Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/2883/24
Провадження № 2-н/945/301/24
УХВАЛА

13 грудня 2024 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Павленко І.В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природній газ,

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2024 року провідний фахівець Відділу розрахунків Департаменту врегулювання заборгованості та розрахунків ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна» (далі - заявник) ОСОБА_2 звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (далі - боржник) заборгованості за спожитий природній газ в розмірі 11 970,56 грн та судовий збір в розмірі 302,80 грн.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з положеннями ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь - яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки; будинки; квартири, тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Даний спір виник з приводу невиконання боржником зобов`язань, які виникли у зв`язку з наданням заявником житлово - комунальних послуг. Такі послуги надаються заявником за місцезнаходженням нерухомого майна.

З урахуванням наведеного вище, заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги слід подавати за місцем знаходження нерухомого майна, за правилами виключної підсудності.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Як вбачається з документів, долучених представником заявника до заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природній газ, а саме копії заяви-приєднання від 10.01.2022 року до умов договору постачання природнього газу побутовим споживачем ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до приватного будинку, адреса об`єкта: АДРЕСА_2 , та копії фінансового стану, у ОСОБА_1 виникла заборгованість за спожитий газ у сумі 11 970,56 грн.

Вказана вище адреса місця знаходження нерухомого майна до територіальної юрисдикції (підсудності) Миколаївського районного суду Миколаївської області не відноситься.

Отже, враховуючи викладене вище, дана справа Миколаївському районному суду Миколаївської області не підсудна.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Положенням ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Згідно п. п. 3, 3-1 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. До набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807 - ІХ у Миколаївській області було утворено Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) у складі територій Березанської селищної, Веснянської сільської, Воскресенської селищної, Галицинівської сільської, Коблівської сільської, Костянтинівської сільської, Куцурубської сільської, Миколаївської міської, Мішково-Погорілівської сільської, Нечаянської сільської, Новоодеської міської, Ольшанської селищної, Очаківської міської, Первомайської селищної, Радсадівської сільської, Степівської сільської, Сухоєланецької сільської, Чорноморської сільської, Шевченківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. А також ліквідовано у Миколаївській області: Арбузинський; Баштанський; Березанський; Березнегуватський; Братський; Веселинівський; Вітовський; Вознесенський; Врадіївський; Доманівський; Єланецький; Казанківський; Кривоозерський; Миколаївський; Новобузький; Новоодеський; Очаківський; Первомайський; Снігурівський райони.

Отже, предметом даної заяви є стягнення заборгованості за спожитий природній газ у житловому будинку, що знаходиться в АДРЕСА_3 , що відноситься до підсудності Жовтневого районного суду Миколаївської області, який продовжує здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 згідно до якої житлово-комунальні послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а тому позови про стягнення заборгованості з їх оплати повинні пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Також, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосувати під час вчинення позову інші норми, що регулюють інші види територіальної підсудності.

Отже, оскільки такі комунальні послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, то вказана справа із урахуванням положень ч. 1 ст. 30, ст. 162 ЦПК України має розглядатися за місцезнаходженням нерухомого майна.

Згідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Дотримання правил підсудності розгляду справи є однією з складових законності судового рішення. Розгляд справ з порушенням правил підсудності є грубим порушенням процесуального закону і підставою для скасування судового рішення.

Згідно з положеннями ч. 8 ст. 165 ЦПК України якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

З огляду на викладене, справу слід передати за підсудністю до Жовтневого районного суду Миколаївської області.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 27, 28, 30, 31, 32, 187, 258-261, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природній газ разом з доданими до неї документами передати на розгляд до Жовтневого районного суду Миколаївської за підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передачу справи на розгляд іншого суду здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя І.В. Павленко

13.12.2024