У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 2-511/10

провадження № 4-с/542/2/24

13 червня 2024 року Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Кашуби М.І.,

за участю секретаря судового засідання Журавель О.В.,

представника скаржника адвоката Бердніченко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій державного виконавця, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, відновлення виконавчого провадження, здійснення заміни боржника, -

в с т а н о в и в:

24 травня 2024 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області звернулася представник ОСОБА_1 адвокат Бердніченко Оксана Павлівна зі скаргою, в якій просила:

-визнати дії державного виконавця Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а саме винесення постанови № ВП 21620988 від 17 жовтня 2023 року про закінчення виконавчого провадження, неправомірними;

-скасувати постанову державного виконавця Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 17 жовтня 2023 року про закінчення виконавчого провадження № ВП 21620988;

-відновити виконавче провадження № ВП 21620988 та здійснити заміну боржника.

Згідно з ухвалою суду від 28.05.2024 вказану скаргу було прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Бердніченко О.П. надала пояснення, аналогічні викладеним у скарзі та просила її задовольнити.

Начальник в.о. Кобеляцького ВДВС у Полтавському району Полтавської області Східного міжрегонального управління Міністерства юстиції Даценко Вікторія надала заяву про розгляд скарги без її участі. Просила відмовити у задоволенні скарги у зв`язку з її безпідставністю. Зазначила, що спірні правовідносини не допускають правонаступництво.

Суд вважав можливим розглянути скаргу у відсутність представника Кобеляцького ВДВС у Полтавському району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі ч. 2 ст. 450 ЦПК України.

Судом встановлено, що в провадженні Новосанжарського районного суду Полтавської області перебувала цивільна справа № 2-511/10 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої злочином.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 травня 2010 року по цивільній справі № 2-511/10 було стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 50 000 грн. моральної шкоди та 17 703,54 грн. матеріальної шкоди.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 27 липня 2010 року це рішення було змінено та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 100 000 грн. моральної шкоди. В іншій частині рішення залишено без змін.

06 вересня 2010 року Новосанжарським районним судом Полтавської області було видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця № ВП 21620988 від 29 вересня 2010 року відкрито виконавче провадження. Боржником у цьому виконавчому документі зазначено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до постанови від 29.09.2010, винесеної старшим державним виконавцем ВДВС Кобеляцького районного управління юстиції Заїкою Іриною Миколаївною, відкрито виконавче провадження № 21620988 з примусового виконання виконавчого листа № 2-511/10, виданого 06.09.2010 Новосанжарським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 100 000,00 грн моральної шкоди та 17 703,54 грн матеріальної шкоди.

Згідно з постановою від 17.10.2023, винесеної головним державним виконавцем ВДВС Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Даценко Вікторією Василівною, виконавче провадження № 21620988 з примусового виконання виконавчого листа № 2-511/10, виданого 06.09.2010 Новосанжарським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 100 000,00 грн моральної шкоди та 17 703,54 грн матеріальної шкоди було закінчене у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки державним виконавцем було встановлено, що боржник ОСОБА_4 помер (актовий запис про смерть № 377 від 13.10.2023).

Згідно з положеннями ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Положеннями ст. 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Отже, одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Відповідно до положень пункту 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі Інструкція) під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (п.3 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з абз. другим пункту 1 розділу II Інструкції виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Згідно з п. 3 частини 1 та частиною 2 статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав грубо порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення.

Із зазначеного нормативного регулювання випливає, що, дотримуючись засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності виконавчого провадження, його гласності та відкритості, виконавець зобов`язаний вживати передбачених чинним законодавством заходів щодо примусового виконання рішень, належного вчинення виконавчих дій.

У даному конкретному випадку стягувач оскаржує постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю боржника.

Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України, зобов`язання припиняється з смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.

Окрім того, положеннями ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У силу положень пунктів 12, 13 розділу ІІ Інструкції у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувану чи до суду.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Отримавши дані про смерть фізичної особи - сторони виконавчого провадження, виконавець має отримати підтвердження чи спростування таких даних, звернувшись відповідно до пункту 3 частини третьої статті 18 Закону із запитом до органу державної реєстрації актів цивільного стану згідно з компетенцією останнього, визначеного Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження виконавець має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дасть змогу виконавцеві з`ясувати, які особи як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження зверталися за отриманням спадщини та що саме ними було успадковано згідно зі свідоцтвом про право на спадщину.

Отже, виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 916/617/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 523/2357/20.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі N 14-11цс22 суд дійшов висновку про те, що у разі смерті борника у виконавчому провадженні з виконання рішення суду про стягнення майнової та моральної шкоди, спірні правовідносини допускають правонаступництво, а тому державний виконавець повинен був зупинити виконавче провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження» та вирішити питання про залучення правонаступників.

Разом з тим, матеріали виконавчого провадження надані в.о. начальникам Кобеляцького ВДВС у Полтавському району Полтавської області Східного міжрегонального управління Міністерства юстиції Даценко Вікторією не містять належних та допустимих доказів щодо направлення та отримання запитів про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_4 щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, тобто боржника, його спадкоємцями. Таким чином, постанова про закінчення виконавчого провадження № 21620988 державними виконавцем винесена передчасно.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги ОСОБА_1 та про наявність підстав для її задоволення в частині скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

При цьому, додаткове визнання неправомірними дій державного виконавця при винесенні ним постанови про закінчення виконавчого провадження не вимагається, оскільки це автоматично випливає із висновків суду, викладених в мотивувальній частині рішення та охоплюється задоволенням вимоги про скасування постанови державного виконавця.

Також, заявниця просила суд відновити виконавче провадження № 21620988.

Однак, відповідно до ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

З наведеного слідує, що повноваженнями щодо відновлення виконавчого провадження наділений виконавець на підставі відповідного рішення суду. При цьому, у суду відсутні повноваження ухвалювати рішення щодо відновлення виконавчого провадження.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, суд вважає передчасними заявлені вимоги представника заявника про заміну боржника у виконавчому провадженні № 21620988, оскільки такі дії можливо вчиняти після відновлення виконавчого провадження.

Таким чином скаргу слід задовольнити частково.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 260, 450, 451 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Даценко Вікторії Василівни від 17 жовтня 2023 року про закінчення виконавчого провадження № ВП 21620988.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений, в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М.І.

Повний текст ухвали складений 18 червня 2024 року.