідок не бачив.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 , суду показала, що ОСОБА_13 одружений не був, дітей не мав. Працював в ТЦ «Злата плаза» двірником.

Таким чином, свідки, частини з яких є близькими родичами позивача на підтвердження факту перебування ОСОБА_11 з ОСОБА_9 у відносинах, що мають ознаки шлюбних вказали лише на загальні обставини: спільне проживання, ведення господарства, спільний бюджет, однак ці свідчення не підтвердженні жодними іншими належними та допустимими доказами.

В контексті визначення можливих доказів, їх оцінки як достатніх слід також відзначити, що згідно усталеної судової практики самі лише показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року по справі №466/3769/16-ц).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована з 14.01.1991 року по даний час за адресою АДРЕСА_2 . Як пояснила позивач, дана квартира належить її колишньому чоловіку.

Сторони не заперечували, що ОСОБА_11 з 2012 року ніде не працювала. ОСОБА_9 отримував пенсію по інвалідності, та працював двірником в ТЦ «Злата плаза».

Плату за електроенергію по будинку та кредит оформлений в 2008 році в КС «Рівненщина» ОСОБА_9 сплачував сам, про що свідчать в матеріалах справи квитанції.

Суд відноситься критично до долучених до матеріалів справи письмових доказів щодо придбання ОСОБА_11 та ОСОБА_9 електроприладів (блендер та ноутбук), так як документи на ці прилади не містять жодних реквізитів про осіб, які їх купували та про наявність їх у будинку де проживав ОСОБА_9 .

Також, матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_11 та ОСОБА_9 з 2012 року проживали фактично як подружжя, оскільки на фотографіях, які долучені до справи не відображено їх спільно, що може бути підтвердженням певних подій їх життя, відсутні документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, немає підтверджень щодо витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази).

Наявність у позивача документів, пов`язаних із смертю та захороненням ОСОБА_9 не можуть бути взятими до уваги, оскільки сама їх наявність не підтверджує факт перебування позивача в фактичних шлюбних відносинах, спільного проживання, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків з померлим така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.11.2019 року справа 202/5003/16-ц.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із подружжя; виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №524/10054/16.

З висновків Верховного Суду викладених у постановах від 12 грудня 2019 року у справі №466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі №522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі №712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року у справі №490/10757/16-ц, вбачається, що обов`язковою умовою для визнання членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення з спадкоємцем спільним витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для встановлення факту проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. При цьому показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до вимог ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст. 13 ч. 2 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Вирішуючи факт проживання ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з травня 2012 року по 15.04.2021 року, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення цієї вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 81, 89, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права на спадкування як спадкоємцем четвертої черги - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 02.05.2024 року.

Суддя Харечко С.П.