Справа № 444/1883/24
Провадження № 2/444/841/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна про визнання права власності на житловий будинок як майно колишнього робітничого типу двору, визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна, у якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (до зміни адміністративно-територіального устрою Жовківського) району Львівської області, загальною площею 75,5 м. кв., житловою площею 46,1 м. кв., допоміжна площа 29,4 м. кв. з господарськими будівлями: сарай, гараж, літня кухня, вбиральня та спорудами, а також право на земельну частку (пай), площею 0,75 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землі, яка перебуває у колективній власності ТзОВ ім. Л. Мартовича, розташованої на території колишньої Підліссянської сільської ради, на сьогоднішній день Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського (колишнього Жовківського) району Львівської області, що належала ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якого ОСОБА_2 спадщину прийняла, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, однак не зареєструвала таке в Жовківській райдержадміністрації, сертифіката нового зразка на своє ім`я не отримала.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що її дошлюбним прізвищем було ОСОБА_4 , її батьком є ОСОБА_5 , матір`ю- ОСОБА_6 , відповідно ОСОБА_7 є її дідом, а ОСОБА_2 є її бабою, оскільки вони є батьками її батька.

Будинок за адресою АДРЕСА_1 станом на 30.06.1990 року та станом на 15.04.1991 року належав до робітничого двору, головою якого була ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , членами двору: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , чоловік, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , невістка, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , онук, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , онук, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , онук, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , онук.

Рік побудови будинку 1973, загальна площа 75,5 кв. м, житлова площа 46,1 кв.м.

Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,6000 га передана у приватну власність згідно рішення сесії Підліссянської сільської ради № 25 від 30.03.1994 року.

Зазначає, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а з свідоцтва про право на спадщину за законом серії АЕВ № 573273, яке видане 21 серпня 2001 року ОСОБА_12 , державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області та зареєстроване в реєстрі за № 1-1836, вбачається, що спадкоємцем майна громадянина ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дружина, ОСОБА_2 .

Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з права на середню земельну частку, площею 0,75 га, що перебуває в колективній власності ТзОВ імені Мартовича, Жовківського району Львівської області і належало померлому на підставі сертифіката на право власності на середню земельну частку, виданого Жовківською держадміністрацією 17 серпня 2001 року ЛВ № 022485, зареєстрованого в книгу реєстрації сертифікатів за № 202.

В даному свідоцтві вказано, що таке необхідно зареєструвати в Жовківській райдержадміністрації.

Однак ОСОБА_2 не зареєструвала зазначене вище свідоцтво про право на спадщину за законом, тобто спадщину юридично оформила, однак сертифіката нового зразка на земельну частку (пай) на своє ім`я не отримала.

Після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина за законом на належне їй майно, в тому числі і на право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, право на земельну частку (пай).

Позивач стверджує, що вона як внучка ОСОБА_2 спадкує майно, яке б належало її батькові, ОСОБА_5 , якби він був живими на час відкриття спадщини після смерті його матері, а її, позивача, баби, ОСОБА_2 , зважаючи на те, що її батько, ОСОБА_5 помер раніше ніж його мати, ОСОБА_2 .

Вказує, що так як вона була зареєстрована та постійно проживала разом із ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті, не заявила про відмову від прийняття спадщини, а тому вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Зазначає, що внаслідок її звернення приватним нотаріусом Кобзар Л. В. було зареєстровано 19.02.2024 року спадкову № 20/2024 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , їй вже видані свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою від 19 лютого 2024 року приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме на середню земельну частку (пай), площею 0,75 га, що перебуває у колективній власності ТзОВ імені Л. Мартовича, Львівського (колишнього Жовківського) району Львівської області, після смерті ОСОБА_2 , 1918 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що нею не подані правовстановлюючі документи на середню земельну частку (пай), площею 0,75 га, що перебуває у колективній власності ТзОВ імені Л. Мартовича, Львівського (колишнього Жовківського) району Львівської області, а також постановою від 19 лютого 2024 року нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , 1918 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що нею не подані правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач стверджує, що право власності на робітничий двір (житловий будинок) АДРЕСА_1 було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі Підліссянської сільської ради Жовківського району Львівської області.

В неї відсутній правовстановлюючий документ, сертифікат нового зразка на земельну частку (пай), виданий на ім`я ОСОБА_2 , оскільки вона незважаючи на спадкування земельної частки (паю) та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, не зареєструвала таке в Жовківській РДА.

Так як ОСОБА_2 належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 як голові робітничого типу двору, що підтверджується записами в погосподарській книзі, а тому вважає, що є всі підстави для визнання за нею, ОСОБА_1 , права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того просить врахувати, що сертифікат нового зразка на земельну частку (пай) не може бути виданий на ім`я померлої, оскільки вона втратила цивільну правоздатність та дієздатність внаслідок смерті, а також за життя не оформила право власності на землю, водночас право померлої ОСОБА_2 на земельну частку (пай) підтверджується свідоцтвом про право на спадщину.

А тому вважає, що її право на дану земельну частку (пай) підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 08 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання.

Витребувано у приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівни копію спадкової справи №20/2024, яка зареєстрована 19 лютого 2024 року після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також копію спадкової справи, яка зареєстрована після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Представник відповідача, Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Добросинсько-Магерівської сільської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позову, при вирішення справи покладаються на думку суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору, приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна, в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що при вирішенні справи покладається на думку суду.

Крім того на виконання вимог ухвали суду від приватного нотаріуса на адресу суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №20/2024, яка зареєстрована 19 лютого 2024 року після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приватним нотаріусом повідомлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , нею не заводилася, така реєструвалася у Жовківській державній нотаріальній конторі.

Зважаючи на те, що в матеріалах справм (а.с.22) є копія свідоцтва про право на спадщину за законом видане після смерті ОСОБА_7 , а тому суд приходить до висновку, що немає необхідності у витребуванні спадкової справи після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач фактично не заперечує проти позовних вимог, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_11 у селі Зубейки, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , який виданий Жовківським РВ ГУДМС України у Львівській області 03.12.2016 року.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , яке видане 29.09.2016 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, вбачається, що ОСОБА_13 , 29 вересня 2016 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_14 у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що 29.09.2016 року було складено відповідний актовий запис 2950.

Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини Клуб.

Тобто, дошлюбним прізвищем позивача було ОСОБА_4 .

Викладеним у свідоцтві про народження ОСОБА_15 серії НОМЕР_3 , яке видане Замочківською сільською радою 17 серпня 1991 року, стверджується, що її батьком є ОСОБА_5 , матір`ю- ОСОБА_6 .

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 6, який сформовано 24 листопада 2023 року Жовківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що 06 лютого 1954 року у виконавчому комітеті Погариської сільської ради Жовківського району Львівської області складено актовий запис № 03 про народження ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_12 , його батьком є ОСОБА_7 , матір`ю- ОСОБА_2 .

Тобто, ОСОБА_7 є дідом позивача, а ОСОБА_2 є бабою позивача, оскільки вони є батьками батька позивача, ОСОБА_5 .

При цьому суд враховує, що ОСОБА_16 та ОСОБА_17 є фактично тотожними іменами.

Факт реєстрації 26 жовтня 1949 року шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_18 у виконавчому комітеті Лавриківської сільської ради Жовківського району Львівської області, актовий запис № 9, підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 7, який сформовано 27 березня 2024 року Жовківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

З виписки з погосподарської книги АДРЕСА_2 станом на 30.06.1990 року, яка видана Магерівським старостинським округом № 1 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 05 березня 2024 року за вихідним № 393, вбачається, що господарство за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_4 , належало до робітничого двору, головою якого була ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , членами двору: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , чоловік, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , невістка, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , онук, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , онук, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , онук, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , онук.

Рік побудови будинку 1973, загальна площа 75,5 кв. м, житлова площа 46,1 кв.м.

Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,6000 га передана у приватну власність згідно рішення сесії Підліссянської сільської ради № 25 від 30.03.1994 року.

З виписки з погосподарської книги АДРЕСА_2 станом на 15.04.1991 року, яка видана Магерівським старостинським округом № 1 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 05 березня 2024 року за вихідним № 394, вбачається, що господарство за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_5 , належало до робітничого двору, головою якого була ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , членами двору: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , чоловік, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , невістка, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , онук, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , онук, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , онук, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , онук.

Рік побудови будинку 1973, загальна площа 75,5 кв. м, житлова площа 46,1 кв.м.

Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,6000 га передана у приватну власність згідно рішення сесії Підліссянської сільської ради № 25 від 30.03.1994 року.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в книзі реєстрації актів про смерть 22.06.1998 року було зроблено запис за № 8, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_6 , яке видане Підліссянською сільською радою Жовківського району Львівської області 22.06.1998 року.

З свідоцтва про право на спадщину за законом серії НОМЕР_7 , яке видане 21 серпня 2001 року ОСОБА_12 , державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області та зареєстроване в реєстрі за № 1-1836, вбачається, що спадкоємцем майна громадянина ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дружина, ОСОБА_2 .

Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з права на середню земельну частку, площею 0,75 га, що перебуває в колективній власності ТзОВ імені Мартовича, Жовківського району Львівської області і належало померлому на підставі сертифіката на право власності на середню земельну частку, виданого Жовківською держадміністрацією 17 серпня 2001 року ЛВ № 022485, зареєстрованого в книгу реєстрації сертифікатів за № 202.

В даному свідоцтві вказано, що таке необхідно зареєструвати в Жовківській райдержадміністрації.

Однак, як встановлено судом під час розгляду справи, про що зазначає і сама позивач у позовній заявіЮ ОСОБА_2 не зареєструвала зазначене вище свідоцтво про право на спадщину за законом, тобто спадщину юридично оформила, однак сертифіката нового зразка на земельну частку (пай) на своє ім`я не отримала.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 05 липня 2004 року було зроблено запис за № 10, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_8 , яке видане Підліссянською сільською радою Жовківського району Львівської області 05.07.2004 року.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

А тому після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, право на земельну частку (пай).

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Нормою ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Заповіт від імені ОСОБА_2 не посвідчувався ні в сільській раді, ні нотаріусом, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), яка є в копії спадкової справи.

Ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Так як заповіт від імені ОСОБА_2 не посвідчувався, а тому спадкування після її смерті відбувається за законом.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Суд враховує, що ОСОБА_5 як син ОСОБА_2 був би спадкоємцем першої черги за законом після смерті останньої, однак він, ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_13 , про що 02.11.1992 року в книзі реєстрації актів про смерть було зроблено запис за № 64, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_9 , яке видане Замочківською сільською радою Жовківського району Львівської області 02.11.1992 року.

Тобто, ОСОБА_5 помер швидше своєї матері ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

А тому, ОСОБА_1 як внучка ОСОБА_2 спадкує майно, яке б належало її батькові, ОСОБА_5 , якби він був живими на час відкриття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_2 , зважаючи на те, що ОСОБА_5 помер раніше ніж його мати, ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Викладеним у довідці № 390, яка видана 05 березня 2024 року виконавчим комітетом Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що громадянка ОСОБА_2 до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_14 , була зареєстрована та проживала в будинку АДРЕСА_1 .

З довідки № 392, яка видана 05 березня 2024 року виконавчим комітетом Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , онука померлої ОСОБА_2 , проживала та була зареєстрована разом з нею в будинку АДРЕСА_1 до дня її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_14 , та вели спільне господарство.

Так як позивач була зареєстрована та постійно проживала разом із ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті, не заявила про відмову від прийняття спадщини, а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Л. В. із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті баби, ОСОБА_2 , а саме на житловий будинок, земельні ділянки, земельні частки (паї), що належали померлій.

Внаслідок звернення позивача приватним нотаріусом Кобзар Л. В. було зареєстровано 19.02.2024 року спадкову № 20/2024, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75885235 від 19.02.2024 року.

Приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любов Вікторівною 19 лютого 2024 року в нотаріальному порядку ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже видані свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме:серії НТА № 835932, яке зареєстровано в реєстрі за № 372, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із земельної ділянки, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:006:0023, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Вищевказана земельна ділянка належала спадкодавцю на праві власності на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ № 012446, виданого Підліссянською сільською радою від 15 листопада 2002 року, зареєстрованого за № 284.

Крім того видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії НТА № 835933, яке зареєстровано в реєстрі за № 373, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із земельної ділянки, загальною площею 0,3364 га, кадастровий номер :02:006:0020, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Вищевказана земельна ділянка належала спадкодавцю на праві власності на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ № 012446, виданого Підліссянською сільською радою від 15 листопада 2002 року, зареєстрованого за № 284.

Позивач ОСОБА_1 є власником даного майна, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав № 366450030 та № 366451552, які сформовано 19.02.2024 року приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Л. В.

Факт видачі позивачу свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 підтверджує те, що вона прийняла спадщину після смерті баби.

Однак, суд враховує, що постановою від 19 лютого 2024 року приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме на середню земельну частку (пай), площею 0,75 га, що перебуває у колективній власності ТзОВ імені Л. Мартовича, Львівського (колишнього Жовківського) району Львівської області, після смерті ОСОБА_2 , 1918 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що нею не подані правовстановлюючі документи на середню земельну частку (пай), площею 0,75 га, що перебуває у колективній власності ТзОВ імені Л. Мартовича, Львівського (колишнього Жовківського) району Львівської області.

Крім того, постановою від 19 лютого 2024 року приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , 1918 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що нею не подані правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, з вищенаведеного вбачається, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином право власності на робітничий двір (житловий будинок) АДРЕСА_1 було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі Підліссянської сільської ради Жовківського району Львівської області.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

З довідки № 404, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 23 січня 2024 року, вбачається, що станом на 31 грудня 2012 року в КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не реєструвалося.

Згідно нового адміністративно-територіального устрою України село Зубейки належить до Добросинсько-Магерівської територіальної громади Львівського району Львівської області.

Тобто, правовстановлюючий документ на право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутній, оскільки право власності на даний будинок зареєстроване не було.

З технічного паспорта на будинок садибного типу, виготовленого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 18 січня 2024 року, та з довідки-характеристики № 405, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 23 січня 2024 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , вбачається, що рік побудови житлового будинку 1973, загальна площа житлового будинку 75,5 м. кв., житлова площа 46,1 м. кв., допоміжні приміщення: коридор, площею 10,5 м. кв., кухня, площею 14,6 м. кв., кладова, площею 4,3 м. кв.

При будинку є сарай, гараж, літня кухня, вбиральня, споруди.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як зазначає сама позивач у позовній заяві, в неї відсутній правовстановлюючий документ, сертифікат нового зразка на земельну частку (пай), виданий на ім`я ОСОБА_2 , оскільки остання незважаючи на спадкування земельної частки (паю) та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, не зареєструвала таке в Жовківській РДА.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Сертифікати саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори.

Згідно ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак суд враховує, що позивачем не може бути пред`явлено для оформлення спадщини сертифікат на середню земельну частку (пай), виданий на ім`я ОСОБА_2 нового зразка, оскільки вона померла, а тому втратила цивільну правоздатність та дієздатність.

Водночас право ОСОБА_2 на земельну частку (пай) підтверджується свідоцтвом про право на спадщину.

Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази суд приходить до висновку, що право позивача на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом підлягає захисту в судовому порядку.

Так як ОСОБА_2 належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 як голові робітничого типу двору, що підтверджується записами в погосподарській книзі, а тому суд приходить до висновку, що право позивача на спадкування даного майна підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок є всі підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту в судовому порядку, як наслідок позовні вимоги підлягають задоволенню.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтею 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_15 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (до зміни адміністративно-територіального устрою Жовківського) району Львівської області, загальною площею 75,5 м. кв., житловою площею 46,1 м. кв., допоміжна площа 29,4 м. кв. з господарськими будівлями та спорудами.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_15 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай), площею 0,75 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землі, яка перебуває у колективній власності ТзОВ ім. Л. Мартовича, розташованої на території колишньої Підліссянської сільської ради, на сьогоднішній день Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського (колишнього Жовківського) району Львівської області, що належала ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 12 червня 2024 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.