Справа № 2-40/99
провадження 2-зз/462/17/24
У Х В А Л А

11 червня 2024 року, суддя Залізничного районного суду міста Львова Ліуш А.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи ОСОБА_2 , про скасування заходів забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Залізничного району м. Львова перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , до Виконкому Львівської міської ради народних депутатів, державного концерну ЛОРТА, ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , про визнання частково недійсним рішення Львівського міськвиконкому, визнання недійсним ордеру та виселення та зустрічною позовною заявою Державного концерну ЛОРТА до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про виселення.

30 квітня 2024 року, ОСОБА_1 , подано до суду клопотання про скасування заходів забезпечення позову. Вимоги заяви мотивовано тим, що 29 червня 1998 року, судом було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Оскільки рішення по справі станом не день подання вказаної заяви виконане, - відсутні підстави для продовження дії забезпечення позову у виді арешту квартири.

Учасники справи в судове засідання не з`явились. Заявницею було подано клопотання про здійснення розгляду справи без її участі. Як вбачається з ч.2 ст.158 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду питання про скасування заходу забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Судом було встановлено що ухвалою суду від 29 червня 1998 року, судом було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Залізничного району м. Львова від 06 липня 1999 року, позов задоволено. Визнано частково недійсним рішення Львівського міськвиконкому №82 від 21 лютого 1997 року, яким виключено п. 1 рішення міськвиконкому №73 від 19 лютого 1987 року будинок АДРЕСА_2 з списку будинків, що підлягають знесенню. Визнано недійсним рішення Львівського міськвиконкому №351 від 13 червня 1997 року, в частині надання квартири АДРЕСА_1 сім`ї ОСОБА_6 . Визнано недійсним ордер №000497 від 11 листопада 1997 року, виданий ОСОБА_6 , та виселено його сім`ю з кв. АДРЕСА_1 . Зобов`язано ДК ЛОРТА надати сім`ї ОСОБА_6 , з 4 осіб інше жиле приміщення. Визнати за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , право на одержання квартири АДРЕСА_1 . Зобов`язано виконком Львівської міської ради народних депутатів укласти з ОСОБА_2 , договір найму на квартиру АДРЕСА_1 на сім`ю з 4 осіб. Зобов`язано ОСОБА_2 ,після оформлення договору житлового найму на кв. АДРЕСА_1 звільнити кв. АДРЕСА_3 . Зобов`язано ОСОБА_2 , та ОСОБА_7 , передати ДК ЛОРТА будинковолодіння АДРЕСА_2 на земельну ділянку що обслуговує дане будинковолодіння. В позові Державного концерну ЛОРТА до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про виселення, - відмовлено.

В той же час, ухвалою судової колегії в цивільних справах Львівського обласного суду від 25 жовтня 1999 року, вказане рішення Залізничного районного суду м. Львова частково скасовано в частині: визнання недійсним рішення Львівського міськвиконкому №351 від 13 червня 1997 року, в частині надання квартири АДРЕСА_1 сім`ї ОСОБА_6 ; визнання недійсним ордер №000497 від 11 листопада 1997 року, виданий ОСОБА_6 , та виселення його сім`ї з кв. АДРЕСА_1 ; зобов`язання ДК ЛОРТА надати сім`ї ОСОБА_6 , з 4 осіб інше жиле приміщення; визнання за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , право на одержання квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язання виконкому Львівської міської ради народних депутатів укласти з ОСОБА_2 , договір найму на квартиру АДРЕСА_1 на сім`ю з 4 осіб.

Зобов`язано ДК ЛОРТА надати сім`ї ОСОБА_2 , квартиру відповідно до житлових норм м. Львова, та після надання квартири зобов`язати ОСОБА_7 , та ОСОБА_2 , передати ДК ЛОРТА житловий будинок АДРЕСА_2 разом з земельною ділянкою по обслуговуванню цього будинку. Зобов`язано ОСОБА_2 , після отримання квартири від ДК ЛОРТА звільнити і передати ДК ЛОРТА квартиру АДРЕСА_3 . В решті, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 06 липня 1999 року залишено без змін.

Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Зважаючи на вищевикладене, зокрема те, що ухвалою Львівського обласного суду від 25 жовтня 1999 року, рішення Залізничного району м. Львова було частково скасовано, суд приходить до переконання, що необхідність у застосуванні заходу забезпечення позову відпала.

Керуючись ст.ст. 149, 153 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

клопотання - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову застосовані відповідно до ухвали судді Залізничного району міста Львова від 29 червня 1998 року, на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 11 ст. 158 ЦПК України примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А.І. Ліуш