Справа № 946/1060/24
Провадження № 2/946/1884/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Воронової В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

09.02.2024 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/40 частку житлового домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , за життя вона залишила заповіт від 01.08.1996 року на все належне їй майно на користь позивача. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_3 , за життя він залишив заповіт від 01.08.1996 року на все належне йому майно на користь позивача. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. №613/02-14 від 12.12.2023 року, їй було повідомлено про неможливість оформлення спадщини у зв`язку з тим, що неможливо встановити частку в праві власності на домоволодіння.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просить справу розглянути за його відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить 1/40 частка житлового домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло № НОМЕР_1 , виданого 22.04.1994 року КП «Ізмаїльське МБТІ», що також підтверджено довідкою № 947, виданою 14.08.2023 року КП «Ізмаїльське МБТІ».

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 05.05.2021 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_2 , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до заповіту, посвідченого 01.08.1996 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М., зареєстрованого за № 3-2228, ОСОБА_2 заповіла все її майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, яке на день смерті буде їй належати за законом ОСОБА_4 .

Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 72163961 від 18.04.2023 року, наданої приватним нотаріусом Арнаут О.В., заповіт ОСОБА_2 від 01.08.1996 року, зареєстрований за № 3-2228 не змінювався та не скасовувався.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5 , серії НОМЕР_3 , виданого 27.03.1964 року міськбюро РАЦС м. Ізмаїла, батьками зазначені: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_2 .

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 5 від 17.03.2022 року, 17.07.1987 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено шлюб, після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 02.07.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Старокиївського району м. Києва, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було розірвано.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого 30.07.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району міста Києва, між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_9 ».

Після смерті ОСОБА_2 відповідно до ст. 1241 ЦК України, особою, яка має право на обов`язкову частку являється чоловік ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_6 , виданим 25.01.1963 року міськбюро РАЦС м. Ізмаїла.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Встановлено, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_2 ,що підтверджено відповідною будинковою книгою, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого 04.12.2021 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_3 , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до заповіту, посвідченого 01.08.1996 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М., зареєстрованого за № 3-2229, ОСОБА_3 заповів все його майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, яке на день смерті буде йому належати за законом ОСОБА_4 .

Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 72164048 від 18.04.2023 року, наданої приватним нотаріусом Арнаут О.В., заповіт ОСОБА_3 від 01.08.1996 року, зареєстрований за № 3-2229 не змінювався та не скасовувався.

Після смерті ОСОБА_3 відповідно до ст. 1241 ЦК України, особи, які мають право на обов`язкову частку, відсутні.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Встановлено, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_2 ,що підтверджено відповідною будинковою книгою, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину.

Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. № 613/02-14 від 12.12.2023 року, ОСОБА_1 повідомлено про неможливість оформлення спадщини у зв`язку з тим, що неможливо встановити частку в праві власності на домоволодіння, що розташоване: АДРЕСА_1 .

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 82, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1235, 1268, 1270 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ) до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно (адреса: АДРЕСА_3 , ) - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/40 частку житлового домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 17.06.2024 року.

Суддя: О.Я.Присакар