Справа № 553/1934/24
Провадження № 2/553/1118/2024
У Х В А Л А

Іменем України

18.06.2024м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду міста Полтави Грошова Н.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої дії представник - адвокат Фесенко Юлія Олександрівна до Комунального підприємства «3-я міська клінічна поліклініка Полтавської міської ради» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

До Ленінського районного суду міста Полтави 14.06.2024 надійшов позов ОСОБА_1 , в інтересах якої дії представник - адвокат Фесенко Юлія Олександрівна до Комунального підприємства «3-я міська клінічна поліклініка Полтавської міської ради, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Комунального підприємства «3-я міська клінічна поліклініка Полтавської міської ради» від 08.05.2024 року за № 46-к «Про звільнення з посади заступника головного бухгалтера ОСОБА_1 »

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника головного бухгалтера Комунального підприємства «3-я міська клінічна поліклініка Полтавської міської ради» з 14 травня 2024 року.

- стягнути з Комунального підприємства «3-я міська клінічна поліклініка Полтавської міської ради» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Грошовій Н.М.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Так, відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява подається з додержанням вимог, викладених у стаття 175,177 цього кодексу.

При цьому, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заява повинна містити значення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

В порушення вказаної норми, позовна заява не містить зазначення ціни позову та обґрунтованого розрахунку сум, що підлягають стягненню станом на момент звернення до суду.

Як вбачається з розрахунку середнього заробітку наведеного представником позивача у позовній заяві від обрахований за період з 14.05.2024 по дату подачі позову до суду 12.06.2024. При цьому, позовна заява сформована в системі «Електронний суд» 13.06.2024 та надійшла до Ленінського районного суду м. Полтави 14.06.2024.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у частині вимог про поновлення на роботі.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях. Указаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

Крім того, за змістом норм чинного законодавства середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, отже строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу обмежується трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Вказаний правовий висновок узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18 (провадження № 61-9664сво19).

З урахуванням наведеного, позивач не звільняється від сплати судового збору у справі за заявленою нею позовною вимогою про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Таким чином, при зверненні з указаним позовом позивач звільняється від сплати судового збору лише в частині вимог лише в частині вимог про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, а також про поновлення на роботі, в іншій частині вимог судовий збір підлягає оплаті.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 761/943/18, від 15 лютого 2021 року у справі № 372/4328/19, підстави для відступу від якого відсутні.

Відповідно до положень частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року встановлений у розмірі 3028 грн.

Відповідно, сума судового збору за подання зазначеної позовної заяви, становитиме 1211,20 грн. з вимог майнового характеру про стягнення середнього заробітку.

За таких обставин, суд вважає позовну заяву такою, що не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України та пропонує позивачу:

- зазначити ціну позову;

- уточнити період розрахунку середнього заробіткута зазначити обґрунтований розрахунок суми;

- сплатити судовий збір за заявлену позовну вимогу майнового характеру у розмірі 1211,20 грн. з вимог майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та надати до суду документ про сплату судового збору на реквізити суду до якого подано позов у встановлених порядку і розмірі.

Реквізити для сплати судового збору за розгляд справи у Ленінському районному суді м. Полтави:

отримувач коштів ГУК у Полт.обл/Подільский р-н/22030101;Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37959255;Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.);Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача UA0016721; Код класифікації доходів бюджету 22030101; Призначення платежу *;101; (код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб або реєстраційний номер облікової картки платника податківфізичної особи); судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Ленінський районний суд м. Полтави (назва суду, де розглядається справа).

За таких обставин, суд вважає позовну заяву такою, що не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищезазначені обставини, суддя позбавлений можливості вирішити питання відкриття провадження у справі, а тому позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків.

Керуючись статями 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої дії представник - адвокат Фесенко Юлія Олександрівна до Комунального підприємства «3-я міська клінічна поліклініка Полтавської міської ради» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання ухвали.

Запропонувати позивачу, відповідно до вказівок судді, у наданий строк усунути зазначені в мотивувальній частині ухвали недоліки, інакше позовна заява буде вважатися неподаною і повертається позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.М. Грошова