КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/8193/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/63949/21-ц

05 червня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Болотова Є.В.

- Музичко С.Г.

при секретарі - Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Київ справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року, ухваленого під головуванням судді Григоренко І.В., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У листопада 2021 року ТОВ «Перший український експертний центр» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача основну заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 66 128,56 грн.; інфляційні втрати у розмірі 8 313,21 грн.; 3% річних у розмірі 3 431,65 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2 270,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 був власником квартири АДРЕСА_1 . Житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує даний будинок з 01.07.2017 року є ТОВ «Перший український експертний центр» та є виконавцем функцій з своєчасного, якісного надання житлового-комунальних послуг для потреб споживачів у будинку АДРЕСА_2 .

Відповідач отримував житлового-комунальні послуги, проте зобов`язання щодо своєчасної оплати за спожиті послуги у повному обсязі виконані не були, у зв`язку із чим, за період часу з 14.12.2018 року по 10.02.2021 року утворилась заборгованість, яка станом на 22.11.2021 року становить 66 128,56 грн.

Також на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано інфляційні втрати у розмірі 8 313,21 грн. та 3% річних у розмірі 3 431,65 грн., що разом із сумою заборгованості складає 77 873,42 грн.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «Перший український експертний центр» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначала, що довідка ТОВ «Перший український експертний центр» від 16.08.2018 року не є належним доказом, оскільки підтверджує факт відсутності у попереднього власника заборгованості станом на 01.08.2018 року, тобто до спірного періоду. Також вважає неналежним доказом і копію іншої довідки ТОВ «Перший український експертний центр» про відсутність заборгованості, оскільки вона не містить ні номеру реєстрації, ні дати складання. При цьому, позивачем не видавалася така довідка, у журналі реєстрації довідок по підприємству вона не зареєстрована.

Наголошувала, що згідно з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачем не було здійснено жодної оплати за житлово-комунальні послуги, тому відповідач і не може надати квитанції про оплату послуг.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_1 адвокат Зайченко В.М. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, посилаючись на те, що її доводи є безпідставними та не спростовують висновків суду. Зазначав, що позовні вимоги є необгрунтованими та безпідставними, розмір заявленої суми заборгованості підтверджується лише розрахунком заборгованості, наданим позивачем, а розрахунок заборгованості спростовано належними доказами, які містяться у матеріалах справи - довідками, виданими за підписом директора позивача.

В судовому засіданні представник ТОВ «Перший український експертний центр» - Дегтяр О.П. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 адвокат Зайченко В.М. проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Щодо клопотання представника позивача про призначення почеркознавчої експертизи, заявленого в суді апеляційної інстанції, то колегія суддів відмовила у його задоволенні, оскільки таке клопотання не було заявлено в суді першої інстанції, позивач в суді першої інстанції не ставив під сумнів підпис директора ТОВ «Перший український експертний центр» у довідках та не звертався до правоохоронних органів щодо підробки його підпису у довідках.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення учасників справи, які з'явилися в судове засідання, перевіривши рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 14.12.2018 року був власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 155626441 від 08.02.2019 року (т. 1 а. с. 12 - 13).

ТОВ «Перший український експертний центр» є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «ЖЕК 2617» у зв`язку із припиненням останнього шляхом приєднання до ТОВ «Перший український експертний центр».

ТОВ «Перший український експертний центр» прийняло житлові будинки на подальшу експлуатацію та обслуговування від ТОВ «ЖЕК 2617», що підтверджується актом приймання-передачі від 01.07.2017 року (т. 1 а. с. 27 - 29).

ТОВ «Перший український експертний центр», як правонаступник ТОВ «ЖЕК 2617», з 01.07.2017 року є виконавцем послуг з утримання будинку АДРЕСА_2 .

Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 10.02.2021 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом С.О. за реєстровим № 518, ОСОБА_1 відчужив квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 (т. 2 а. с. 103 - 107).

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Перший український експертний центр» станом на 22.11.2021 року заборгованість відповідача з оплати житлово-комунальних послуг за період часу з 14.12.2018 року по 10.02.2021 року становить 66 128,56 грн. (т. 1 а. с. 10).

Разом з тим, згідно довідок ТОВ «Перший український експертний центр» від 16.08.2018 року по спірній квартирі відсутня заборгованість з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території станом на 01.08.2018 року та станом на 20.01.2021 року (т. 2 а. с. 108 - 109).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру заборгованості відповідача за період, що зазначений в розрахунку заборгованості, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

За приписами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Як визначено у ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; використовувати приміщення житлового будинку і гуртожитку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як визначено у ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Звертаючись до суду з позовом позивач посилався на те, що відповідач, як власник квартири АДРЕСА_1 до 10.02.2021 року, не оплачує житлово-комунальні послуги, за період часу з 14.12.2018 року по 10.02.2021 року, у зв'язку з чим станом на 22.11.2021 року заборгованість відповідача з оплати житлово-комунальних послуг за період часу з 14.12.2018 року по 10.02.2021 року становить 66 128,56 грн.

Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Згідно довідок ТОВ «Перший український експертний центр» (том 2 а.с. 108,109)року по спірній квартирі відсутня заборгованість з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території станом на 01.08.2018 року та станом на 20.01.2021 року (по грудень 2020 року включно).

Відтак, усупереч вищенаведених положень законодавства, позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами того, що у відповідача наявна заборгованість у заявленому у позові розмірі та період.

Доводи апеляційної скарги про те, що довідки ТОВ «Перший український експертний центр» про відсутність заборгованості не є належними доказами, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки жодного доказу на спростування обставин, викладених у них, позивачем не надано.

Розрахунок заборгованості наданий позивачем не може беззаперечно підтверджувати наявність заборгованості, а будь-яких інших належних доказів, які б підтверджували, що відповідач має заборгованість, матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 червня 2024 року.

Головуючий: Судді: