єдиний унікальний номер справи 638/4216/24
номер провадження 2/531/428/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження у справі

19 квітня 2024 року м. Карлівка

Суддя Карлівського районного суду Полтавської області Попов М.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Офісу Генеральної прокуратури про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаною вище позовною заявою та просить суд зняти арешт з належного йому майна, згідно вказаного переліку та поверну власнику.

У позові зазначається, що 01.09.2010 в ході обшуку у домоволодінні позивача в АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено із сейфу ряд предметів (перелік вказується позивачем). Відповідно до протоколу про накладення арешту на майно від 01.09.2010 слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_2 накладено арешт на: холодильник, мікрохвильову піч, газову плиту, кухонну стінку, два телевізори, спальний гарнітур, автомобіль, обручку, будинок. Усе зазначене, крім будинку, передано дружині позивача ОСОБА_3 . Вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 05.03.2012 по справі 1-708/11 ОСОБА_1 засуджено до позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією частини особистого майна. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25.06.2013 вирок залишено без змін. Відповідно до довідки про звільнення від 08.05.2014 позивач відбув покарання в установах Державної КВС. Згідно довідки Карлівського відділу з питань пробації від 24.02..2017, 06.05.2016 позивач знятий з обліку по закінченню строку додаткового покарання. Звернувшись до нотаріуса , з метою проведення реєстраційних дій, позивачу було повідомлено, що на будинок накладено арешт старшим слідчим ОСОБА_4 . Позивач вважає, що накладений арешт порушує його право власності, оскільки він позбавлений можливості у повному обсязі користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд. Оскільки позивач відбув покарання та з нього знято судимість, він просить повернути вилучене майно та скасувати накладений арешт.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі приходжу до наступного.

Питання про конфіскацію майна вирішується у порядку, встановленому КПК України та Кримінально-виконавчим кодексом України (далі - КВК України).

Згідно з частиною другою статті 52 Кримінального кодексу України (далі - КК України) додатковим покараннями є, зокрема, конфіскація майна.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого (частина перша статті 59 КК України).

Статтею 48 КВК України передбачено, суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання Державній виконавчій службі, про що сповіщає відповідну фінансову установу. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не проводилося. Виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється Державною виконавчою службою за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Конфіскації підлягає майно, що є у власності засудженого. Спори, пов`язані з конфіскацією майна, вирішуються в порядку, встановленому законом (частини перша, третя статті 49 КВК України).

Спеціальним законом, що регулював порядок вчинення виконавчих дій на час виконання вироку в частині конфіскації майна, був Закон № 606-XIV.

Згідно з частиною другою статті 40-1 Закону № 606-XIV виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягувачем є держава, у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 40 цього Закону, повертається до суду або іншого органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві: якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; якщо у боржника відсутнє майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу, або майно, визначене виконавчим документом, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (пункти 2-6 частини першої статті 40 Закону № 606-XIV).

Судом встановлено, що вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 05.03.2012 по справі 1-708/11 ОСОБА_1 засуджено до позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією частини особистого майна. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25.06.2013 вирок залишено без змін. Вилучення майна позивача та накладення арешту було застосовано в рамках кримінального провадження.

ОСОБА_1 є власником будинку в АДРЕСА_1 . Також позивачем надано протокол обшуку та протокол накладення арешту від 01.09.2010, з переліками майна.

Статтею 537 КПК України урегульовані питання, які вирішуються під час виконання вироків. Положеннями статті 539 КПК визначено порядок вирішення судом питань, які виникають під час виконання вироку. Проте зазначеними нормами закону не встановлено порядку скасування арешту, накладеного в порядку виконання вироку про конфіскацію майна як вид покарання. Відсутнє і посилання на можливість такого скасування за правилами ЦПК України.

Крім того, положеннями КПК не встановлено порядок оскарження рішення, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб стосовно виконання судового рішення щодо конфіскації майна у кримінальному провадженні.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом про скасування арешту, накладеного в порядку виконання вироку суду про конфіскацію майна, як додаткового покарання, оскільки він відбув покарання.

Враховуючи, що арешт та вилучення майна відбулося в рамках кримінального провадження та на виконання вироку в частині конфіскації майна, а не на виконання судового рішення у цивільній справі, тому позовні вимоги ОСОБА_1 не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням зазначеного вище, ОСОБА_1 , на підставі положень статті 287 КАС України, має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи порушено його права, свободи чи інтереси.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на те, що вилучення майна та арешт на спірне майно накладено в межах кримінального провадження, вказана заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства , тому у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генеральної прокуратури про зняття арешту з майна, слід відмовити.

Керуючисьст.ст. 186, 258-260 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генеральної прокуратури про зняття арешту з майна. Роз`яснити позивачу право на звернення щодо даного спору до суду у порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя М.С.Попов