Справа № 147/875/24
Провадження № 2-з/147/7/24
У Х В А Л А

іменем України

18 червня 2024 року смт Тростянець

Суддя Тростянецького районного судуВінницької області Борейко О. Г., розглянувши заяву адвоката Гуравської Валентини Юріївни подану в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Вірська Алла Іванівна про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки від 01.02.2023, -

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2024 року на адресу Тростянецького районного суду Вінницької області надійшла зазначена вище заява про забезпечення позову.

У поданій заяві ОСОБА_1 просить суд винести ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_2 , а саме: на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0237 площею 3,0227 га, що розташована на території Тростянецької селищної ради раніше Тростянецького, тепер Гайсинського району вінницької області (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08, Номер запису про право власності/ довірчої власності: 49118379 від 01.02.2023).

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 планує найближчим часом звернутися до Тростянецького районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Вірська Алла Іванівна про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки від 01.02.2023 площею 3,0227 га з кадастровим номером :01:002:0237, посвідченого вказаним вище приватним нотаріусом, з підстав вчинення вказаного правочину дієздатною особою умомент, коли вона не усвідомлювала своїх дій та не могла керувати ними. Приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вірською Аллою Іванівною 01.02.2023 посвідчено договір дарування земельної ділянки площею 3,0227 га з кадастровим номером :01:002:0237, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла. Заявник ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_3 та спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Спадщину після смерті матері заявник прийняв у встановлений законом строк та у встановленому порядку. Разом з тим, на підставі вказаного договору за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на вказану вище земельну ділянку. Запис про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №49118379 від 01.02.2023. За наслідком наявного зареєстрованого права власності за відпловідачем, в останнього відкрита можливість вчиняти будь-які дії щодо розпорядження нерухомим майном у виді земельної ділянки: укладати будь-які договори (відчуження, оренди, міни, іпотеки тощо), а нотаріуси, органи місцевого самоврядування чи державні реєстратори прав на нерухоме майно зможуть вчиняти дії щодо спірної земельної ділянки, що призведе до можливості ефективного захисту та поновлення порушених прав позивача в межах предмета та підстав позову, що буде пред`явлений позивачем до суду,, а також істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, постановленого за результатами його розгляду у разі задоволення позову. Саме тому ефективним заходом забезпечення позову заявник вважає накладення арешту на нерухоме майно.

Зваживши доводи заяви, дослідивши долучені матеріали, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПКУкраїни суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності.

Відповідно до абзацу 1 частини четвертої постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно пункту 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспектістатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові №6-605 цс16 від 25.05.2016, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду міста Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно достатті 124 Конституції Українисудові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Судом встановлено, що на даний час між сторонами виник спір щодо визнання недійсними договору дарування земельної ділянки від 01.02.2023 площею 3,0227 га з кадастровим номером :01:002:0237, посвідченого приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вірською Аллою Іванівною.

Позивач стверджує, що вказана земельна ділянка є предметом спору у справі з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Вірська Алла Іванівна про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки від 01.02.2023 площею 3,0227 га з кадастровим номером :01:002:0237, посвідченого вказаним вище приватним нотаріусом, з підстав вчинення вказаного правочину дієздатною особою умомент, коли вона не усвідомлювала своїх дій та не могла керувати ними.

Враховучи зазначене, суд дійшов висновку, що існують ризики відчуження спірної земельної ділянки.

Заявником в заяві про забезпечення позову зазначено причини, у зв`язку з чим потрібно забезпечити позов. Заходи забезпечення позову відповідають заявленим вимогам, тобто безпосередньо зв`язані з предметом спору, є співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення, в разі задоволення позову.

Судом також враховується охорона прав і інтересів інших осіб, які беруть участь у справі, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Перевірено аргументованість вимоги про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, враховано те, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, в разі подання позову до суду.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Тому, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню, заборона вчинення дій щодо спірного майна є доцільним, оскільки він буде предметом позовних вимог, а невжиття заходу забезпечення позову, про який просить заявник, може ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду.

Крім того, як передбачено положеннями ч.7 ст.153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

За обставинами справи суд також бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, зокрема те, що накладення арешту на спірне майно є тимчасовим заходом і не є формою позбавлення майна або повного утруднення його використання.

Відповідно до ч.4 ст.154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Однак, оскільки судом в якості забезпечення позову накладено арешт на нерухоме майно, то ніяких збитків та ризиків, що пов`язані із забезпеченням позову, відповідач по справі не понесе.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 149, 150, 151 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Гуравської Валентини Юріївни подану в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Вірська Алла Іванівна про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки від 01.02.2023 задовольнити.

Накласти арешт на спірне майно, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_2 , а саме: на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0237 площею 3,0227 га, що розташована на території Тростянецької селищної ради раніше Тростянецького, тепер Гайсинського району вінницької області (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08, Номер запису про право власності/ довірчої власності: 49118379 від 01.02.2023)

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Для виконання ухвали надати її копію позивачу.

Дана ухвала відповідно до Закону України "Про виконавче провадження"є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О. Г. Борейко