Справа № 525/506/24
Провадження № 2/525/213/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2024 селище Велика Багачка

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Прасол Я.В.,

секретаря судових засідань Хоменка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан»,

у с т а н о в и в:

15.04.2024 на адресу суду надійшла позовна заява ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 09.04.2021 відповідач в особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «Мілоан» подала заявку на отримання кредиту №3558962. Між сторонами було укладено договір про споживчий кредит, на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 12800 грн. Відповідачем належним чином не виконані кредитні зобов`язання.

13.09.2021 згідно умов договору відступлення прав вимоги №07Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №3558962 від 09.04.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а останнє набуло право вимоги до відповідача.

Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед ТОВ «Діджи Фінанс» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 45801,09 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту 10444 грн., заборгованість за відсотками 34077,09 грн., заборгованість за комісійними винагородами 1280 грн.

На підставі вищевикладеного, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №3558962 від 09.04.2021 на загальну суму 45801,09 грн., сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

22.04.2024 судом відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 23.05.2024 (а.с. 66). У подальшому розгляд справи неодноразово відкладався з поважних причин.

Ухвалами суду від 28.06.2024 та 28.08.2024 було витребувано додаткові докази по справі (а.с. 91, 103).

Сторони та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору у судове засідання 27.11.2024 повторно не з`явилися. Судом 27.11.2024 постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи з ухваленням заочного рішення.

Ураховуючи, що всі учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, суд розглядає справу з урахуванням положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Судом установлено, що на підставі Анкети-заяви на кредит № 3558962 від 09.04.2021, між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №3558962, відповідно до умов якого позичальнику надається кредит в сумі 12800 гривень зі строком кредитування 30 днів, дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 09.05.2021, тип процентної ставки - фіксована. Положеннями п. 1.1 Договору встановлено, що кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника (а.с. 8-14).

Відповідно до п. 1.5.1 Договору комісія за надання кредиту становить 1280 грн., яка нараховується за ставкою 10 відсотків від суми кредиту одноразово.

Пунктом 1.5.2 Договору, установлено, що проценти за користування кредитом складають 4800 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від суми фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Положеннями п. 1.6. Договору встановлено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Пунктом 2.3.1.1. Договору передбачено, що позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (а.с. 9-12).

Згідно п. 2.3.1.2. Договору позичальник може збільшити строк кредитування нв 1 ( один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування ( з урахуванням всіх пролонгації. Так збільшення ( продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних ( базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною ( базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 Договору ( 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом).

Відповідно до платіжного доручення №43462873 від 09.04.2021 ТОВ «Мілоан» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 12800 гривень (а.с. 15).

Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами була досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у ТОВ «Мілоан» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача зобов`язання з повернення кредитних коштів.

13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений договір факторингу №07Т, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с. 18-20).

Зі змісту акту приймання-передачі Реєстру Прав вимоги від 13.09.2021 до Договору факторингу №07Т від 13.09.2021, слідує, що Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Прав вимоги від 13.09.2021, складний за формою згідно із Додатком №1 до Договору (а.с. 24).

Відповідно до витягу з Додатку до Договору факторингу №07Т від 13.09.2021 ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №3558962 від 09.04.2021 в сумі 45801,09 грн. (а.с. 26).

27.09.2023 ТОВ «Діджи Фінанс» направило на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу, в якій відповідачу запропоновано сплатити заборгованість в сумі 45801,09 грн. на користь ТОВ «Діджи Фінанс» у строк до 15.11.2023 та роз`яснено, що у випадку невиконання вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» буде ініційовано заходи щодо стягнення заборгованості в судовому порядку (а.с. 35).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором про споживчий кредит №3558962 від 09.04.2024, відповідач має заборгованість у розмірі 45801,09 грн., з яких заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 10444 грн., заборгованість по відсоткам 34077,09 грн. та заборгованість за комісією - 1280 грн. (а.с. 25).

За правилами ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Вимогами ст. 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційних телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «Діджи Фінанс» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем ОСОБА_1 .

Суд приймає до уваги розрахунки заборгованості відповідача по договору споживчого кредиту, оскільки він узгоджується з наявним договором, матеріалами справи в їх сукупності та їм не суперечить. Відповідач відзиву на позовну заяву та доказів у спростування доводів позивача не подала.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Згідно з положеннями статті 137 ЦПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами за результатом розгляду справи, визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та встановлюється на підставі наступних доказів: детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката; доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Матеріалами справи об`єктивно підтверджено, що позивач у справі у зв`язку з розглядом даної цивільної справи поніс витрати на правову допомогу, розмір яких складає 6000 грн., що підтверджується договором №42649746 про надання правової допомоги від 11.12.2023, укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», детальним описом робіт (наданих послуг) виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості, актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) ( а.с. 46-48, 50, 51).

Відповідачем клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката на адресу суду не подано. Таким чином в цій частині позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-78, 141, 223, 247, 258, 263-265, 268 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за Кредитним договором №3558962 від 09.04.2021 у розмірі 45801 (сорок п`ять тисяч вісімсот одна) гривня 09 копійок, судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», юридична адреса: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, ;

представник позивача: Гайова Анастасія Сергіївна, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса для листування: 07405, Київська область, м. Бровари, вул. Київська, 243-А, а/с897;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», , адреса: вул. Багговутівська, 17-21, м. Київ.

Повний текст рішення суду складено 17.12.2024.

Суддя Я.В. Прасол