Дата документу 10.06.2024Справа № 554/6680/23
Провадження № 2/554/624/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Грай К.В.

представника відповідача ГУНП в Полтавській області Пуніної Л.В., представника відповідача Державної казначейської служби України Кобеляцької М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про захист прав людини та основоположних свобод, стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави України, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України, в якому прохав стягнути з Державного бюджету України на його користь 100 000 000 (сто мільйонів) грн. компенсації моральної шкоди та 1 152 000 ( один мільйон сто п`ятдесят дві тисячі) грн. матеріальної шкоди.

В обґрунтування позову вказав, що 01.02.2015 невідомими особами було скоєно крадіжку 31340 (тридцять одна тисяча триста сорок) доларів США, 5000 (п`ять тисяч) грн., а також викрадений ноутбук марки «Lenovo B 570 e» (серійний номер НОМЕР_1 ), вартістю 8000 (вісім тисяч) гривень з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_1 мешкає понад 13 років разом із своєю родиною, дана квартира належить його дружині гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В результати вчинення даного злочину було завдано матеріальних збитків на вищевказану суму, тому за даним фактом 01.02.2015 слідчим відділенням Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області було порушено кримінальне провадження № 0000227 від 02.02.2015 за ознаками злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України.

25.09.2015 р. ОСОБА_1 визнано потерпілим по кримінальному провадженню № 0000227 від 01.02.2015 порушеному за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що слідує з довідки Київського РВ Полтавського МУ УМВС України в Полтавській області від 25.09.2015 № Ф-505.

Позивач вважає, що розслідування кримінального провадження № 0000227 не відповідає вимозі ефективності, адже вказане кримінальне провадження порушене 01.02.2015, але жодній особі повідомлення про підозру не оголошено, обвинувальний акт до суду станом на 25.07.2023 не направлено, адже тривалий час по кримінальному провадженню не здійснювалось необхідних та достатніх дій направлених на встановлення винної (винних) осіб, які вчинили злочин. ОСОБА_1 вказує, що незаконність дій та бездіяльність органу досудового розслідування беззаперечно додатково підтверджується листом Відділення поліції № 1 міста Полтава ГУНП у Полтавській області від 03.12.2021 за вих. № ФИ-640/115/102/2-2021, яким повідомлено, що старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Лазька М.П. відсторонено від проведення досудового розслідування в КП № 0000227 від 01.02.2015, відповідно до постанови від 22.10.2021. Позивач наголошує, що на його чисельні звернення (понад 100 заяв) щодо активізації досудового розслідування в КП № 0000227 від 01.02.2015 надаються виключно формальні відповіді, ігноруючи його законні вимоги, що є неприпустимим фактом. ОСОБА_1 зазначає, що органом досудового розслідування не здійснено належних процесуальних дій необхідних та достатніх для встановлення істини по матеріалам провадження. Вказує, що внаслідок незаконних дій відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, як структурного підрозділу Головного управління Національної поліції в Полтавській області, він був вимушений відстоювати у судових засіданнях, свої порушені права та інтереси, з направленням в подальшому значної кількості звернень з метою викорінення бездіяльності, халатності та завуальованих проявів корупції з оновленої, реформованої поліції, але належні заходи реагування відсутні, що є прямим порушенням ст. 6 та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У зв`язку з тим, що позивач являється особою з інвалідністю 2-ї групи та якому заборонені психо-емоційні навантаження та стреси, але його права системно порушуються працівниками поліції, він переносить стреси та хвилювання через відсутність повноцінного національного захисту. Тому з`явились сильні головні болі та переживання, а відтак вказане питання буде предметом дослідження на Міжнародному рівні в Європейському суді з прав людини. У зв`язку вищевикладеними фактами та обставинами, підтвердженими та встановленими ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10.09.2021, ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 04.02.2022, ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 22.03.2022 справа № 552/4835/21, ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15.04.2022 у справі № 552/4835/21, ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 03.06.2022 у справі № 552/4835/21, ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 22.07.2022 у справі № 552/4835/21, ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 13.09.2022 у справі № 552/4835/21, ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23.01.2023 у справі № 552/4835/21, позивачу завдано моральної шкоди у розмірі 100 000 000 (сто мільйонів) гривень в наслідок системної бездіяльності поліції . Моральні збитки полягають у стресах, моральних стражданнях та психо-емоційних навантаженнях від протиправної бездіяльності відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, як структурного підрозділу Головного управління Національної поліції в Полтавській області - Відповідач по справі, що встановлено вищевказаними рішеннями суду у додатках та не потребує додаткового доказування. Позивач стверджує, що викладені фактори суттєво вплинули на його загальний стан здоров`я, який суттєво погіршився, адже перенесені надлюдські психо-емоційні навантаження та стреси, що суттєво вплинули та впливають на його стан здоров`я.

Ціна позову обґрунтовується шляхом розрахунку суми (додавання): - матеріальної шкоди на суму 31 340 (тридцять одна тисяча триста сорок) доларів США, що станом на 24.07.2023 є еквівалентом 101 152 000 (сто один мільйон сто п`ятдесят дві тисячі) грн.. і підтверджується довідкою Київського РВ Полтавського МУ УМВС України в Полтавській області від 25.09.2015 № Ф-505, та моральної шкоди на суму 100 000 000 (сто мільйонів) гривень, що підтверджується вищевикладеними доказами та довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0021281 щодо наявності 2-ї групи інвалідності, але ОСОБА_1 вимушений направляти ряд звернень, звертатись до суду з метою вжиття належних заходів реагування та захисту своїх прав, що є надлюдськими зусиллями витраченими потерпілим під час намагань відновлення порушених прав та ініціювання проведення якісного, всебічного, об`єктивного досудового розслідування за його ініціативи.

Ухвалою суді Октябрського районного суду м. Полтави Андрієнко Г.В. від 31 липня 2023 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

11 серпня 2023 року від відповідача ГУНП в Полтавській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У відзиві зазначає, що з доводів викладених у позовній заяві ОСОБА_1 можна припустити, що визначена матеріальна шкода завдана вчиненням відносно нього злочином, причинно-наслідковий зв`язок між завданою позивачу шкодою та діями ГУНП в Полтавській області щодо довготривалого , на думку позивача, досудового розслідування відсутні. Щодо вимоги відшкодувати позивачу моральну шкоду у розмірі 100 000 000 грн. зазначає, що позивачем не доведено факт наявності моральної шкоди, факти протиправних дій ВП № 1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, наявність причинно наслідкового зв`язку між протиправними діями ВП № 1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області та завданою моральною шкодою. Вказані обставини взагалі не доводяться позивачем, зокрема, не зазначено, в чому саме полягає спричинена моральна шкода. Відшкодування моральної шкоди проводиться у разі, коли незаконні дії завдали моральної втрати особі, призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків та вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Представник відповідача вважає, що позивач проігнорував вимоги чинного законодавства щодо змісту позовної заяви про відшкодування моральної шкоди, не вказавши, в чому полягає спричинена моральна шкода, які втрати немайнового характеру ним понесено, та головне чим вона може бути підтверджена. Позивач, окрім ухвал слідчого судді, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження душевних страждань, яких він міг зазнати у зв`язку з бездіяльністю органу досудового розслідування, тому правові підстави передбачені ст. ст. 1177, 1174, 1176 ЦК України для відшкодування моральної шкоди відсутні. Сам факт задоволення скарг ОСОБА_1 не може бути безумовною підставою для відшкодування шкоди на підставі норм ЦК України, оскільки чинним законодавством, а саме нормами КПК України, передбачено механізм захисту порушеного права особи шляхом оскарження бездіяльності у встановленому нормами КПК України порядку, яке позивачем було реалізовано. Реалізація такого механізму, як оскарження постанов, дій (бездіяльності) слідчого у розумінні ст. 23 ЦК України не є підставою для відшкодування моральної шкоди , оскільки не є порушенням прав особи. Стосовно розміру завданої моральної шкоди, яку визначив позивач представник відповідача вказує, що розмір відшкодованої шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи й не повинен призводити до її збагачення. Визначений позивачем розмір моральної шкоди представник відповідача вважає необґрунтовано завищений, оскільки відсутні належні докази спричинення моральних страждань (т. 1 а.с.152-156).

22 вересня 2023 року від відповідача Державної казначейської служби України в Полтавській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України в повному обсязі. Представник відповідача зазначає, що виходячи з принципів законодавства про відшкодування шкоди, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатнім для поміркованого задоволення звичайних потреб потерпілої особи і таке відшкодування не повинно призводити до збагачення позивача за рахунок держави, особливо в період воєнного стану в державі. Відшкодовувати шкоду завдану протиправною бездіяльністю посадової особи ГУНП в Полтавській області має саме та юридична особа, працівник якої своїми діями чи бездіяльністю привів до завдання шкоди, тобто ГУНП в Полтавській області . Представник відповідача вважає, що у разі доведення позивачем завданої йому шкоди її розмір необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Полтавській області. Представник відповідача зазначає, що доводи позивача щодо спричинення йому моральної шкоди, викладені у позовній заяві, є безпідставними і нічим не доведеними , як і визначений розмір шкоди, яка на думку позивача підлягає відшкодуванню. Дії (бездіяльність) посадової особи ГУНП в Полтавській області , які позивач вважає незаконними, такими, що порушують його права, гарантовані Конституцією України, стосуються строків проведення досудового розслідування у кримінальній справі, безпосередньо регулюються КПК України, ст. 303 якого передбачає право оскарження до слідчого судді чи бездіяльність слідчого або прокурора. Тобто, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача. Факт задоволення скарги на бездіяльність слідчого ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області щодо тривалого досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000227 внесеного до ЄРДР від 01.02.2015 за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України та не здійснення необхідних та достатніх дій на закінчення досудового розслідування протягом розумного строку щодо порушення розумних строків досудового розслідування в рамках цього ж кримінального провадження не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди. Представник відповідача зазначає, що позивачем не надано жодного доказу для підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди, а саме: розмір шкоди, причинний зв`язок цієї шкоди із неправомірними діями заподіювача шкоди, розрахунок щодо суми визначення моральної шкоди, що є обов`язковим у даній категорії справ. Представник відповідача вважає, що надані докази і фактичні обставини справи не дають обґрунтованих підстав вважати, що позивачу було завдано моральної та матеріальної шкоди, а також не зазначено з яких саме міркувань позивач виходить при визначенні розміру моральної шкоди у сумі 100 000 000 грн. та розміру матеріальної шкоди у сумі 1 152 000 грн., що суперечить вимогам розумності та справедливості, а тому відсутні підстави для задоволення позову (т. 1 а.с. 162-165).

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави Андрієнко Г.В. від 28 вересня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду (т.1 а.с.176).

Згідно розпорядження керівника апарату Октябрського районного суду м. Полтави № 451 від 02 квітня 2024 року призначено повторний автоматизований розподіл судових справ відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 № 30 (зі змінами), Засад використання автоматизованої системи документообігу Октябрського районного суду м. Полтави, затверджених зборами суддів Октябрського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2020 року № 6 (зі змінами).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2024 року суддю Савченко Л.І. визначено головуючим по справі.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави Савченко Л.І. від 03 квітня 2024 року справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження, призначено судове засідання з розгляду справи по суті.

24 квітня 2024 року від представника ГУНП в Полтавській області Пуніної Л.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. У відзиві зазначила, що позивачем не надано жодного доказу, який міг би підтвердити факт протиправних дій ГУНП в Полтавській області та жодних доказів в обґрунтування моральної шкоди. Представник відповідача вказує, що зі змісту позовної заяви взагалі не зрозуміло яким чином та на які обставини посилається позивач при визначенні суми моральної шкоди у розмірі 100 000 000 грн. Обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, представник відповідача вважає недоведеними, а тому позовні вимоги щодо відшкодування маральної шкоди ОСОБА_1 не підлягають задоволенню (т. 2 а.с.125-133).

Від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі (т. 2 а.с.9-52 ).

Представник відповідача ГУНП в Полтавській області Пуніна Л.В. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Зазначила, що позивачем не надано жодного доказу вчинення ГУНП в Полтавській області протиправної діяльності.

Представник Державної казначейської служби України Кобеляцька М.А. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вважає, що позивачем не надано жодного доказу спричинення йому моральної шкоди та не надано жодного розрахунку спричинення йому шкоди на суму , яку він просить стягнути .

Суд, заслухавши учасників справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що слідчим відділенням Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 01.02.2015 року порушене кримінальне провадження № 0000227 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, по факту крадіжки майна та грошових коштів з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , де проживав ОСОБА_1 зі своєю родиною.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_1 було визнано потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Також встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду зі скаргами в порядку ст. 303 КПК України з приводу бездіяльності слідчого ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області щодо тривалого досудового розслідування кримінальному провадженню.

За результатами розгляду скарг позивача постановлені наступні ухвали:

-ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10.09.2021 у справі № 552/4835/21 (провадження № 1-кс/552/1444/21) визнано протиправною бездіяльність слідчого ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області щодо тривалого досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000227 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.02.2015 року за ознаками ч. 5 ст. 185 КК України та не здійснення необхідних та достатніх дій на закінчення досудового розслідування протягом розумного строку (том 1 а.с.54-55);

-ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 04.02.2022 у справі № 552/4835/21 (провадження № 1-кс/552/87/22) - визнано протиправною бездіяльність слідчого ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області щодо тривалого досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000227 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.02.2015 року за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України та не здійснення необхідних та достатніх дій на закінчення досудового розслідування протягом розумного строку (а.с.66-67 том 1);

-ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 22.03.2022 у справі № 552/4835/21(провадження № 1-кс/552/210/22) - визнано протиправною бездіяльність слідчого ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області щодо тривалого досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000227 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.02.2015 за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України та не здійснення необхідних та достатніх дій на закінчення досудового розслідування протягом розумного строку з урахуванням ухвали Київського районного суду м. Полтави від 10.09.2021 справа № 552/4835/21 (том 1 а.с.45);

-ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15.04.2022 у справі № 552/4835/21 (провадження № 1-кс/552/332/22) - визнано протиправною бездіяльність слідчого ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, щодо тривалого досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000227 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.02.2015 за ознаками ч. 3ст. 185 КК України та не здійснення необхідних та достатніх дій на закінчення досудового розслідування протягом розумного строку з урахуванням ухвали Київського районного суду м. Полтави від 10.09.2021, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 04.02.2022 та ухвали Київського районного суду м. Полтави від 22.03.2022 справа № 552/4835/21; визнано протиправною бездіяльність слідчого ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, щодо порушення розумних строків досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000227 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.02.2015 за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України з урахуванням ухвали Київського районного суду м. Полтави від 10.09.2021, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 04.02.2022 та ухвали Київського районного суду м. Полтави від 22.03.2022 справа № 552/4835/21 (том 1 а.с.48-49);

-ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 03.06.2022 у справі № 552/4835/21 (провадження № 1-кс/552/767/22) визнано протиправною бездіяльність слідчого ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, щодо тривалого досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000227 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.02.2015 за ознаками ч. 5 ст. 185 КК України та не здійснення необхідних та достатніх дій на закінчення досудового розслідування протягом розумного строку з урахуванням ухвали Київського районного суду м. Полтави від 10.09.2021, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 04.02.2022, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 22.03.2022 справа № 552/4835/21, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 15.04.2022 у справі № 552/4835/21; визнано протиправною бездіяльність слідчого ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, щодо порушення розумних строків досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000227 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.02.2015 за ознаками ч. 5 ст. 185 КК України з урахуванням ухвали Київського районного суду м. Полтави від 10.09.2021, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 04.02.2022 та ухвали Київського районного суду м. Полтави від 22.03.2022 справа № 552/4835/21, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 15.04.2022 у справі № 552/4835/21 (том 1 а.с.52-53);

-ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 22.07.2022 у справі № 552/4835/21 (провадження № 1-кс/552/1581/22) визнано протиправною бездіяльність слідчого ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, щодо тривалого досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000227 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.02.2015 за ознаками ч. 5 ст. 185 КК України та не здійснення необхідних та достатніх дій на закінчення досудового розслідування протягом розумного строку та визнано протиправною бездіяльність слідчого ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, щодо порушення розумних строків досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000227 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.02.2015 за ознаками ч. 5 ст. 185 КК України (том 1 а.с.46);

-ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 13.09.2022 у справі № 552/4835/21 (провадження № 1-кс/552/2127/22) визнано протиправною бездіяльність слідчого ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, щодо тривалого досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000227 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.02.2015 за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України та не здійснення необхідних та достатніх дій на закінчення досудового розслідування протягом розумного строку з урахуванням ухвали Київського районного суду м. Полтави від 10.09.2021, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 04.02.2022, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 22.03.2022 справа № 552/4835/21, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 15.04.2022 у справі № 552/4835/21, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 03.06.2022 у справі № 552/4835/21, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 22.07.2022 у справі № 552/4835/21 та визнано протиправною бездіяльність слідчого ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, щодо порушення розумних строків досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000227 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.02.2015 за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України з урахуванням ухвали Київського районного суду м. Полтави від 10.09.2021, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 04.02.2022 та ухвали Київського районного суду м. Полтави від 22.03.2022 справа № 552/4835/21, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 15.04.2022 у справі № 552/4835/21, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 03.06.2022 у справі № 552/4835/21, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 22.07.2022 у справі № 552/4835/21 (том 1 а.с.47).;

-ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23.01.2023 у справі № 552/4835/21 (провадження № 1-кс/552/112/22) визнано протиправною бездіяльність слідчого ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, щодо тривалого досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000227 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.02.2015 за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України та не здійснення необхідних та достатніх дій на закінчення досудового розслідування протягом розумного строку з урахуванням ухвали Київського районного суду м. Полтави від 10.09.2021, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 04.02.2022, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 22.03.2022 справа № 552/4835/21, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 15.04.2022 у справі № 552/4835/21, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 03.06.2022 у справі № 552/4835/21, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 22.07.2022 у справі № 552/4835/21, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 13.09.2022 у справі № 552/4835/21 та визнано протиправною бездіяльність слідчого ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, щодо порушення розумних строків досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000227 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.02.2015 за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України з урахуванням ухвали Київського районного суду м. Полтави від 10.09.2021, ухвали Київського районного суду м.Полтави від 04.02.2022 та ухвали Київського районного суду м. Полтави від 22.03.2022 справа № 552/4835/21, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 15.04.2022 у справі № 552/4835/21, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 03.06.2022 у справі № 552/4835/21, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 22.07.2022 у справі № 552/4835/21, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 13.09.2022 у справі № 552/4835/21 (том 1 а.с.50-51).

Позивач вказує, що розслідування кримінального провадження не завершено, підозру нікому не оголошено, обвинувальний акт до суду станом на 25.07.2023 не направлено.

У зв`язку з цим йому спричинені моральні збитки, які полягають у стресах, моральних стражданнях та психо-емоційних навантаженнях від протиправної бездіяльності відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, як структурного підрозділу Головного управління Національної поліції в Полтавській області , що встановлено вищевказаними рішеннями суду та не потребує додаткового доказування.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини 2 статті 11 ЦК України).

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 1 Конвенції Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (стаття 13 Конвенції).

Особа має право на компенсацію від держави за невиконання державою свого позитивного зобов`язання щодо проведення ефективного та незалежного розслідування.

Розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані. Критеріями оцінки ефективності розслідування є адекватність дій, проведених органом досудового розслідування, швидкість розслідування та незалежність слідства.

Згідно з частиною шостою статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Визначення розміру відшкодування моральної шкоди по своєму характеру є доволі складним процесом. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (§ 62 рішення від 12 липня 2007 року в справі «Stankov v. Bulgaria, заява № 68490/01).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) зазначила, що надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір.

Висновки про відшкодування моральної шкоди, завданої особі надмірною тривалістю досудового розслідування викладені також у постановах Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 585/724/19 (провадження № 61-18673св19), від 23 вересня 2020 року у справі № 638/14007/17 (провадження № 61-3288св19), від 24 березня 2020 року у справі № 818/607/17 (провадження № К/9901/17533/18).

У постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 362/15/16-ц (провадження № 61-5805св20) зазначено, що «згідно з частиною першою статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Ефективність національного засобу правового захисту за змістом статті 13 Конвенції не залежить від упевненості в сприятливому результаті провадження. Ефективність має оцінюватися за можливістю виправлення порушення права, гарантованого Конвенцією, через поєднання наявних засобів правового захисту. Розумність тривалості провадження повинна визначатись у контексті відповідних обставин справи та з огляду на критерії, передбачені прецедентною практикою ЄСПЛ, зокрема складність справи, поведінку заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (див. mutatis mutandis $ 67 рішення ЄСПЛ від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції» (Pelissier and Sassi v France); $ 35 рішення ЄСПЛ від 27 червня 1997 року у справі «Філіс проти Греції» (№ 2, Philis v. Greece), заява № 19773/92). Стаття 13 Конвенції не вимагає надання спеціального засобу правового захисту від надмірної тривалості провадження; достатніми можуть бути загальні конституційні та судові позови […]».

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 , зокрема, обґрунтовував свої вимоги неефективністю та надмірною тривалістю здійснення кримінального провадження, в якому він є потерпілим, внаслідок чого винна особа не була притягнута до кримінальної відповідальності.

Встановлено, що досудове розслідування кримінального провадження за № 0000227 від 01.02.2015 року за ч.1 ст. 185 КК України триває понад 9 років.

Суд вважає, що незважаючи на ряд заходів здійснених органом досудового розслідування в рамках кримінального провадження за № 0000227 від 01.02.2015 року за ч.5 ст. 185 КК України, що підтверджується інформаційною довідкою про хід розслідування кримінального провадження (т. 2 а.с.161-196), така тривалість досудового розслідування є надмірною, що призвело до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин, необхідністю відвідування органів досудового розслідування та звернення до органів державної влади із клопотаннями, скаргами щодо ефективного проведення досудового розслідування.

Так, ОСОБА_1 неодноразово оскаржував бездіяльність органів досудового слідства, а Державні органи своїми процесуальними рішеннями підтвердили, що досудове розслідування належним чином не організовано, необхідні слідчі (розшукові) дії проводилися епізодично або взагалі не проведені.

Оцінюючи спірні правовідносини, суд враховує, що у цій справі правовою підставою для відшкодування шкоди є не сам по собі факти оскарження позивачем дій та бездіяльності органів досудового розслідування, а очевидна надмірна тривалість (понад дев`ять років) та неефективність досудового розслідування кримінального провадження.

За встановлених судом обставин, а саме несвоєчасного розгляду клопотань заявника про проведення слідчих дій, надмірної тривалості кримінального провадження, в якому позивач є потерпілим, очевидним є факт заподіяння ОСОБА_1 немайнової шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд керується принципами розумності, справедливості та співмірності. Суд зазначає, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 моральна шкода підлягає стягненню з Державного бюджету України.

Також суд враховує, що позивач не обґрунтовує свої позовні вимоги фактом звернення до органів досудового розслідування та слідчих суддів зі скаргами, а зазначає про неефективне і надміру тривале розслідування у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує суть позовних вимог, характер діяння особи, яка заподіяла шкоду, моральних страждань позивача, які настали у нього внаслідок довготривалого досудового розслідування кримінального провадження. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, якому згідно довідки МСЕК серії АВ № 0021281 від 26.02.2019 року протипоказані психо-емоційні навантаження (т. 1 а.с.24-25). При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди визначений позивачем, на думку суду, є завищеним.

З урахуванням характеру й глибини заподіяних ОСОБА_1 моральних страждань, тривалості та неефективності здійснення кримінального провадження, в якому позивач є потерпілим, а також засад розумності та справедливості, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди та вважає необхідним та достатнім стягнути на користь позивача 10 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1 152 000 грн., суд вважає за необхідне відмовити , оскільки її заподіяно внаслідок вчинення кримінального правопорушення, досудове розслідування щодо якого триває , а тому позивач може реалізувати своє право на відшкодування матеріальної шкоди в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000227 від 01.02.2015 року за ч.5 ст. 185 КК України, зокрема шляхом подачі цивільного позову на стадії судового провадження, а тому дана позовна вимога є передчасною.

Судовий збір на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України відноситься за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.12, 81, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави України, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про захист прав людини та основоположних свобод, стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) грн. компенсації моральної шкоди

У іншій частині позовних вимог - відмовити.

Судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач Головне управління Національної поліції в Полтавській області, місце знаходження: 36014 м.Полтава, вул.Матвійчука Юліана (Пушкіна), 83, .

Відповідач Державна казначейська служба України, місце знаходження 01601, м. Київ, вул.Бастіонна, 6, .

Повне рішення складено 20 червня 2024 року.

Суддя Л.І. Савченко