Справа № 358/699/24 Провадження № 2/358/504/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно (житловий будинок) за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 45,50 кв. м., житловою площею 22,30 кв. м., допоміжною площею 23,20 кв.м., а також господарські споруди: господарський будинок (Б), ганок (61), убиральня (В), погріб (Г), ворота з хвірткою №1, колодязь №2, вигрібна яма №3.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона в квітні 2005 року, придбала житловий будинок АДРЕСА_1 у ОСОБА_2 , сплативши йому обумовлену між ними суму. Після чого, ОСОБА_2 віддав їй всі документи на будинок, та виїхав з нього. ОСОБА_2 є чоловіком її сестри. З того часу позивачка користується житловим будинком безперешкодно, але не зареєструвала права власності на нього, що підтверджується повідомленням КП КОР «Київське обласне БТІ» №5Ц-2705/1 від 28.11.2023, в якому зазначається, що станом до 01.01.2013, згідно відомостей що містяться в реєстрових книгах, державна реєстрація права власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 не проводилася. За договором купівлі-продажу будинку від 09.12.1989, власником будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 . Актом обстеження житлово-побутових умов від 24 квітня 2024 року підтверджується той факт, що ОСОБА_1 , з квітня 2005 року відкрито та безперешкодно користується житловим будинком, здійснює поточні ремонти та доглядає за прибудинковою територією. Оскільки на сьогоднішній день немає правовстановлюючого документу на її ім`я на даний будинок, позивачка змушена була звернутись до суду із даним позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Посилаючись на положення ст.ст. 328 ч. 1, 344 ЦК України позивачка просить задовольнити її вимоги.

Представник позивачки ОСОБА_3 подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та без участі позивачки, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву, в якій позов визнає і просить розглянути справу без його участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові докази надані позивачкою, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи суд вбачає, що позивачка ОСОБА_1 з квітня 2005 року по теперішній час фактично продовжує володіти і користуватися житловим будинком АДРЕСА_1 , загальною площею 45,50 кв. м., житловою площею 22,30 кв. м., допоміжною площею 23,20 кв.м., а також господарські споруди: господарський будинок (Б), ганок (61), убиральня (В), погріб (Г), ворота з хвірткою №1, колодязь №2, вигрібна яма №3.

Згідно копії договору купівлі продажу будинку від 09 грудня 1989 року посвідченого секретарем виконавчого комітету Мисайлівської сільської ради народних депутатів Богуславського району Київської області Бабич Г.В., та зареєстрованого в реєстрі за № 53, вбачається, що ОСОБА_2 09 грудня 1989 року придбав у ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 8).

У квітні 2005 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 зазначений житловий будинок АДРЕСА_1 . Грошові кошти були передані продавцю відразу, та позивачкою отримано правовстановлюючі документи на будинок.

В 2005 році ОСОБА_2 виїхав з житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» №БЦ-2705/1 від 28.11.2023, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 - не зареєстровано (а.с. 22).

Житловий будинок АДРЕСА_1 має такі технічні характеристики: будинок 1920 року забудови, загальною площею загальною площею 45,50 кв. м., житловою площею 22,30 кв. м., допоміжною площею 23,20 кв.м., а також господарські споруди: господарський будинок (Б), ганок (61), убиральня (В), погріб (Г), ворота з хвірткою №1, колодязь №2, вигрібна яма №3, оціночна вартість яких становить 131 847 (сто тридцять одну тисячу вісімсот сорок сім) гривень 00 коп. (а.с. 25-23).

Починаючи із 2005 року та станом натепер позивачка відкрито й безперешкодно користується усім будинком, обробляє прибудинкову територію біля нього, вчасно сплачує комунальні платежі та залишається єдиним добросовісним володільцем і користувачем вказаного житлового будинку, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 24.04.2024, складеного депутатом Богуславської міської ради в присутності сусідів, та є підставою для визнання за нею права власності на вказаний житловий будинок та не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (а.с.9).

Задовольняючи вимоги позивачки, суд керується наступними положеннями чинного законодавства, які регулюють виниклі правовідносини.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Позивачка надала суду достатні та допустимі докази, якими підтверджується факт добросовісного і відкритого користування нерухомим майном на протязі більше 18 років, отже визнання права власності за позивачкою на житловий будинок АДРЕСА_1 , не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір.

Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 669 гривень 25 коп.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 142 ч.1, 200, 206, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 16, 328 ч. 1, 344 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 45,50 кв. м., житловою площею 22,30 кв. м., допоміжною площею 23,20 кв.м., а також господарські споруди: господарський будинок (Б), ганок (61), убиральня (В), погріб (Г), ворота з хвірткою №1, колодязь №2, вигрібна яма №3, оціночна вартість яких становить 131 847 (сто тридцять одну тисячу вісімсот сорок сім) гривень 00 коп.

Повернути позивачці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого 25 квітня 2024 року згідно квитанції № 74 на р/р НОМЕР_2 , МФО 899998, в ТВБВ 10026/0638 філії ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», що становить 669 (шістсот шістдесят дев`ять) гривень 25 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов