Справа № 522/3916/24
Провадження № 2-с/522/71/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, -

ВСТАНОВИЛА:

01 квітня 2024 року Приморським районним судом м. Одеси видано судовий наказ у справі 522/3916/24 за заявою Комунального підприємсства «Теплопостачання міста Одеси» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату теплової енергії у розмірі 26 317,13 грн. Вирішено питання про судовий збір.

18.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування вищевказаного судового наказу, посилаючись на те, що з 15.07.2020 він не є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно № 374668729 від 17.04.2024. Крім того зазначає, що на момент здійснення правочину щодо відчуження квартири жодної заборгованості по будь-яким комунальним платежам у нього не було.

У заяві про скасування судового наказу міститься клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду із заявою про скасування судового наказу, мотивоване тим, що копію судового наказу він не отримував, а про його існування він дізнався 14.04.2024 через додаток «Дія», куди надійшов текст судового наказу від 01.04.2024 без будь-яких доданих документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Ураховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази отримання боржником копії судового наказу та доданих до неї документів, що були направлені йому супровідним листом суду від 03.04.2024, строк на подання заяви про скасування судового наказу, у розумінні ч. 1 ст. 170 ЦПК України, не є пропущеним.

Дослідивши матеріали справи вважаю, що судовий наказ підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2012 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

Оскільки боржник заперечує проти вимог стягувача, відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, виданий судом наказ підлягає скасуванню.

При цьому, заявник не позбавлений права звернення до суду із тими самими вимогами в порядку позовного провадження.

У заяві про скасування судового наказу ОСОБА_1 також просить стягнути з Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» на його користь судові витрати по сплаті судового збору за подання заяви про скасування судового наказу.

Розглянувши заяву, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні в цій частині з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України унормовано, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження, окремого провадження та позовного провадження (загального або спрощеного).

За змістом статті 160 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований в порядку, передбаченому цим розділом (ст. 167 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Аналіз наведених приписів процесуального законодавства свідчить, що наказне провадження є безспірним, тобто, в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер. Заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право і сам факт подання заяви боржником є достатньою підставою для скасування судового наказу, так як закон не зобов`язує суд на цій стадії перевіряти обґрунтованість заперечень боржника. Зазначені у заяві про скасування судового наказу доводи боржника можуть бути перевірені судом лише під час розгляду справи в порядку позовного провадження.

Отже, розгляд заяви про скасування судового наказу не є розглядом спору по суті, а лише свідчить про наявність спору, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження, і відповідно приписами розділу ІІ ЦПК України не передбачено розподілу будь-яких судових витрат за результатами розгляду такої заяви. Як визначено ч. 3 ст. 171 ЦПК України в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує лише питання про поворот виконання судового наказу.

Приписи статті 141 ЦПК України регулюють питання розподілу судових витрат між сторонами спору в залежності від результатів розгляду справи по суті, а відтак, в даному випадку, не підлягають застосуванню.

За таких обставин, виходячи з того, що Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено розподілу судових витрат за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви боржника про стягнення із заявника судових витрат.

Керуючись ст. ст. 170, 259-260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі № 522/3916/24, виданого за заявою Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату теплової енергії - задовольнити частково.

Скасувати судовий наказ, виданий Приморським районним судом м. Одеси 01 квітня 2024 року у справі 522/3916/24 за заявою Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату теплової енергії у розмірі 26 317,13 грн та витрат по сплаті судового збору у розмірі 302,80 грн.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат - відмовити.

Роз`яснити заявнику (стягувачу) право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку позовного провадження.

Учасники можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://pm.od.court.gov.ua/sud1522/.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА