Єдиний унікальний номер 305/1865/23
Провадження по справі 2/305/59/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2024 року місто Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді Дочинця С.І., при секретарі Пучиній Я.І., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рахівського районного суду Закарпатської області цивільну справу за позовною заявою адвоката Михальчук Наталії Петрівни, подану в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області, про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Михальчук Н.П., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_4 , третя особа: Кузьо Г.В., приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області, про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі Промінвестбанк) укладено Договір про іпотечний кредит №1514 (далі Кредитний договір №1514), відповідно до умов якого Промінвестбанк надав позивачу кредит у розмірі 35 000 доларів США. Того ж дня в якості забезпечення належного виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором №1514 між Банком та ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір №1514 (далі Іпотечний договір №1514), за умовами якого предметом іпотеки є будинок з надвірними спорудами: сарай, вбиральня. Будинок загальною площею 55,67 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Промінвестбанк 17 грудня 2012 року здійснив відступлення прав вимоги за Кредитним договором №1514 на користь ПАТ Альфа-Банк. Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 30.08.2016 року стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за Кредитним договором №1514 від 12 вересня 2007 року, в сумі 23 839 доларів 52 центи США. 16 травня 2019 року виконавчою службою відкрито виконавче провадження щодо виконання зазначеного рішення суду та стягнення боргу за кредитним договором у розмірі 23 839 (двадцять три тисячі вісімсот тридцять дев`ять) доларів 52 центи США.

АТ Альфа-Банк 16 вересня 2019 року здійснив відступлення прав вимоги за Кредитним договором №1514 на користь ТОВ «ФК «Інвест Кредо» на підставі Договору передачі прав зареєстрованим за №931.

ТОВ «ФК «Інвест Кредо» 16 вересня 2019 року здійснив відступлення прав вимоги за Кредитним договором №1514 на користь фізичної особи ОСОБА_4 на підставі Договору передачі прав зареєстрованим за №932.

ОСОБА_4 18 вересня 2019 року надіслав Позивачу Повідомлення про іпотечне застереження.

Відповідно до зазначеного Повідомлення про іпотечне застереження Відповідач вимагав від Позивача повернення заборгованості у розмірі 1 025 704,53 з яких: заборгованість по основній сумі кредиту 566 253,16 грн., заборгованість по процентам 212 160,96 грн, заборгованість по пені 247 290,41 грн.

У випадку неповернення зазначених сум заборгованості протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги Відповідач повідомив про намір набути право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

У лютому 2020 року Позивач разом із дружиною організували зустріч з Відповідачем в кафе "Веранда", що знаходиться в АДРЕСА_2 задля того, щоб у мирний спосіб вирішити ситуацію і сплатити Відповідачу основну суму боргу у розмірі 600 000 грн., враховуючи, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося через пред`явлення до Позивача, як позичальника, вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України та ухвалення відповідного рішення суду. Однак Відповідач не погодився і вимагав сплатити йому суму боргу із врахуванням процентів та пені, які нарахував поза межами дії кредитного договору.

Вже, 13 березня 2020 року Позивач отримав від Відповідача повідомлення про виселення із житлового будинку, яке є предметом іпотеки, Позивача та його сім`ї, разом з дітьми.

У квітні 2020 року Позивач знову попросив Відповідача про зустріч. На зустрічі, яка відбулася по АДРЕСА_1 Відповідач в черговий раз вимагав сплати суми заборгованості у розмірі у розмірі 1 025 704,53 грн. Відповідач категорично відмовлявся від будь-яких перемовин, кричав, нецензурно висловлювався на адресу позивача та погрожував. Відповідач неодноразово наголошував на тому, що йому потрібна земельна ділянка, на якій зведено будинок. Сам будинок як місце проживання його не цікавить. Свідками цієї розмови стали діти та сусіди Позивача. Також ця розмова була зафіксована на диктофон. 10 липня 2020 року Позивач знову листом звернувся до Відповідача з пропозицією у мирний спосіб вирішити ситуацію і сплатити Відповідачу відповідну суму заборгованості. Відповідач жодним чином не відредагував на пропозицію Позивача у мирний спосіб урегулювати питання заборгованості Позивача.

Дізнавшись про те, що Відповідач не має наміру отримувати від Відповідача кошти в рахунок сплати заборгованості, а збирається зареєструвати за собою право власності на предмет іпотеки єдине придатне для проживання сім`ї Позивача житло, Позивач готовий був виплатити усю суму заборгованості. 30 вересня 2020 року дружина Позивача, яка є поручителем за кредитним договором, звернулася до Відповідача з вимогою перевести на неї права і обов`язки покупця за договором про відступлення права вимоги, що укладений 16.09.2019р. між Відповідачем та ТОВ «ФК «Інвест Кредо», та є удаваним правочином. При цьому дружина Позивача готова була сплатити необхідну суму коштів та предмет іпотеки та набути його у власність, аби зберегти житло для сім`ї.

ОСОБА_4 28 жовтня 2019 року оформив право власності на житловий будинок загальною площею 55,67 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 21 серпня 2023 року житловий будинок загальною площею 55,67 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_4 .

Документами, поданими для державної реєстрації зазначено: Договір про передачу прав за іпотечним договором, серія та номер: 932, виданий 16.09.2019, видавник: Сабов О.І., приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу; договір іпотеки, серія та номер:2213, виданий 30.09.2007, видавник: Юраш Н.І., приватний нотаріус Рахівського міського нотаріального округу.

Підставою внесення запису зазначено: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49554864 від 06.11.2019 15:42:29, приватний нотаріус Кузьо Галина Василівна, Ужгородський міський нотаріальний округ, Закарпатська обл.

Таким чином, внаслідок незаконних дій Відповідача, Позивач та його сім`я були протиправно позбавлені права власності на належне їм майно, яке є єдиним придатним житлом для проживання сім`ї.

Представник позивача посилається на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який увів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без його згоди на таке відчуження.

Крім того, позивач, ОСОБА_1 не надавав іпотекодержателю згоди на звернення стягнення на його будинок. Більш того, як Позивач особисто, так і дружина Позивача з свого боку, були готові викупити будинок предмет іпотеки сплативши Відповідачу наявну кредитну заборгованість.

З огляду на це у державного реєстратора приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кузьо Г.В. не було підстав для проведення державної реєстрації права власності на будинок за Відповідачем, ОСОБА_4 ..

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Відповідач примусово звернув стягнення шляхом перереєстрації права власності на будинок Позивача 28 жовтня 2019 року, тобто у період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», чим порушив імперативні норми Закону.

На підставі вищезазначеного представник позивача просить скасувати рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кузьо Галини Василівни про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_4 та стягнути з ОСОБА_4 витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору.

Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області Дочинця С.І. від 28.08.2023 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Від представника третьої особи адвоката Пітуха В.І. на електронну адресу суду 26.09.2023 року надійшло пояснення на позовну заяву, зміст якого зводиться до наступного. В позовній заяві позивач як на підставу задоволення позовних вимог посилається на незаконність рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кузьо Г.В. від 06.11.2029 року за реєстровим номером 49554864 у зв`язку з поширенням на спірні правовідносини дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Подану заяву вважає безпідставною та необґрунтованою, а заявлені вимоги такими, що не підлягають до задоволення з огляду на таке. ОСОБА_6 звернувся до державного реєстратора приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кузьо Г.В. та надав вичерпний перелік документів, передбачений діючим законодавством, які слугували підставою для проведення державної реєстрації права власності. Перелік підстав та умов у відмові в державні реєстрації речового права наведений в статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно ч. 5 ст. 24 наведеного Закону відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена. За наведених обставин в приватного нотаріуса Кузьо Г.В. не було правових підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав, а свої вона вважає правомірними. Крім того, посилаючись на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» вважає, що мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє його примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Також, посилаючись на Закон України «Про іпотеку», зазначає, що сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу. Більш того, у поясненні на позовну заяву представник третьої особи просить застосувати строки позовної давності до спірних правовідносин., оскільки рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 49554864 прийнято 06.11.2019 року, а із позовною заявою про скасування рішення ОСОБА_1 звернувся 24 серпня 2023 року, тобто із пропуском строків позовної давності. У зв`язку з наведеним представник третьої особи просить застосувати до спірних правовідносин строки позовної давності, а також у задоволенні позовної заяви відмовити повністю.

Також, 16.10.2023 року від представника позивача адвоката Михальчук Н.П. надійшло заперечення на пояснення третьої особи, яке обґрунтовується наступним. 28 жовтня 2019 року приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кузьо Г.В. здійснила реєстрацію прав власності на житловий будинок загальною площею 55,67 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 . Однак, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» увів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без його згоди на таке відчуження, а позивач, ОСОБА_1 не надавав іпотекодержателю згоди на звернення стягнення на його будинок. Тобто відповідач порушив імперативні норми закону. З огляду на це у державного реєстратора Кузьо Г.В. не було підстав для проведення державної реєстрації права власності на будинок за ОСОБА_4 .

Від представника відповідача адвоката Пітух В.І. на електронну адресу суду 16.10.2023 року надійшов відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що отримавши первинні документи на підставі укладених правочинів ОСОБА_4 задовольнив право грошової вимоги у спосіб, передбачений умовами іпотечного договору та статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» шляхом іпотечного застереження на підставі рішення іпотекодержателя при прийняття предмету іпотеки у власність в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку». Далі ОСОБА_4 надав вичерпний перелік документів, передбачений діючим законодавством, державному реєстратору приватному нотаріусу Кузьо Г.В. які слугували підставою для проведення державної реєстрації права власності предмету іпотеки (житлового будинку). Керуючись пунктом 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», постановою Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-969цс16, пунктами 58, 59 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19), вважає, що на спірні правовідносини не поширюється дія Закону України від 03 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Зазначає, що із позовною заявою про скасування рішення ОСОБА_1 звернувся 24 серпня 2023 року, а рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 49554864 прийнято 06.11.2019 тобто із позовною вимогою Позивач звернувся із пропуском строків позовної давності, у зв`язку з чим просить застосувати строків позовної давності до спірних правовідносин. Крім того, звертає увагу, що у заявленому позові Позивач в резолютивній частині позовної заяви просить суд скасувати рішення державного реєстратора Кузьо Г.В. від 06.11.2019 року індексний номер 49554864 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. ВП ВС звертає увагу на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту прав та інтересів позивача. Вказана правова позиція висловлена в Постанові ВП ВС від 29 травня 2019 року справа №367/2022/15-ц та від 20 листопада 2019 року №801/1340/18а, Постанові КЦС ВС від 07.04.2021 року у справі №640/12313/19-ц. У зв`язку з чим просить у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити повністю.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні просили долучити до матеріалів справи письмові пояснення. Також заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, які наведені у позовній заяві. Зокрема послались на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а також на постанови Великої Палати Верховного Суду щодо спірних аналогічних правовідносин.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні просив долучити до матеріалів справи заяву про врахування висновків Верховного Суду. Просив в задоволенні позові відмовити у повному обсязі, зазначив, що позивач був обізнаний в процесуальних діях зі сторони банка щодо нього. Також просив застосувати строки давності.

Суд, розглянувши клопотання представника позивача та представника відповідача про долучення до матеріалів справи доказів, зазначає наступне.

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Зважаючи, що докази подані з порушенням строків, судом було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача та представника відповідача про долучення до матеріалів справи доказів.

Третя особа Кузьо Г.В., приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області, про дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду даної цивільної справи повідомлена належним чином. У судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, дослідивши матеріали справи та додані до неї письмові докази, заслухавши думку сторін , встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 було заповнено заяву-анкету позичальника на отримання кредиту у ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».

Як вбачається з копії Договору про іпотечний кредит №1514 від 12 вересня 2007 року, він укладений між ОСОБА_1 , та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», відповідно до умов якого Промінвестбанк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 35 000 доларів США під 11% річних з кінцевим терміном повернення 11 вересня 2027 року.

Згідно договору про внесення змін та доповнень, до кредитного договору від 12.09.2007 року, сторони встановили порядок сплати простроченої заборгованості по сплаті процентів та основного боргу.

В якості забезпечення належного виконання позивачем зобов`язань за Кредитним договором №1514 між Банком та ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір №1514 від 13.09.2007 року, відповідно до якого предметом іпотеки є будинок з надвірними спорудами: 1.Сарай, 2.Вбиральня, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 55,67 кв.м.

Додатковим договором №2 від 27.01.2010 року, вносились зміни та доповнення до кредитного договору №1514, у відповідності до яких погашення кредиту за процентів за ним здійснюється позичальником щомісячно у відповідності до графіку, який є невід`ємною частиною договору.

Згідно листа-прохання від 26.01.2011 року ОСОБА_1 звертався до Голови правління Промінвестбанку щодо внесення змін до умов кредитування, а листом Директор Департаменту адміністрування кредитних операцій Савчук С.П. від 09.02.2011 року повідомив ОСОБА_1 про незадоволення його прохання.

Також, 1 березня 2011 року укладено додатковий договір про внесення змін та доповнень № 1 до Кредитного договору № 1943 від 05.11.2007 року у зв`язку з припиненням діяльності філії «Відділення ПАТ Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області», шляхом реорганізації у Рахівське безбалансове відділення «філії відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Ужгород».

В подальшому, 17 грудня 2012 року АК Промінвестбанк здійснив відступлення прав вимоги за Кредитним договором №1514 на користь ПАТ Альфа-Банк, що підтверджується повідомленням про відступлення №0028781 від 20.12.2012 року, направленому ОСОБА_1

ОСОБА_1 02.02.2015 року звернувся до ПАТ Альфа-Банк з клопотанням про реструктуризацію заборгованості. Так, 09.04.2015 року надійшла відповідь від Начальника відділу претензійної роботи ПАТ «Альфа-Банк», відповідно до якої банк не може задовольнити прохання ОСОБА_1 та пропонує вносити щомісячні платежі по кредиту згідно договірних зобов`язань або передати банку заставне майно для подальшої реалізації.

Відповідно до рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 30.08.2016 року, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» стягнено заборгованість за Кредитним договором №1514 від 12 вересня 2007 року, в сумі 23 839 доларів 52 центи США.

Як вбачається з виконавчого напису від 03.11.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу пропонувалось звернути стягнення на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який є предметом іпотеки. Власником іпотеки є ОСОБА_1 .

Згідно постанови ВП №5914092 від 16.05.2019 року, виконавчою службою відкрито виконавче провадження щодо виконання зазначеного рішення суду та стягнення боргу за кредитним договором у розмірі 23 839 доларів 52 центи США з ОСОБА_1 .

Заявою від 19.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ Альфа-Банк з проханням надати відомості про всі його оплати банку. Відповіддю від 05.03.2018 року ПАТ Альфа-Банк повідомив, що довідку про рух коштів можна отримати., замовивши за номером контакт-центру, надання довідок здійснюється платно.

Згідно договору про відступлення права вимоги за Договором про іпотечний кредит №1514 та копії листа АТ Альфа-Банк, останній 16 вересня 2019 року здійснив відступлення прав вимоги за Кредитним договором №1514 на користь ТОВ «ФК «Інвест Кредо» на підставі Договору передачі прав зареєстрованим за №931.

На підставі Договору передачі прав зареєстрованим за №2213 від 16.09.2019 року, ТОВ «ФК «Інвест Кредо» здійснив відступлення прав вимоги за Кредитним договором №1514 на користь фізичної особи ОСОБА_4 .

Повідомленням про іпотечне застереження від 18 вересня 2019 року, надісланим ОСОБА_4 позивачу, останній повідомив, що має намір набути право власності на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 .

Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки від 23.10.2019 року, ринкова вартість житлового будинку загальною площею 55,67 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , складає 699 797,28 гривень.

Повідомленням про виселення від 13.03.2020 року ОСОБА_4 повідомляє ОСОБА_1 та членам його родини про добровільно звільнити житловий будинок протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги.

Листом від 10.07.2020 року ОСОБА_1 пропонує ОСОБА_4 вирішити спірні відносини мирним шляхом.

Вимогою від 30.09.2020 року ОСОБА_7 звертається до ОСОБА_4 для вжиття заходів для укладення договору купівлі-продажу житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 21 серпня 2023 року, житловий будинок загальною площею 55,67 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_4 . Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49554864 від 06.11.2019 15:42:29, приватний нотаріус Кузьо Галина Василівна, Ужгородський міський нотаріальний округ, Закарпатська обл.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд керується наступними положеннями законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 04.06.2014 року протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про іпотеку» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: 1) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що спірний житловий будинок підпадає під дію мораторію, оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом наданим в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника і має загальну площу 55,67 кв.м., що не перевищує 250,0 кв.м.

Стаття 36 Закону «Про іпотеку» (в редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачала, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, Закон «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону N 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Водночас Закон N 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.

Такі висновки узгоджуються з висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року (справа № 465/1310/17), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року (справа N 802/1340/18-а) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року (справа N 644/3116/18).

Визначальним при вирішення спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна.

Отже, дія мораторію на примусове стягнення майна громадян, яке є забезпеченням за валютними кредитами розповсюджується і на позасудовий порядок такого стягнення.

Такий правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №465/1310/17/

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що державний реєстратор не може перереєстровувати іпотечний житловий будинок за валютним кредитом протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Таким чином, державний реєстратор - приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кузьо Г.В. своїми діями порушила право власності позивача та зареєструвала за ОСОБА_4 нерухоме майно (спірний житловий будинок), яке належить на праві приватної власності позивачу.

Отже, державна реєстрація права власності на іпотечний будинок підлягає скасуванню, оскільки державний реєстратор зареєстрував майно на користь кредитора без згоди власника, незважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 04.06.2014 року, спірний будинок підпадає під дію мораторію, оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника та не перевищує 250,0 кв.м. Доказів того, що позивачу на праві власності належить інше жиле приміщення матеріали справи не містять.

Що стосується посилання представника відповідача на застосування до спірних правовідносин строки позовної давності, суд вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: загальний та спеціальний. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 263 ЦКУ перебіг позовної давності зупиняється:

1) якщо пред`явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила);

2) у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом;

3) у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини;

4) якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан.

У разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин.

Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У той же час пунктом 15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення (Закон України № 691-ІХ від 16 червня 2020 року «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19»).

Також, пунктом 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Таким чином, пунктами 12 та 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України строки позовної давності, установлені статтею 257 ЦК України, продовжено на строк дії карантину та на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану.

Аналогічна правові позиції викладені зокрема у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати КЦС від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21, Верховного Суду у складі колегії суддів КГС від 25 серпня 2021 року у справі № 914/1560/20.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року.

Оскільки, карантин в Україні встановлений постановами Уряду тривав протягом 1193 дні , а отже строки позовної давності, установлені статтею 257 ЦК України, продовжено на таку саму кількість днів, тобто на 1193 дні.

Отже, суд приходить до висновку, що строки позовної давності, в межах якої позивач міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, не пропущені.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кузьо Г.В. про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, індексний номер запису про право власності: 49554864 від 06.11.2019 року про право власності на житловий будинок загальною площею 55,67 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_4 скасуванню.

Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1073, 60 гривень.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.5-13, 133, 141, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву адвоката Михальчук Наталії Петрівни, подану в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Кузьо Галина Василівна, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області, про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав задовольнити.

Скасувати рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кузьо Галини Василівни про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, індексний номер запису про право власності: 49554864 від 06.11.2019 року про право власності на житловий будинок загальною площею 55,67 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок

Відомості щодо учасників справи:

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканець АДРЕСА_1 .

Представник позивача, ОСОБА_2 , місцезнаходження: м. Київ-191, а/с 20.

Відповідач, ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа, Кузьо Галина Василівна, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області, місцезнаходження: м. Ужгород, площа Корятовича, буд. 18-Б, прим. 1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті, чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення проголошено 15 січня 2024 року.

Суддя Рахівського районного суду

Закарпатської області Дочинець С.І.