Справа № 494/973/23
Номер провfдження 2/508/15/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року смт. Миколаївка

Миколаївський районний суд Одеської області

в складі головуючого судді: Банташ Д.С.

за участю секретаря с/з Мазарак Н.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Волкова О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Миколаївка Березівського району Одеської області клопотання позивача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою від позову у справі № 494/973/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

В провадженні Миколаївського районного суду Одеської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою судді Миколаївського районного суду Одеської області від 17 липня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, про що повідомлялися сторони. Судовий розгляд по вищезазначеній справі призначався на 04 серпня 2023 року.

Ухвалою суду від 04.08.2023 року судове засідання відкладено на 26.09.2023 року.

26.09.2023 року ухвалою суду зупинено провадження у справі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.11.2023 року заяву ОСОБА_1 про відмову від апеляційної скарги на ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 26.09.2023 року задоволено. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 26.09.2023 року закрито.

Ухвалою Миколаївського районного суду від 21 грудня 2023 року поновлено провадження у справі, призначено відкрите судове засідання на 16.01.2024 р.

06.12.2023 року до Миколаївського районного суду Одеської області від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відмову від позову на підставі ст. 206 ЦПК України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свою заяву про відмову від позову, зазначила, що наслідки відмови від позову їй відомі і зрозумілі.

Представник позивача, адвокат Волков О.Л., підтримав заяву позивача.

Вислухавши позивача і його представника, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Статтею 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до пункту 4 частини першої, частиною другою статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Тобто, відмова від позову - це одностороннє вільне волевиявлення позивача, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги і на закриття порушеного позивачем процесу. Відмова позивача від позову є формою реалізації диспозитивності цивільного судочинства.

З огляду на зазначене вище, підставами для відмови судом у задоволенні заяви про відмову від позову є: 1) обмеження представника відповідної сторони у повноваженнях на вчинення процесуальної дії (відмови від позову); 2) відмова позивача від позову у справі, в якій особу представляє її законний представник, суперечить інтересам особи, яку він представляє.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 925/2151/14, від 08.10.2020 у справі № 910/5084/16.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках..

Складовою зазначеного принципу є можливість суб`єкта відмовитися від свого права чи інтересу. Тобто право особи на звернення до суду з позовом рівною мірою стосується й права такої особи на відмову від такого позову або частини позовних вимог та є формою реалізації одного із принципів цивільного судочинства.

Отже, право позивача на відмову від позову на будь-якій стадії провадження у справі, гарантується, тому позивач наділений правом відмовитися від позову, зокрема, і така заява повинна відповідати вимогами ст. 206 ЦПК України.

Позивач в судовому засіданні підтвердила своє бажання відмовитися від позову, зазначила, що наслідки відмови від позову їй відомі та зрозумілі.

Суд роз`яснює правові наслідки відмови позивача від позову та закриття провадження у справі, передбачені частиною 2 статті 256 ЦПК України, згідно з якими у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

З огляду на зазначене вище, враховуючи, що заява про відмову від позову підписана та подана позивачем особисто, суд роз`яснив наслідки відповідної процесуальної дії, а зазначена відмова від позову є формою реалізації принципу диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого положеннями статті 13 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для прийняття відмови позивача від позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 206, 255, 256 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Закрити провадження по цивільній справі № 494/973/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 19 січня 2024 року.

Суддя Д.С. Банташ