БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2603/23
Провадження № 2/497/93/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

18.06.2024 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Ільєва Д.Д.,

розглянувши за відсутністю сторін заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

07.11.2023 року засобами електронного зв`язку через систему «Електронний суд» надійшов позов ОСОБА_2 - представника позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - яким заявник просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1066-4742 від 12.07.2022 в розмірі 39720грн., а також судові витрати, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідач добровільно не виконує зобов`язань за вказаним кредитним договором, надавши відповідні докази, а також докази судових витрат - оплаченого судового збору.

Відповідач ОСОБА_1 до суду не прибув, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином - шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://bg.od.court.gov.ua/sud1507/, та надіслання судової повістки за місцем реєстрації, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву суду не надав, тому суд ухвалив про розгляд справи заочно - на підставі наданих доказів, відповідно до ч.1ст.280 ЦПК України.

Представник позивача надав суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просить суд розглянути справу за його відсутністю, погоджуючись на ухвалення судом рішення заочно, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом обґрунтовано ухвалено, що справа підлягає розгляду у заочного порядку.

Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно відомостей та матеріалів, наданих суду позивачем, вибачаеться що 12.07.2022р. між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://navse.in.ua), - який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», був укладений кредитний договір №1066-4742, що разом з правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) - складає єдиний договір, в якому визначаються всі істотні умови і з яким позичальник був попередньо ознайомлений.

Відповідно до ч.1ст.13 ЗУ «Про споживче кредитування», договір був укладений письмово - у виді електронного документа, створеного згідно з вимогами, що визначені ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». Між сторонами також було погоджено графік платежів.

Згідно ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор - А701 для підписання кредитного договору №1066-4742 від 12.07.2022р., підтвердження ознайомлення з Правилами, та інших супутніх документів.

Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачеві кредит в розмірі 4000грн. на особисті потреби строком на 300днів (10 тижнів), з граничною датою повернення кредиту - 08.05.2024р., та на умовах відсоткової ставки стандартна - 03 % на день.

Видача кредитних коштів в розмірі 4000грн. відповідачу ОСОБА_1 за кредитним договором №1066-4742 від 12.07.2022р. - підтверджується листом ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та довідкою про перерахування суми кредиту.

З наданих суду доказів і відомостей вбачається, що кредитодавець довів, таким чином виконаня взятих на себе зобов`язань в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору, а відповідач, стверджується у позові, - кредитні кошти використав, однак не виконав умов договору з повернення боргу - наданих коштів і відсотків.

За таких обставин, правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, та спеціальними нормами гл.71 ЦК України та ЗУ «Про електронну комерцію».

Так, відповідно до ст.3 ЗУ "Про електрону комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується у порядку, що передбачений Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими законодавчими актама. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, та підписаний у порядку, що визначений ст.12 цього Закону, - вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, як то визначено ст.12 цього Закону, - є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, - відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, що визначений ч.6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, - про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, - який підписаний у порядку, що передбачений ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, - що підписується у цьому ж порядку; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, - якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 ЗУ "Про електронну комерцію").

Відповідно до ч.5ст.11 ЗУ "Про електронну комерцію", - пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, - шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі - шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, - не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. А, відповідно до ст.12 цього ж Закону, - якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, - моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ "Про електронний цифровий підпис", - за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; або, - використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, чи аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, - яка має містити зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом - одноразовим ідентифікатором - є відомості в електронній формі у виді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або лише цифр чи лише літер, - яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у виді пароля, іноді - в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон чи іншим способом.

Під час оформлення замовлення зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) зазначається особа, яка створила замовлення.

Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена у постанові ВС від 09.09.2020 (спр. №732/670/19).

Згідно абз.2ч.2ст.639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін - вважається таким, що укладений у письмовій формі.

Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати за кредитним договором грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України). А, відповідно до ст.1050 ЦК України, в разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, - позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, - разом зі сплатою відсотків.

Таким чином, представником позивача - ТОВ «Укр Кредит Фінанс» - надано суду належні і допустимі докази укладення з відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору №1066-4742 від 12.07.2022 і отримання позичальником кредитних коштів в розмірі 4000грн. та досягнення згоди сторонами стосовно усіх істотних умов кредитного договору в належній формі (ст. 638 ЦК України).

Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед позивачем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за кредитним договором №1066-4742 від 12.07.2022р. - вона становить 39720грн., - яка складається з заборгованості за кредитом - 4000грн, та заборгованості за нарахованими відсотками - 35720грн.

Ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.ст.525,526,530,629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлені договором строки, одностороння відмова від зобов`язань та зміна умов договору не допускається. А, відповідно до ч.ч.1,2ст.202 ЦК України, - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст.626 ЦК України). В силу ч.1ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. А, положеннями ч.1ст.634 ЦК України регламентовано, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19.

Відповідно до ч.ч.1,3,4,7ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п.6ч.1ст.3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, - накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. А, в силу ч.1ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Враховуючи вищевказані встановлені судом обставини та надані суду докази, що були досліджені в ході розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що кредитний договір між відповідачем та позивачем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» був фактично укладений та виконаний кредитодавцем в частині надання позичальнику в обумовеному розмірі коштів, а позичальником - не виконані зобов`язання щодо повернення, отриманих в борг коштів, а тому - наявності в позичальника боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором відступлення прав вимоги.

Так, з кредитного договору вбачається, що він підписаний електронним підписом Позичальника, який відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону з зазначенням адреси проживання відповідача, його паспортних даних і РНОКПП; а, крім того, за умовами договору - його невід`ємною частиною є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору кредитної лінії за допомогою електронних засобів, - що була розміщена на сайтах Товариства.

Отже, з цього можна вбачається висновок про те, що відповідач був належним чином ознайомлений з умовами кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

ЗУ «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. А, відповідно до ст.ст.11,18 ЗУ «Про захист прав споживачів», до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема, - про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) в разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо усупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Крім того, ст.21 ЗУ «Про споживче кредитування» встановлено особливості відповідальності споживача за договором про споживчий кредит, згідно якої споживач, що порушив своє зобов`язання про повернення кредиту та відсотків за ним, - має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Проте, законодавцем визначені чіткі особливості щодо розміру відповідальності споживача, - яка визначена у п.2 ст.21 ЗУ «Про споживче кредитування», а саме: у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), яка нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, - не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Встановлений сторонами договору розмір відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, - в розмірі 2-3 %, - що становить 35720грн., - є несправедливим у розумінні ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», суперечить встановленим обмеженням ст.21 ЗУ «Про споживче кредитування» та порушує принцип розумності і добросовісності, - що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, - адже встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків, яка перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України та становить більш, ніж 15 % простроченого платежу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 4600грн. (4000грн. - розмір кредиту за договором + 600грн. - сума відсотків, яка не перевищує 15 % від суми простроченого платежу), а тому - вимоги позову підлягають частковому задоволенню.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі сплаченого судового збору - 2147,2грн.

Керуючись ст.ст.11,202,205,207,512,514,525-530,610,612,625-629,634,638,639,1048, 1050, 1054, 1077, 1082 ЦК України, ст.ст.3,11 ЗУ «Про електронну комерцію», ст.ст.12,13,76-78,81,128,131,141, 247, 259,263,264,265,280, 274, 275, 279,352,354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс", - 4600 (чотири тисячі шістсот) гривень заборгованості за кредитним договором №1066-4742 від 12.07.2022р. та 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок судових витрат, а всього, разом 6747 (шість тисяч сімсот сорок сім) гривень 20 копійок.

Відмовити у стягненні інших коштів, що становлять решту позовних вимог.

Заочне рішення суду може бути переглянуте Болградським районним судом Одеської області за заявою відповідача, яка може бути ним подана до канцелярії суду протягом двадцяти днів з дня отримання копії судового рішення. Також ршення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду позивачем протягом тридцяти днів з дня отримання його копії; а відповідачем - у той же строк після отримання ухвали суду про відмову в розгляді заяви про скасування заочного рішення. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку його оскарження. Повний текст судового рішення виготовлено 18.06.2024 року.

Суддя А.В. Кравцова