Справа№938/166/24
Провадження № 2/938/132/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Джуса Р.В.,

з участю: секретаря судового засідання Мартищук Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 ,

до

відповідача №1: ОСОБА_2 ,

відповідача №2: ОСОБА_3 ,

відповідача №3: ОСОБА_4 ,

відповідача №4: ОСОБА_5 ,

про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ;

відповідача №1: ОСОБА_2 ;

відповідач №2: не з`явився;

відповідач №3: не з`явився;

відповідач №4: не з`явився;

Обставини справи.

ОСОБА_1 звернулася до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 26.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено розгляд справи на 14.03.2024 зі стадії підготовчого засідання.

В підготовче засідання 14.03.2024 з`явилася позивач ОСОБА_1 , а також відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в підготовче засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №06 002 533 366 06 та №06 002 533 354 80.

У зв`язку з неявкою у підготовче засідання відповідачів №2 та №4, підготовче засідання було відкладено на 04.04.2024.

В підготовче засідання 04.04.2024 з`явилася позивач ОСОБА_1 , а також відповідачі №1 ОСОБА_2 та №3 ОСОБА_4 .

Від відповідача №4 ОСОБА_5 , 29.03.2024 на адресу суду надійшло клопотання в якому він повідомив, що відбуває покарання у місцях позбавлення волі, та немає змоги особисто прийняти участь у розгляді справи, тому просить у відповідності до положень ст.211 ЦПК України, проводити розгляд справи без його участі. Також зазначив, що проти задоволення позову не заперечує.

Відповідач № 2 ОСОБА_3 причин неявки не повідомив, докази отримання ним судової повістки про виклик до суду на 04.04.2024, станом на дату проведення підготовчого засідання, на адресу суду не повернулись.

З наведених підстав, підготовче засідання було відкладено на 24.04.2024.

Ухвалою суду від 24.04.2024 за участю позивача та відповідача №1, було продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 13.05.2024.

В підготовче засідання 13.05.2024 не з`явилися всі учасники справи.

Позивач ОСОБА_1 через канцелярію суду подала додаткові докази у справі та просила підготовче засідання провести без її участі та призначити справу до судового розгляду по суті.

Відповідач №1 ОСОБА_2 подала заяву, в якій просила проводити підготовче засідання без її участі.

Відповідачі №2 та №3, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , через канцелярію суду подали заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі.

Ухвалою від 13.05.2024, суд закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті в судовому засіданні на 11.06.2024.

В судове засідання 11.06.2024 з`явилась позивач та відповідач №1.

В матеріалах справи наявні заяви відповідачів №2, №3, №4, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 про розгляд справи без їх участі.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач №1 ОСОБА_2 , просили суд розглядати справу без участі відповідачів №2, №3 та №4.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, законодавцем визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, у разі їх неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

З огляду на викладене, оскільки відповідачі №2, №3 та №4 подали заяви про розгляд справи без її участі, а позивач та відповідач №1 не заперечують проти розгляду справи без участі відповідачів №2, №3 та №4, і їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе проводити судовий розгляд справи без участі відповідачів.

В судовому засіданні 11.06.2024 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, у позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_6 , та після її смерті відкрилась спадщина, яка знаходиться в с.Буковець, присілок Буковець, і складається із житлового будинку з господарськими будівлями та земельних ділянок призначених для обслуговування будинку та особистого селянського господарства.

З матір`ю постійно проживав брат ОСОБА_7 , який є відповідачем №2. Інші брати та сестра, які вказані відповідачами №1, №3 та №4, проживають в селі Буковець періодично, однак місце їх проживання зареєстроване в будинку матері.

Вона починаючи із 2007 року, проживала разом із чоловіком в селищі Верховина, присілок Магурка, однак після смерті часто приїжджає до будинку матері, в якому народилась, та допомагає брату в догляді за будинком.

Також у позовній заяві позивач стверджує, що незадовго до подання вказаного позову до суду, під час генерального прибирання в будинку матері, вона разом із братами знайшла заповіт матері, який 16.02.2005 року був посвідчений державним нотаріусом Верховинської державної нотаріальної контори Павлюком І.І., та згідно якого, саме вона є спадкоємцем житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки в с.Буковець, Верховинського району Івано-Франківської області.

Після цього, вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в усній формі повідомила їй, що нею пропущено строк для прийняття спадщини, та рекомендувала їй звернутись до суду. Також зауважила, що її брати та сестра, які зареєстровані за місцем проживання матері, та які є спадкоємцями першої черги, із заявами про прийняття спадщини, не звертались.

Позивач стверджує, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки їй не було відомо про наявність заповіту, та просить надати їй додатковий строк тривалістю в три місяці з дня набрання рішенням законної сили, для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Буковець Верховинського району.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила їх задовільнити.

Надаючи пояснення щодо змісту та підстав своїх позовних вимог, в судовому засіданні позивачка вказала, що знала про те, що мама склала заповіт, згідно якого заповіла їй все своє майно, ще із 2005 року, так як була присутня при його складенні. Звернула увагу на те, що після смерті матері, в неї не було жодних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини за цим заповітом, однак відповідне майно їй було не потрібне, тому вона і не заверталась до нотаріуса. Із відповідною заявою про прийняття спадщини вона звернулась тільки у 2024 році, оскільки стан будинку за цей час дуже погіршився, за ним ніхто належно не доглядає. Зауважила, що вказала у позовній заяві про те, що дізналась про існування заповіту тільки у 2024 році, оскільки так їй порадив адвокат.

Правова позиція відповідача №1.

Відповідач ОСОБА_2 письмового відзиву на позов не подала. В судовому засіданні надала пояснення в яких заперечила проти задоволення позовних вимог. Вказала що позивачці було відомо про існування заповіту, та жодних перешкод для прийняття спадщини в неї не було.

Правова позиція відповідача №2.

Відповідач ОСОБА_3 письмового відзиву на позов не подав. У письмовій заяві поданій до суду 13.05.2024, проти задоволення позовних вимог не заперечив.

Правова позиція відповідача №3.

Відповідач ОСОБА_4 письмового відзиву на позов не подав. У письмовій заяві поданій до суду 13.05.2024, проти задоволення позовних вимог не заперечив.

Правова позиція відповідача №4.

Відповідач ОСОБА_5 письмового відзиву на позов не подав. У письмовій заяві поданій до суду 29.03.2024, проти задоволення позовних вимог не заперечив.

Фактичні обставини встановлені судом.

Відповідно до свідоцтва про народження від 21.05.1985 серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_8 , та її батьками є: ОСОБА_9 батько; ОСОБА_6 -мати (а.с. 9).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 03.05.2007, 03.05.2007 у Буковецькій сільській раді Верховинського району Івано-Франківської області, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . Після реєстрації шлюбу, обоє із подружжя обрали прізвище « ОСОБА_11 » (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , матір ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Згідно заповіту від 16.02.2015 посвідченого державним нотаріусом Верховинської державної нотаріальної контори Павлюком І.І., ОСОБА_6 заповіла належний їй на праві власності житловий будинок із господарськими будівлями та приватизовану земельну ділянку, які знаходяться в с.Буковець, Верховинського району Івано-Франківської області, а також все інше належне їй майно, своїй дочці ОСОБА_8 . Відомості про заповіт внесено до Єдиного реєстру заповітів та спадкових справ 16.02.2005 (а.с. 7,8).

Згідно довідки від 07.02.2024 №70, виданої Буковецьким старостинським округом, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня смерті проживала і була зареєстрована за адресою в АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Відповідно до довідок Буковецького старостинського округу від 07.02.2024 №69 та №189 від 09.05.2024, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), до дня смерті проживала і була зареєстрована, за адресою в АДРЕСА_1 . Також в будинку були зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 -донька; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 -син; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - син; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 -син; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 онук; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_11 онук; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_12 - онука; ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_13 онук (а.с. 11, 71).

Відповідно до довідки Буковецького старостинського округу від 10.06.2024 №38, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_14 , дійсно проживала і була зареєстрована за адресою в АДРЕСА_1 . Домогосподарство станом на 15.04.1991 року мало статус колгоспного двору, згідно погосподарської книги №16, особовий рахунок № НОМЕР_4 . В домогосподарстві були зареєстровані: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_15 чоловік, помер ІНФОРМАЦІЯ_16 ; ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_17 -син, помер ІНФОРМАЦІЯ_18 ; ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_19 - син, помер ІНФОРМАЦІЯ_20 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 -донька; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 -син; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_21 - донька; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - син; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 -син (а.с. 91).

Згідно листа приватного нотаріуса Верховинського районного нотаріального округу в Івано-Франківській області Мартищук О.Я., нею, після отримання заяви ОСОБА_1 від 24.04.20254, було заведено спадкову справу після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 (а.с. 72).

Оцінка суду.

Як вбачається із позовної заяви, спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з пропуском позивачкою встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. Відповідні правовідносини врегульовані положеннями Книги шостої «Спадкове право» Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статей 1216 -1218 ЦК України перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) визнається спадкуванням. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до приписів частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За загальним правилом положення про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1223, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Відповідно до положень ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду України від 30 липня 2020 року у справі № 172/888/18 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За змістом статті 1272 ЦК України, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Такий позов підлягає задоволенню, якщо позивач надасть докази наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Одночасно, у відповідності до положень ст.76 ЦПК України доказування у цивільних справах здійснюється за допомогою визначених засобів доказування, зокрема письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

За змістом положень ЦПК України:

- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 3 і 4 ст. 12 ЦПК України);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 13 ЦПК України);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України);

- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ст.78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Однак, в ході судового розгляду позивачем належними та допустимими доказами не доведено перед судом обставин на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Так, судом в судовому засіданні безспірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , яка є матір`ю позивачки ОСОБА_12 .

Згідно заповіту від 16.02.2005 посвідченого державним нотаріусом Верховинської державної нотаріальної контори Павлюком І.І., ОСОБА_6 заповіла, належний їй на праві власності житловий будинок із господарськими будівлями та приватизовану земельну ділянку, які знаходяться в с.Буковець, Верховинського району Івано-Франківської області, а також все інше належне їй майно, своїй дочці ОСОБА_8 .

Також судом встановлено, що позивачка не проживала постійно разом із своєю матір`ю на час відкриття спадщини.

Таким чином, з огляду на викладені положення закону, позивачка ОСОБА_19 , як спадкоємець своєї матері ОСОБА_6 за заповітом, у випадку наявності бажання прийняти спадщину після смерті матері, повинна була звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, в шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини, тобто не пізніше 09.12.2008р.

Разом з тим, як вбачається із листа приватного нотаріуса Верховинського районного нотаріального округу в Івано-Франківській області Мартищук О.Я., із заявою про прийняття спадщини, ОСОБА_1 звернулась тільки 24.04.2024.

Звертаючись із позовом до суду, та обґрунтовуючи вимогу про надання додаткового строку для прийняття спадщини, позивачка посилається на те, що про існування заповіту їй не було відомо, та вона довідалась про нього тільки незадовго до подання вказаного позову до суду, під час генерального прибирання в будинку матері.

Однак, жодних доказів, які б підтверджували наведені обставини, а саме те, що позивачці дійсно не було відомо про складення її матір`ю заповіту, згідно якого, саме вона була визначена спадкоємцем, чи в неї були поважні, об`єктивні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, матеріали справи не містять.

Долучені до справи докази, жодним чином не підтверджують те, що про існування заповіту, позивачка дізналась у 2024 році. Долучені до справи довідки Буковецького старостинського округу №69 від 07.02.2024 та №70 від 07.02.2024, №189 від 09.05.2024 та №38 від 10.06.2024 містять неточності щодо дати смерті ОСОБА_6 . Зокрема у вказаних довідках вказана дата смерті ОСОБА_6 - 09.07.2007, 09.07.2008, та 09.06.2008, в той час, як згідно копії свідоцтва, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Більше того, в судовому засіданні 11.06.2024, позивачка ОСОБА_1 ствердила, що була обізнана про те, що мама склала заповіт, згідно якого заповіла їй все своє майно, ще із 2005 року, так як була присутня при його складенні, та вказала, що після смерті матері, в неї не було жодних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини за цим заповітом, однак відповідне майно їй було не потрібне, тому вона і не заверталась до нотаріуса. Із відповідною заявою про прийняття спадщини вона звернулась тільки у 2024 році, оскільки стан будинку матері за цей час дуже погіршився, за ним ніхто належно не доглядає.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки позивачка знала про наявність заповіту на момент відкриття спадщини, в неї були відсутні перешкоди для прийняття спадщини у встановлений законом строк, та строк прийняття спадщини було пропущено нею без поважних причин, а з власної волі, яка грунтувалась на небажанні приймати спадкове майно на той час, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні, а відтак в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Судові витрати.

Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову, а тому судові витрати у справі у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України суд покладає на позивача.

Керуючись ст.ст. 10-13, 49, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до відповідача №1: ОСОБА_2 , відповідача №2: ОСОБА_3 , відповідача №3: ОСОБА_4 , відповідача №4: ОСОБА_5 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини- відмовити.

Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору, залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_22 , зареєстроване місце проживання, за адресою: смт. Верховина, присілок Магурка, Верховинський район, Івано-Франківська область, персональний ідентифікаційний номер- НОМЕР_5 ;

відповідач №1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_23 , зареєстроване місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , персональний ідентифікаційний номер- невідомий;

відповідач №2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_24 , зареєстроване місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , персональний ідентифікаційний номер- невідомий;

відповідач №3: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_25 , зареєстроване місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , персональний ідентифікаційний номер- невідомий;

відповідач №4: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_26 , зареєстроване місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , персональний ідентифікаційний номер- невідомий.

Повне рішення складено 17.06.2024.

Суддя Роман ДЖУС