СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/995/23
Провадження №2/547/39/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року смт Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання К.С.Перекопної,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Р.С.Павелко,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представниці відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - адвоката Н.Ю.Савинської,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1, за правилам загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України, про визнання недійсним договору купівлі-продажу легкового автомобіля, про солідарне стягнення збитків і моральної шкоди,

представниця третьої особи - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

ВИМОГИ І ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Позиція позивача

У жовтні 2023 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа Регіональний сервісного центру ГСЦ МВС в Полтавській області. Надалі позов змінено і його прийнято до провадження суду, залучено до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_3 , замінено третю особу на Головний сервісний центр МВС України.

Зміненими позовними вимогами позивач просить (т. 1 а.с. 99-102):

-визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 5347/2023/3914142 автомобіля марки ВМW Х3, 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що укладений 04.07.2023 між відповідачем ОСОБА_2 , як продавцем, і позивачем ОСОБА_1 , як покупцем, з підстави введення продавцем покупця в оману/обман (через замовчування істотних недоліків автомобіля);

-стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 460000,00 грн як подвійного розміру збитків з підстави застосування продавцем обману щодо покупця за недійсним договором купівлі-продажу;

- стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 3500,00 грн як збитків на залучення спеціаліста для проведення спеціального дослідження автомобіля;

-стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 20000,00 грн моральної шкоди обумовленої порушенням прав позивача ОСОБА_1 ;

-судові витрати покласти на відповідачів.

Позов обґрунтовано тим, що 04.07.2023 між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 було досягнуто домовленості щодо купівлі-продажу за 9000 доларів США належного відповідачеві ОСОБА_2 автомобіля марки ВМW Х3, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 . При цьому відповідач ОСОБА_2 позиціонував продаваний ним автомобіль, як такий, що не має прихований дефектів (не фарбований та бувший в ДТП).

На виконання вказаного правочину ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 кошти у зазначеному розмірі та отримав вказаний автомобіль. Вчинення правочину відбувалося у РСЦ 5347 ТСЦ МВС в Полтавській області шляхом оформлення договору купівлі-продажу № 5347/2023/3914142 транспортного засобу. На проханням ОСОБА_2 вартість автомобіля у договорі була занижена до 230000,00 грн, хоча ОСОБА_2 за продаж автомобіля отримав раніше обговорену суму - 9000 доларів США. Таке прохання було обумовлено "турботою" про покупця, у зв`язку з тим, що з меншої суми в договорі сплачуються менші податки та збори. Того ж дня працівниками ТСЦ 5347 було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також було змінено реєстраційний номер автомобіля на НОМЕР_3 .

При постановці автомобіля на облік ОСОБА_2 відговорив ОСОБА_1 від проведення відповідного експертного дослідження, з тих підстав, що вони перебували між собою у дружніх стосунках, автомобіль у його власності знаходився з 30.10.2018 і при постановці його на облік він проводив відповідне експертне дослідження, отже сумнівів в відповідності облікових даних не має бути, окрім того аргументував заощадженням коштів на проведення експертного дослідження.

Після придбання автомобіля ОСОБА_1 вирішив пройти відповідне діагностування автомобіля, під час якого були виявлені розбіжності в VIN номері автомобіля, які знаходяться на кузові та контролері автомобіля. У зв`язку з цим придбаний автомобіль є дизельним, той час як за VIN номером автомобіля "контролера" він є бензиновим, колір автомобіля по VIN номеру є сірий, по факту чорний. При більш детальному огляді автомобіля було виявлено, що кузов автомобіля складається з 2-х частин автомобілів з різними VIN номерами. Більш того, співробітники автосервісу повідомили що вони знають вказаний автомобіль та останні неодноразово повідомляли ОСОБА_2 про розбіжності у типі палива двигуна з зазначеним VIN номером автомобіля та ту обставину, що кузов автомобіля є "конструктором", тобто його було зварено з 2-х частин, однак ОСОБА_2 посилався на ту обставину, що задача майстрів підшукати необхідні деталі та здійснити ремонт.

Виявивши такі значні дефекти, про які ОСОБА_2 свідомо не повідомив ОСОБА_1 перед продажем автомобіля, оскільки такі значні недоліки автомобіля як відсутність цілісності кузова, стали б завадою для його купівлі. ОСОБА_1 декілька разів зустрічався з ОСОБА_2 та намагався в позасудовому порядку розірвати договір купівлі-продажу, повернути автомобіль та отримати 9000 доларів США, які були сплачені при його купівлі. Однак ОСОБА_2 відмовився це робити, мотивуючи тим, що проданий ним автомобіль поверненню не підлягає, грошових коштів у нього вже немає та наполягав та тому, що "бачив що купував", тому розірвання договору з цих підстав неможливе. При вказаних зустрічах була присутня і дружина відповідача ОСОБА_2 - відповідач ОСОБА_3 .

В науково-дослідному Бюро судових експертиз "Сандор" дослідженням автомобіля ВМW Х3, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , було встановлено що остов кузова наданого на дослідження автомобіля зварений із 2-х частин ручним способом зварювання не в умовах заводу-виробника. Передня частина остова кузова що містить: передні лонжерони, бризко вики моторного відсіку, підсилюючі елемента моторного відсіку, щит моторного відсіку, панель щита моторного відсіку (деталь, що містить маркувальний майданчик кузова), частково передні та середні стійки кузова та передню частину днища належить автомобілю із ідентифікаційним номером "НОМЕР_2". Задня частина остова кузова та дах належать кузову іншого автомобіля.

Позивач вважає, що вказаний договір купівлі-продажу автомобіля слід визнати недійним на підставі положень ст.ст. 226, 230 Цивільного кодексу України, адже продавець, укладаючи правочин та будучи достеменно обізнаним про вказані обставини, свідомо ввів покупця в оману з метою незаконного отримання коштів.

В обґрунтування розміру моральної шкоди у сумі 20000,00 грн вказав, що відповідачами внаслідок вищенаведених дій позивачеві заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях та сильному стресі, спричинених порушенням звичного режиму життя, неможливістю розпоряджатися та користуватися власним автомобілем. При цьому з урахуванням глибини душевних страждань, погіршення здоров`я та часу, який необхідно витратити для відновлення своїх порушених прав, з урахуванням розумності та справедливості.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав повністю. Пояснив, що про продаж автомобіля дізнався від ОСОБА_2 на зустрічі випускників. Десь через тиждень позивач оглянув автомобіль. 04.07.2023 вони поїхали у сервісний центр для оформлення купівлі-продажу автомобіля. ОСОБА_2 сказав, що експертизу автомобіля робити не слід, бо він її робив коли купував машину. На панелі автомобіля горіло кілька помилок, на що ОСОБА_2 сказав, що вони не є страшними і без проблем потім скидаються. Адміністратор сервісного центру МВС перепитувала чи потрібна експертиза, на що вони відмовились. ОСОБА_1 заплатив за автомобіль 9000 доларів США, а ОСОБА_3 їх перерахувала. Через кілька днів, 05.07.2023, ОСОБА_1 поїхав на СТО "ІНФОРМАЦІЯ_2" щоб стерти помилки на панелі автомобіля. Там йому сказали, що зробити це не зможуть, оскільки за VIN-кодом це бензиновий автомобіль з автоматичною коробкою перемикання передач, а насправді це дизельний автомобіль із ручною коробкою перемикання передач. ОСОБА_1 одразу зателефонував ОСОБА_2 , але на дзвінок відповідала його дружина ОСОБА_3 . Вона сказала, що чоловік у лікарні. Цього ж дня ОСОБА_1 зустрівся із ОСОБА_3 , яка сказала щоб він не переживав, автомобіль "чистий", ввезений "під документи". Через кілька днів вони все владнають. Потім ніяких поступок чи домовленостей між сторонами не відбулось, відповідачі сказали, що можуть повернути лише ту суму, яка вказана у договорі, а якщо позивач не згоден - нехай подає до суду.

На фоні цих подій ОСОБА_1 зазнав значних хвилювань і розпачу, 14.07.2023 потрапив у лікарню з гіпертонічним кризом і інсультом.

03.08.2023 ОСОБА_1 віддав автомобіль на експертизу, яка виявила низку недоліків.

ОСОБА_1 стверджує, що ОСОБА_2 умисно приховав від нього відомості про заміну двигуна, коробки перемикання передач, кольору автомобіля. Якби ОСОБА_2 про це повідомив, ціна автомобіля була б значно меншою.

ОСОБА_1 підтвердив, що відмовився у сервісному центрі від експерта оскільки повірив ОСОБА_2 , давно його знав і довіряв йому.

Представник позивача повністю підтримав позовні вимоги. Наголосив, що ОСОБА_2 позиціонував свій автомобіль як технічно справний і такий, що перебуває у належному стані. ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 лише про такий недолік автомобіля як провисання оббивки стелі. На СТО потім було виявлено, що помилки з автомобіля не знімаються, оскільки за даними програми-контролера автомобіль має інший номер кузова, інший тип пального і тип коробки перемикання передач. Автомобіль перефарбовано із сірого у чорний колір. Продавець ОСОБА_2 свідомо "недомовив" ці обставини ОСОБА_1 чим свідомо ввів його в оману щодо стану автомобіля.

Продавець достовірно знав про такі недоліки автомобіля, оскільки користувався ним із 2018 року, автомобіль неодноразово перебував на автосервісах, на нього купувалися деталі, фільтри, мастило тощо. Деталі купуються за VIN-кодом і є різними для дизельних і бензинових двигунів, різними є оливи для автоматичної і механічної коробок перемикання передач, масляний фільтр дизельного двигуна має картриджовий (вставний) тип, а бензинового - корпусний (накручується на двигун) тощо. Нагадав покази свідка, який повідомляв що замінював моторну оливу і масляний фільтр двигуна, які йому привозив ОСОБА_2 .

У свідоцтві про державну реєстрацію вказаного автомобіля були записи про переобладнання автомобіля із бензинового на дизельний і про заміну кольору кузова.

Будь-яке підключення сканера до автомобіля одразу показувало такі недоліки. Доводи ОСОБА_2 про протилежне є надуманими і неправдивими. Позивач звинувачує відповідачів лише у приховуванні істотних недоліків автомобіля.

Залучений надалі позивачем спеціаліст повністю встановив і підтвердив істотні недоліки автомобіля, зокрема й про те, що остов кузова автомобіля зварено із частин автомобіля-донора не в умовах заводу-виробника. Іншими словами до первинно бензинового автомобіля, з АКПП, сірого кольору приварили частину дизельного автомобіля з МехКПП, чорного кольору. Представник вважає, що зварювання кузова є причиною запотівання автомобіля у холодну пору року, про що продавець також не повідомляв покупця.

Допитаний як свідок керівник СТО повідомив, що казав ОСОБА_2 про відмінності у VIN-кодах автомобіля і його контролера.

Після виявлення недоліків автомобіля позивач отримав психологічну травму, зазнав страждань від обману, потрапив у лікарню, вимушений був докладати зусиль до захисту своїх прав. Користування автомобілем-конструктором є небезпечним для життя у разі потрапляння у ДТП через зниження міцності кузова автомобіля.

Обов`язок відповідачів є солідарним, оскільки автомобіль купувався і продавався ними під час перебування відповідачів у шлюбі. Тобто був спільною сумісною власністю подружжя, якою ОСОБА_2 розпоряджався за згодою своєї дружини ОСОБА_3 .

Позиція відповідачів

Відповідач ОСОБА_2 відзивом від 14.11.2023 просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Вказав, що 30.10.2018 він придбав транспортний засіб ВМW Х3, д/н НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія та номер НОМЕР_4 , виданого ТСЦ 1842. На початку 2023 року він вирішив продати автомобіль оскільки його утримання потребували чимало коштів, крім того він перебував на лікуванні, що також потребувало немало значних затрат, а саме на оперативне втручання по шунтуванню судин серця, а також операцію по відновленню зору, тому не ремонтуючи автомобіль продажу, а потім придбати більш дешевий автомобіль в обслуговуванні. За запропонованою ціною авто реалізувати не вдавалося кілька місяців, а в літку позивач ОСОБА_1 звернувся до нього з пропозицією придбання транспортного засобу, однак просив значно знизити ціну.

Порахувавши кошти на ремонт авто, врахувавши, що тривалий час останнє не продавалось, порадившись з дружиною, зважаючи на потреби на лікування ОСОБА_2 погодився знизити ціну і продати ОСОБА_1 свій автомобіль за 230000,00 грн. В приміщенні РСЦ ГСЦ МВС Полтавській області, в присутності адміністратора центру ОСОБА_9 , 04.07.2023 між ними було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 5347/2023/3914142. Також адміністратором було перевірено інформацію, внесену до договору згідно поданих документів.

Кошти за продаж авто були передані позивачем 04.07.2023 перед укладенням письмового договору купівлі-продажу. ОСОБА_2 передав автомобіль передав ОСОБА_1 після укладення договору. Те, що позивач зазначає у позові про передачу коштів у сумі 9000 доларів США 23.07.2023 (після укладення договору) є неправдивим. Твердження позивача що він нібито сплатив іншу суму, в значно більшому розмірі, не можуть заслуговувати на увагу, оскільки суперечать умовам підписаного сторонами договору.

Щодо експертного дослідження транспортного засобу, то воно проводиться за бажанням власника, тобто воно не є обов`язковим. Доводи ОСОБА_1 , про те, що ОСОБА_2 нібито вмовив ОСОБА_1 не проводити експертизу транспортного засобу нічим не підтверджені, і не можуть взагалі бути дійсними, оскільки це залежало виключно вій побажання ОСОБА_1 і ніхто не міг змусити ОСОБА_1 від його законного права, передбаченого законодавством щодо проведення експертизи транспортного засобу.

На момент придбання ОСОБА_2 транспортного засобу у 2018 році під час проведення державної реєстрації (перереєстрації) огляд транспортного засобу фахівцями експертної служби МВС з метою звірення ідентифікаційних номерів їх складових частин з номерами, зазначеними в поданих власником для реєстрації документах, був обов`язковим. Отже, у 2018 році коли ОСОБА_2 купував автомобіль його було двічі перевірено експертами (при знятті з обліку та при постановці на облік).

Щодо звинувачень позивача, що правочин вчинено з обманом, а також те, що ним вчинено дії по незаконному переобладнанню транспортного засобу категорично не погоджується, оскільки за це передбачена кримінальна відповідальність. Позивач володіючи майном не один місяць, міг вчинити сам з метою відновлення зовнішнього вигляду або технічних можливостей, але "щось пішло не так" і такими шахрайськими діями позивач вирішив повернути свої кошти у подвійному розмірі та ще й звинуватити ОСОБА_2 у вчиненні дій, які підпадають під ознаки кримінального правопорушення. Наголосив, що ОСОБА_1 міг неодноразово перевірити автомобіль у будь якого експерта та на будь-якому автосервісі ще до вчинення правочину (що роблять усі покупці авто) і ОСОБА_2 ніколи б не чинив йому у цьому перешкод, це було б доцільно і справедливо, але з невідомих причин ОСОБА_1 не зробив цього, можливо, з метою його подальшого переобладнання.

Вважає, що позивачем не доведено жодним чином наявності обману з боку ОСОБА_2 при укладенні договору купівлі-продажу транспортного засобу, тим паче не доведений з його боку умисел обману, який при належному користуванні позивачем своїм правом щодо проведення експертизи (якого ніхто його не позбавляв), міг би бути розкритий і правочин не був би укладений. Отже, волевиявлення на укладення договору купівлі-продажу було вільним і усвідомленим, відповідало нашій внутрішній волі, усі істотні умови договору зрозумілі, відповідають реальній домовленості і дійсним намірам, які ними виконані, про що свідчать підписи двох сторін. Відповідно ніякими своїми діями він не завдав моральної шкоди позивачеві (т. 1 а.с. 34-38).

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні повністю підтримав складений ним відзив. Наголосив, що автомобіль купив 30.10.2018 у м. Бердичеві. Це був BMW Х3, дизельний, МехКПП, чорний. Днів через 10 після придбання ОСОБА_2 був у м. Кременчуці і зняв помилки, які світилися на панелі автомобіля. Через стан свого здоров`я та відсутність потреби користування таким великим автомобілем вирішив його продати. Про це викладав оголошення де вказував тип пального, колір автомобіля, тип КПП і VIN-код автомобіля. ОСОБА_2 у розмові з ОСОБА_1 повідомив, що продає свій автомобіль і ОСОБА_1 може перевірити автомобіль будь-де, на що ОСОБА_1 відмовився. У сервісному центрі ОСОБА_1 пропонували зробити експертне дослідження автомобіля, але він відмовився. ОСОБА_1 передав за автомобіль 230000,00 грн до оформлення договору у сервісному центрі. ОСОБА_2 показував ОСОБА_1 недоліки оббивки даху автомобіля, казав, що восени і зимою погано прогрівається салон, тому інколи потіє скло, вказував на несправність амортизаторів капота. Усі запчастини на автомобіль замовляв за VIN-кодом.

На СТО "ІНФОРМАЦІЯ_2" був 4 рази. Власника СТО бачив там лише 1 раз, але з ним не спілкувався. Вдруге бачив власника СТО у суді. Останній неправдиво свідчив про їх спілкування щодо недоліків автомобіля.

Усі деталі на автомобіль купувалися після їх зняття або працівниками автосервісів. Жодного відношення до придбання деталей ОСОБА_2 не мав.

На час розгляду справи у суді автомобіль вже 2-чі потрапляв у ДТП. Користування позивачем автомобілем є дивним, оскільки він стверджує про небезпеку користування автомобілем-конструктором. Позиція позивача була безкомпромісною: поверни кошти за автомобіль.

ОСОБА_1 завжди лягає у лікарню коли має проблеми чи перевірки на службі. У цій справі він лікувався не у зв`язку з купівлею автомобіля.

Відповідач ОСОБА_3 відзивом від 08.01.2024 просила в задоволенні позову, оскільки перед укладенням договору купівлі-продажу, ОСОБА_1 передав 230000,00 грн, які становили обумовлену вартість транспортного засобу. Кошти були перераховані нею власноруч. Ніяких 9000 доларів США ОСОБА_1 не передавав, і ніякої "турботи" про нього відповідачі не проявляли, нібито занижуючи дійсну вартість транспортного засобу, оскільки їм все одно яку суму податку сплачуватиме покупець. Твердження позивача, що він, нібито, сплатив іншу суму в значно більшому розмірі не можуть заслуговувати на увагу, оскільки це суперечить умовам договору.

Перед продажем автомобіля ОСОБА_2 давав ключі від нього ОСОБА_1 і він не один день користувався ним, отже міг звернутися до будь-якого СТО та перевірити автомобіль, однак не зробив цього. Перебуваючи на РСЦ ГСЦ також ніхто не заважав ОСОБА_1 запросити експерта на предмет проведення експертного огляду транспортного засобу, тобто це залежало виключно від його бажання, але ж з невідомих причин експерта він не запросив, а знову ж таки фантазує на тему "що мені було шкода його грошей".

Придбавши автомобіль у 2018 році, його було двічі оглянуто експертами, отже, відповідачі були впевнені в тому, що характеристики транспортного засобу повністю відповідають його документам. Разом з тим, що з автомобілем робив позивач після його придбання, не відомо. Позивач міг неодноразово перевірити авто у будь якого експерта та на будь якому автосервісі ще до вчинення правочину (що роблять усі при покупці авто) і йому це пропонували, це було б доцільно і справедливо, але з невідомих причин він це не зробив, можливо з метою його подальшого переобладнання.

Відтак доводи ОСОБА_1 , що ОСОБА_2 нібито вмовив його занизити ціну автомобіля у документі та не проводити експертизу транспортного засобу, нічим не підтверджені, надумані і просто несерйозні. На момент продажу транспортного засобу позивачеві, тобто перереєстрації транспортного засобу з одного власника на іншого, згідно Порядку перереєстрації транспортного засобу, експертне дослідження не вважалося обов`язковим. Тому доводи позивача, що при укладенні договору її чоловік повинен був, діючи умисно, надати підроблені документи або ж замовчувати факт підробки документів. Але ж документи на автомобіль є справжніми і були ретельно перевірені працівниками РСЦ ГСУ. Також вона категорично не погоджується із звинуваченням позивача, щодо вчинення правочину обманом та те що, ним нібито вчинені дії по незаконному переобладнанню транспортного засобу, оскільки за це передбачено кримінальну відповідальність. Припускає, що позивач володіючи майном не один місяць переобладнання міг вчинити сам з метою відновлення зовнішнього вигляду або технічних можливостей, але щось пішло не так і такими шахрайськими діями позивач вирішив повернути свої кошти у подвійному розмірі та ще й обвинуватити їх у чиненні дій, які підпадають під ознаки кримінального правопорушення.

Отже волевиявлення на укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу № 5347/2023/3914142 було вільним і усвідомленим, відповідало нашій внутрішній волі, усі істотні умови договору зрозумілі, відповідають реальній домовленості і дійним намірам, вони нами виконані, про що свідчать підписи і фактично відбулось погодження дії двох сторін. Її чоловік ОСОБА_2 ніякої протиправної поведінки відносно ОСОБА_1 не вчиняв, навпаки, його неправдиві твердження в його сторону призвели до негативних наслідків морального характеру, погіршення нормального стану здоров`я (т. 1 а.с. 171-180).

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні повністю підтримала відзив. Пояснила, що її чоловік ОСОБА_2 отримав значну грошову виплату і вони вирішили купити автомобіль. Чоловік разом із водієм поїхав у м. Бердичів і там купили чорний, дизельний BMW Х3, з механічною коробкою передач. Цей самий автомобіль потім продали ОСОБА_1 . Відповідачів цікавило їхати на автомобілі, а не його обслуговування, для цього було і є СТО. У чоловіка погіршився зір, тому вони вирішили продати автомобіль. ОСОБА_1 цікавився цим автомобілем, їздив на ньому. ОСОБА_2 пропонував ОСОБА_1 перевірку автомобіля на будь-якому СТО, але ОСОБА_1 відмовився від цього. Суму продажу не занижували. У сервісному центрі ОСОБА_1 відмовився від експертизи автомобіля, казав, що знає цю машину. Дивно що він пожалів 300,00 - 400,00 грн на експертизу. За час володіння автомобілем відповідачами, він не потрапляв у ДТП. Автомобіль не раз зупиняли на дорозі і перевіряли документи. Жодних зауважень до документів поліція не мала.

Після повідомлень ОСОБА_1 про відмінності номера кузова і двигуна відповідачі пропонували йому впорядкування документів, спільне проходження експертиз тощо, але ОСОБА_1 вимагав повернення коштів і щоб відповідачі забрали машину. На що вони відмовили і запропонували йому позиватися до суду.

Представниця відповідачів у відзиві на заяву про зміну предмету позову просила відмовити в задоволення позовної заяви, оскільки договір купівлі-продажу між сторонами був укладений в письмовій формі 04.07.2023 в приміщення РСЦ ГСЦ МВС Полтавській області в присутності адміністратора даного центру ОСОБА_9 , яка перевірила інформацію внесену до договору, згідно поданих документів. Перед укладення договору ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 230000,00 грн, які становили обумовлену вартість транспортного засобу. Ніяких 9000 доларів США ОСОБА_1 не передавав, і ніякої "турботи" про нього ОСОБА_2 не проявляв, нібито занижуючи дійсну вартість транспортного засобу, оскільки йому все одно яку суму податку сплачуватиме останній. Твердження ОСОБА_1 , що він, нібито, сплатив іншу суму в значно більшому розмірі не можуть заслуговувати на увагу, оскільки це суперечить умовам підписаного сторонами поговору.

Перед продажем автомобіля ОСОБА_2 давав ключі від нього ОСОБА_1 і він не один день користувався ним, отже міг звернутися до будь-якого СТО та перевірити автомобіль, однак не зробив цього. Перебуваючи на РСЦ ГСЦ також ніхто не заважав ОСОБА_1 запросити експерта на предмет проведення експертного огляду транспортного засобу, тобто це залежало виключно від його бажання, але ж з невідомих причин експерта він не запросив, а знову ж таки фантазує на тему "що мені було шкода його грошей".

Придбавши автомобіль у 2018 році, його було двічі оглянуто експертами, отже, ОСОБА_2 був впевнений в тому, що характеристики транспортного засобу повністю відповідають його документам. Разом з тим, що з автомобілем робив позивач після його придбання не відомо. На момент продажу транспортного засобу позивачеві, тобто перереєстрації транспортного засобу з одного власника на іншого, згідно вищевказаного Порядку перереєстрації транспортного засобу, експертне дослідження не вважалося обов`язковим. Відтак доводи позивач, про те, що ОСОБА_2 нібито відмовив його не проводити експертизу транспортного засобу, нічим не підтверджені, і не можуть взагалі бути дійними, оскільки це залежало виключно від його побажання і ніхто не міг змусити його вмовляннями чи якимись видами примусу відмовитись від свого законного права передбаченого законодавством щодо проведення експертизи транспортного засобу.

Також не погоджується зі звинуваченням позивача, щодо вчинення правочину обманом та те що, ним нібито вчинені дії по незаконному переобладнанню транспортного засобу, оскільки за це передбачено кримінальну відповідальність. Вважає що позивачем не доведено жодним чином наявності обману з боку при укладенні договору купівлі-продажу транспортного засобу, ти паче не доведений з боку ОСОБА_2 умисел обману, який при належному користуванні позивачем своїм правом щодо проведення експертизи (якого ніхто його не позбавляв), міг бути розкритий і правочин не був би укладений (т. 1 а.с. 152-159).

Представниця відповідачів у судовому засіданні повністю підтримала відзиви і пояснення відповідачів. Наголосила, що автомобіль продали за 230000,00 грн як на це вказує договір, а не за 9000 доларів США як про це усно стверджує позивач. ОСОБА_2 задекларував 230000,00 грн як дохід від продажу автомобіля. Відповідачі особисто не ремонтували і не обслуговували автомобіль. Продали його таким, яким купили. Позивач відмовився від попередньої перевірки автомобіля на СТО чи в експерта сервісного центру. Не зрозуміло чому вирішив зекономити 400,00 грн на експерта чи 100,00 грн за перевірку історії автомобіля. Відмову позивача від експерта підтвердила працівник сервісного центру ОСОБА_9 .

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке отримав ОСОБА_2 у 2018 році, не є підробленим. Автомобіль тоді оглядали експерти МРЕВ. У свідоцтві були саме такі записи про автомобіль, яким він є: дизельний, чорний, з механічною коробкою перемикання передач.

Спірний договір купівлі-продажу підписаний його сторонами із повним розумінням його змісту, відповідав волі і намірам сторін. Закон розрізняє поняття "обман" і "помилка". Позивач має довести умисел відповідачів на обман, чого у справі не зроблено.

Залучений позивачем спеціаліст не є ні спеціалістом, ні експертом у розумінні ЦПК України. Його висновок не містить підпису про кримінальну відповідальність і вказівку на те, що висновок складається для суду. Під час допиту у суді спеціаліст повідомив, що використовував спеціальне обладнання і розчини щоб перевірити оригінальність VIN-коду, що свідчить про неможливість пересічного громадянина (відповідачів) зробити такі перевірки.

Не доведено ні заподіяння моральної шкоди, ні її розміру, ні причинного зв`язку. Позивач перебував на лікарняних у зв`язку із службовими перевірками його роботи. Наразі є кримінальне провадження щодо можливих шахрайських дій.

Представниця третьої особи письмовим поясненням просила розглянути справу за її відсутності.

Пояснила, що 04.07.2023 територіальним центром № 5347 РСЦ ГСЦ МВС України в Полтавській області (надалі ТСЦ 5347), була здійснена перереєстрація транспортного засобу ВМW Х3, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 04.07.2023, на нового власника, після проведення всіх відповідних перевірок за доступними реєстрами. Даний транспортний засіб був перереєстрований без проведення експертного дослідження, за погодженням покупця та продавця, про що свідчить підпис власника на бланку заяви № від 04.07.2023.

Враховуючи, що проведена реєстраційна операція (перереєстрація транспортного засобу на нового власника по договору купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ) не є першою державною реєстрацією цього транспортного засобу, обов`язкове проведення експертного дослідження транспортного засобу та реєстраційних документів, відповідно до п. 6 п. 15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, не проводилось.

Отже, перереєстрація вказаного автомобіля на нового власника була проведена територіальним сервісним центром № 5347 РСЦ ГСЦ МВС Полтавській області з дотриманням Порядку, чинного на момент здійснення реєстраційної дії (т. 1 а.с. 134-150).

ОСНОВНІ ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ

18.10.2023 частково задоволено заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви: накладено арешт на належний відповідачеві ОСОБА_2 на праві власності легковий автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель С180, 2013 року випуску, об`єм двигуна 2143см3, VIN НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , у спосіб заборони відчуження вказаного автомобіля.

30.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

27.12.2023 у підготовчому судовому засіданні прийнято до провадження суду змінені позовні вимоги.

30.01.2024 закрито підготовче судове засідання.

18.04.2024 у судовому засіданні оголошено перерву для підготовки учасників справи до судових дебатів.

12.06.2024 суд видалився у нарадчу кімнату.

ЩОДО ДОКАЗУВАННЯ

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК).

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК).

Отже обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Процесуальний обов`язок доведення вимог позову, заяви, клопотання тощо учасника справи, у т.ч. надання відповідних доказів (письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів, показань свідків) покладено саме на відповідну сторону у разі заперечення проти таких позову, заяви, клопотання тощо з боку іншого учасника справи.

ЗАГАЛЬНЕ НОРМАТИВНЕ РЕГУЛЮВАНЯН СПРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Положеннями ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним; відшкодування збитків; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 23 ЦК моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.ч. 1, 3 ст. 203 ЦК).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК).

Відповідно до ст. 216 ЦК "Правові наслідки недійсності правочину" 1. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. 2. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. 3. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. 4. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. 5. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Узагальнення Верховного Суду України від 24.11.2008 "Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними" зазначає, зокрема, що дискусійним є питання, чи може суд застосовувати наслідки недійсності правочину в разі відсутності вимог про це у позові. Очевидно, що так, оскільки у ст. 216 ЦК зазначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, тому для захисту майнового права, з урахуванням принципів добросовісності, справедливості та розумності, наслідки, визначені в законі, повинні застосовуватися незалежно від того, чи наведені вони у позовній заяві.

Пункт 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 зазначив, за змістом статті 216 ЦК та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до статті 11 ЦПК.

Надалі вказана практика зазнала змін з огляду, зокрема, на положення цивільного процесуального законодавства.

Так, "Аналіз окремих питань судової практики, що виникають при застосуванні судами рекомендаційних роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"", що викладений у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.01.2017, вказав, зокрема, що результати аналізу судової практики свідчать про те, що неоднаковою є практика судів у питанні застосовування наслідків недійсності оспорюваного правочину в разі відсутності таких позовних вимог.

Частиною 5 ст. 216 ЦК передбачено, що суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Тобто, виходячи зі змісту ст. 11 ЦПК, суд не має права вийти за межі позовних вимог.

Аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що є суперечність між нормами ст. 11 ЦПК та ч. 5 ст. 216 ЦК, яка фактично дає суду право вийти за межі позовних вимог, що суперечить принципу диспозитивності цивільного процесу.

У судовій практиці трапляються випадки застосування судами наслідків недійсності до оспорюваних правочинів, коли таких вимог позивачі не заявляли.

Так, ухвалою ВССУ від 24 липня 2013 року (провадження за касаційною скаргою № 6-16338св13) скасовано рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 лютого 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 25 березня 2013 року в частині стягнення з ТОВ «Прайм Буд» на користь К. у порядку реституції 222 647 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення боргу і штрафних санкцій та задовольняючи вимоги зустрічного позову про визнання договорів недійсними, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для визнання договорів позики недійсними та застосування правових наслідків такої недійсності.

Однак суд касаційної інстанції з такими висновками суду не погодився, зазначивши, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Договори, які ТОВ «Прайм Буд» просило визнати недійсними, є оспорюваним правочинами.

Вимоги про застосування наслідків недійсності цих правочинів сторонами правочину або однією з них не заявлялись та не були предметом розгляду.

Згідно з ч. 5 ст. 216 ЦК суд може застосувати з власної ініціативи лише наслідки недійсності нікчемного правочину.

Застосовуючи з власної ініціативи наслідки недійсності оспорюваного правочину, суд першої інстанції цього не врахував.

Скасовуючи рішення без ухвалення будь-якого іншого в частині стягнення з ТОВ "Прайм Буд" на користь К. в порядку реституції суми у розмірі 222 647 грн, колегія суддів виходила з того, що вимога про застосування наслідків недійсного правочину не була заявлена у встановленому порядку, а відповідно, за правилами статей 11, 335 ЦПК не може бути предметом розгляду і щодо неї не може бути ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Постанова Верховного Суду від 30.10.2019 у справі № 320/2617/17, зазначила, що не погоджується із висновком судів про наявність підстав для застосування як наслідку недійсності договору дарування від 06 квітня 2017 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Рій К. Ю., реституції, та повернення у власність ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 .

У абзаці 2 частини п`ятої статті 216 ЦК України передбачено, що суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16-ц зроблено висновок, що нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним».

Тлумачення абзацу 2 частини п`ятої статті 216 ЦК України свідчить, що суду надається можливість самостійно застосувати правові наслідки недійсності тільки нікчемного правочину.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що ОСОБА_1 не просив застосувати наслідки недійсності оспорюваного договору дарування.

Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування (ч. 1 ст. 230 ЦК).

Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину (ч. 2 ст. 230 ЦК).

Під обманом законодавець має на увазі як активну поведінку сторони правочину, яка проявляється в запереченні обставин, так і пасивну поведінку, яка полягає у тому, що особа замовчує існування істотних обставин. Визначальною ознакою обману є умисні дії сторони правочину. Поряд з цим, необхідною умовою для визнання правочину недійсним є також те, щоб приховувані (шляхом заперечення чи замовчування) обставини могли перешкодити вчиненню правочину, якби інша особа дізналась про їх існування.

Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Пункт 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 роз`яснив, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Тлумачення ст. 230 ЦК свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

Тобто, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду України від 16.03.2016 № 6-93цс16 та від 27.04.2016 № 6-372цс16.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК).

Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК).

Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується (ч.ч. 1, 2 ст. 673 ЦК).

Товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 675 ЦК).

Покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару (ч.ч. 1-3 ст. 678 ЦК).

Продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили (ст. 679 ЦК).

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (ч. 1 ст. 691 ЦК).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 ЦК).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 Сімейного кодексу України - далі СК).

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК).

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (ч.ч. 1, 2 ст. 65 СК).

Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (ч. 1 ст. 541 ЦК).

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Вивчивши письмові заяви учасників справи по суті справи, вислухавши сторони і їх представників, вивчивши матеріали справи і надані до суду докази, допитавши свідків, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

ПОКАЗИ СВІДКІВ ТА ЇХ ОЦІНКА

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_12 , який є спеціалістом криміналістом, дав покази, що 21.08.2023 до нього звернувся ОСОБА_1 з питання дослідження автомобіля BMW X3, власником якого він був, зокрема питання відповідності номера кузова, двигуна і складових автомобіля даним, які вказані у свідоцтві про державну реєстрацію автомобіля. Свідок встановив, що це не той автомобіль, який вказано у свідоцтві про державну реєстрацію. Первинний і належний VIN-код автомобіля вказано під капотом на передній панелі. Додаткових дублюючих табличок з номером кузова автомобіль не мав. Каркас автомобіля має сліди заміни. До задніх сидінь це автомобіль з підкапотним VIN-кодом останні цифри якого 8661, а дах і задня частина від автомобіля з VIN-кодом з останніми цифрами 6063. Автомобіль має близько 25 % деталей за VIN-кодом останні цифри якого 8661. За свідоцтвом про державну реєстрацію це автомобіль 2007 року випуску, однак переважна більшість частин на ньому випущена у 2005 році. "Розрив" між датами виготовлення складових, які встановлюються на автомобіль максимам складає 6 місяців.

Все вказувало на переобладнання автомобіля не в умовах заводу-виробника. Зварювальні з`єднання візуально мали значні сліди корозії, тому були виконані давно. Їх видно якщо оглядати автомобіль з низу.

Підключення будь-якого сканера до автомобіля показує автомобіль з VIN-кодом з останніми цифрами 6063, хоча свідоцтво про державну реєстрацію і табличка під капотом вказують на VIN-код останні цифри якого 8661.

Свідок виявив на автомобілі контрольні позначення не того VIN-коду, який вказаний у свідоцтві про державну реєстрацію і під капотом автомобіля.

Перед реєстрацією переобладнань автомобіля має бути висновок інституту безпеки дорожнього руху.

Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_9 , яка є фахівцем ТСЦ МВС 5347 (селище Семенівка) дала покази, що на прийом до сервісного центру 04.07.2023 з`явилися ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з питання купівлі-продажу автомобіля. Вона запропонувала провести експертне дослідження автомобіля, на що вони обоє відмовилися, сказали що давно знають цю машину. Свідок здійснила перевірку обтяжень, арештів, розшуків тощо стосовно автомобіля і продавця. Договір купівлі-продажу містить застереження, що власник попереджений, що відповідальність за справжність ідентифікаційних даних несе покупець. Сторони повторно відмовилися від експертизи і при свідкові підписали договір купівлі-продажу автомобіля.

Згідно картки автомобіля 18.07.2014 у сервісному центрі 1842 зроблено переобладнання автомобіля у спосіб заміни двигуна із бензинового на дизельний і із сірого кольору на чорний. 06.08.2018 реєструється купівля-продаж автомобіля у сервісному центрі 1842. А 30.10.2018 у цьому ж сервісному центрі автомобіль реєструється за ОСОБА_2 . База вказує на кілька переобладнань автомобіля. У 2014 і у 2018 роках експертиза транспортних засобів у МРЕВ була обов`язковою і її висновки були відомими продавцям і покупцям, спеціалістам МРЕВ. За загальним правилом у свідоцтва про державну реєстрацію вносилися записи про переобладнання автомобіля. У цьому випадку щонайменше мало бути вказано "заміна двигуна". Роки 2-3 тому експертне дослідження стало не обов`язковим і відбувається лише за бажанням продавця чи покупця автомобіля.

Свідок ОСОБА_13 дав покази, що разом із ОСОБА_2 поїхав у м. Бердичів для купівлі автомобіля. ОСОБА_3 , яка є дружиною ОСОБА_2 , є сестрою свідка. Свідок розбирається в автомобілях, є мотористом, зварювальником і "ходовиком". У м. Бердичеві купили чорну, дизельну BMW. На переконання свідка автомобіль був у первинному чорному кольорі. Автомобіль оглядав експерт із МРЕВ. ОСОБА_13 робив технічне обслуговування цього автомобіля, міняв моторну оливу у ній тощо. Моторну оливу і фільтри привозив ОСОБА_2 .

На запитання суду свідок не зміг повідомити яка кількість циліндрів у двигуні цього автомобіля, чи має він турбіну, яка ємність і тип моторної оливи, який тип масляного фільтра, де зливна пробка оливи двигуна цієї машини тощо.

Відтак суд повністю відхиляє покази ОСОБА_13 як такого, що здійснював технічне обслуговування цього автомобіля.

ОСОБА_14 під час допиту як свідок дав покази, що цікавився і йому ОСОБА_2 пропонував купити його автомобіль BMW. У машині були лише недоліки по салону. Свідок переказав зміст окремих розмов із відповідачами, зокрема, що ОСОБА_1 казав, що ОСОБА_2 відговорив його від експертизи у сервісному центрі оскільки до цього автомобіль 2-чі переоформляли у МРЕВ, а ОСОБА_3 закликала не вірити на слово ОСОБА_1 і вислухати й іншу сторону. Свідок має досвід реєстрації переобладнаного автомобіля, оскільки робив це щодо свого спаленого автомобіля.

Свідок ОСОБА_16 дав покази, що є співвласником і керівником СТО "ІНФОРМАЦІЯ_2". Наприкінці 2018 року до них на сервіс приїхав ОСОБА_2 з автомобілем BMW Х3. Запчастини для обслуговування і ремонту були підібрані і замовлені менеджером за номером кузова у техпаспорті. Під час ремонту з`ясувалося, що замовлені деталі не підходять, оскільки автомобіль має інший двигун і іншу коробку перемикання швидкостей. Свідок зв`язався телефоном із ОСОБА_2 і повідомив про це. ОСОБА_2 відповів, що автомобіль робився "під документи". На СТО рідко бувають переобладнані автомобілі. Якщо таке є, то у свідоцтві про державну реєстрацію зазвичай вказують 2 VIN-коди, а у свідоцтві на цю машину був лише один VIN-код. Фільтри, масла, все інше для ТО є різними для дизельних і бензинових двигунів, для ручних і автоматичних коробок перемикання передач тощо. Після цього автомобіль не раз заїжджав на обслуговування і деталі підбирали "по факту".

ОСОБА_5 під час допиту як свідок дала покази, що знає відповідачів близько 8 років. Минулого року була розмова про придбання її чоловіком автомобіля у ОСОБА_2 . Останній казав що продасть машину, зробить гарну знижку як знайомим. Десь через тиждень вони оглянули машину, ОСОБА_2 возив на ній ОСОБА_5 і ОСОБА_1 . Чоловік свідка (відповідач) казав, що продавці це їх давні знайомі, вони не обмануть, перевіряти автомобіль не треба тому автомобіль сім`я позивача купує. Чоловік віддав гроші за автомобіль ОСОБА_3 . Позивач ОСОБА_1 погодився не проходити експертизу автомобіля, оскільки ОСОБА_2 переконував, що помилки на панелі автомобіля є дрібницею, лише треба на СТО замінити лампочку і стерти помилки. Після візиту ОСОБА_5 на СТО він сказав, що їх "кинули на машину". На СТО "ІНФОРМАЦІЯ_2" йому сказали, що машина проблемна і що СТО знає недоліки цієї машини, яка у них обслуговувалася. Відповідачі казали, що покупці бачили що купували, тому ніякого повернення коштів не буде. Вони дійсно пропонували передпродажну перевірку машини. Погоджувалися повернути ОСОБА_5 2000 доларів США, якщо він продасть автомобіль за 7000 доларів США.

ДОКУМЕНТИ ТА ЇХ ОЦІНКА

Згідно відповіді ТОВ "ІНТЕРНЕТ-РЕКЛАМА РІА" 01/09/2023-01 подавцем ОСОБА_19 e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 було опубліковано оголошення про продаж автомобіля ВМW Х3, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 , вартістю 10600 USD. Опис оголошення: "Продам авто в гарному стані, повністю обслужено, два комплекти резини на фірмових дисках. Ні яких проблем з авто - сів і поїхав!!! Розумний торг біля капота!". Оголошення розміщено 25.01.2023 о 16:31:16, видалене 24.07.2023 о 22:02:32 (т. 1 а.с. 8, 9).

Згідно довідки ФОП ОСОБА_16 від 05.09.2023, автомобіль ВМW Х3, д.н.з. НОМЕР_1 , ремонтувався на СТО " ІНФОРМАЦІЯ_2 " 23.__.2018, 23.11.2019, 16.09.2021, 16.06.2023. 27.04.2023 (т. 1 а.с. 13).

Зміст довідки і показів у суді ОСОБА_16 повністю підтверджують неодноразове обслуговування автомобіля на вказаній СТО.

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 5347/2023/3914142 від 04.07.2023 продавець ОСОБА_2 продав покупцеві ОСОБА_1 транспортний засіб - автомобіль марки ВМW Х3, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN код: НОМЕР_2 , вартістю 230000,00 грн. Передача транспортного засобу здійснюється після повної оплати вартості майна (т. 1 а.с. 14, 146, 231-232).

Згідно декларації ОСОБА_1 за 2023 рік, останній задекларував легковий автомобіль марки ВМW Х3, 2007 року випуску, дата набуття права 04.07.2023, вартістю 230000,00 грн (т. 2 а.с. 10, 11).

Відтак згідно письмового договору автомобіль було продано та куплено саме за 230000,00 грн. Доводи і пояснення про іншу вартість автомобіля - 9000 доларів США - не доведено належними і допустимими доказами.

Згідно заяви № від 04.07.2023 ОСОБА_1 був ознайомлений та не мав зауважень до транспортного засобу ВМW Х3 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN код: НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_7 (т. 1 а.с.145, 233).

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію НОМЕР_8 від 04.07.2023, ОСОБА_1 є власником автомобіля ВМW Х3, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , маса без навантаження 1835 кг, об`єм двигуна 1995 см3, чорний тип палива D (дизельний) (т. 1 а.с. 9).

Адвокатом Н.Ю.Савинською від імені ОСОБА_2 до СПД № 1 ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 , а саме, володіючи майном не один місяць, міг здійснити переобладнання транспортного засобу за допомогою спеціалістів з метою відновлення зовнішнього вигляду або технічних можливостей транспортного засобу, але "Щось пішло не так", не вдалось виготовити належні документи на перероблений транспортний засіб, і вдавшись до шахрайських дій він вирішив стягнути кошти з ОСОБА_2 за авто у подвійному розмірі, моральну шкоду та ще й обвинуватити ОСОБА_2 у вчинені дій, які підпадають під ознаки кримінального правопорушення, яка зареєстрована 16.11.2023 № 8470 (т. 1 а.с. 107).

Згідно пояснень ОСОБА_1 о/у ВКП Кременчуцького РУП ОСОБА_21 , останній пояснив, що із ОСОБА_2 він знайомий приблизно 15 років. В кінці червня 2023 року, точної дати не пам`ятає він разом із ОСОБА_2 перебував у м. Хорол та під час розмови останній запропонував йому придбати автомобіль дизельний ВМW Х3 чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та запевнив його що із автомобілем все добре, він у справному стані, лише мають 2 недоліки по салону, та сказав, що продасть його за 9000 доларів США. Дана пропозиція його зацікавила і він приїжджав у смт. Семенівка щоб оглянути вказаний автомобіль. Після цього вони домовились 4 липня приїхати в смт. Семенівка та придбати даний автомобіль за 9000 доларів США. Біля ТСЦ № 5347 РСЦ ГСЦ МВС України в Полтавській області ОСОБА_2 почав вмовляти його не проводити огляд автомобіля в експерта, так як за його словами з автомобілем все гаразд та і він має йому довіряти, після цього вони домовилися не проводити огляд в експерта, так як на даний час згідно законодавства дана процедура не обов`язкова. В ТСЦ № 5347 між ним та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу № 5347/2023/3914142. Потім наступного дня він поїхав на автосервіс в м. Хорол Лубенського району та під час діагностики працівники автосервісу повідомили йому, що в даному автомобілі по VIN коду програмного управління має бути двигун 2.5л бензин, а не установлений 2.0 л дизель, автомобіль має вторичний окрас та задня частина кузова та дах належать кузову іншого автомобіля, що не відповідає опису автомобіля, який ОСОБА_2 надав перед продажем. В подальшому на його пропозиції повернути кошти та забрати автомобіль ОСОБА_2 не погодився, та придумував різні для цього причини, тому він і звернувся до Семенівського районного суду Полтавської області з метою розірвання договору купівлі-продажу та повернення грошових коштів (т. 1 а.с. 105).

Висновок НД Бюро судових експертиз "Сантодор+" № 201823-1 спеціального дослідження автомобіля BMW Х3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_9 , від 21.08.2023, тобто спірного автомобіля, зазначає, що остов кузова автомобіля зварений із двох частин ручним способом зварювання не в умовах заводу-виробника; передні лонжерони, бризковики моторного відсіку, підсилюючі елементи моторного відсіку, щит моторного відсіку, панель щита моторного відсіку, частково передні та середні стійки кузова та передня частина днища належать автомобілю з ідентифікаційним номером НОМЕР_2 ; задня частина остова кузова та дах належать кузову іншого автомобіля; автомобіль був випущений 19.12.2005, а не у 2007 році; первинний колір наданого на дослідження автомобіля, тип його двигуна та коробки перемикання швидкостей, дати випуску переважної більшості його комплектуючих деталей та складових частин відповідає автомобілю із ідентифікаційним номером WBAPB11020WE46063. Знаки ідентифікаційного номерного позначення (номера кузова) " НОМЕР_2 ", наданого на дослідження автомобіля ВМW Х3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_9 , є первинними та не змінювалися. Задня частина остова кузова та дах належать кузову іншого автомобіля. Маркувальний майданчик кузова від панелі щита моторного відсіку не відокремлювався (не змінювався) (т. 1 а.с. 202-205).

ОСОБА_12 , який склав цей висновок, був допитаний як свідок у судовому засіданні. Зміст його показів вказано вище у рішенні.

Суд погоджується з доводами про те, що вказаний висновок не є висновком спеціаліста чи висновком експерта у розумінні ст. 102 ЦПК, однак він має усі реквізити і ознаки, які стосуються письмового доказу. Тобто є письмовим доказом у розумінні ст. 95 ЦПК.

Відповідачі чи їх представник не надали судові доказів помилковості, безпідставності, недопустимості тощо обставин і фактів, які вказані у висновку і які повідомив свідок ОСОБА_12 .

Згідно картки № 4872225 від 20.03.2024 реєстру основних листів ВМД та додаткової інформації Національної автоматизованої системи Департаменту ДАІ МВС України, на митну територію України 08.11.2007 прибув новий транспортний засіб ВМW Е83/Х3 2.5si, 2007 року випуску, VIN код НОМЕР_2 , двигун НОМЕР_10 , бензиновий, робочий об`єм 2497 см3, потужність 218 к.с., колір сріблястий металік, тип кузову універсал, вага 1805 кг, виробник Концерн "BMW AG", імпортер ТОВ з ІІ "АВТ "Баварія" (т. 1 а.с. 234).

Автомобіль має автоматичну коробку перемикання передач (т. 1 а.с. 236).

Історія ТЗ по "НАІС ДДАІ" МВС України (т. 1 а.с. 235) зазначає, що 18.07.2014 перереєстровано автомобіль з VIN кодом НОМЕР_2 . До цього автомобіль із 20.11.2013:

-був сірого кольору - перереєстровано чорний колір;

-об`єм двигуна був 2497 см3 - перереєстровано об`єм двигуна 1997 см3;

-двигун мав номер НОМЕР_14.

Історія ТЗ по "НАІС ДДАІ" МВС України зазначає, що 30.10.2018 перереєстровано автомобіль за заявою і на ім`я відповідача ОСОБА_2 з VIN кодом НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 . До цього автомобіль із 08.06.2018:

-був чорного кольору;

-мав об`єм двигуна 1997 см3;

-мав двигун номер НОМЕР_14.

Суд наголошує, що підставою для реєстраційної дії 30.10.2018 є заява власника (відповідача) ОСОБА_2 № НОМЕР_15 від 30.10.2018.

Історія вказує на 4 різних двигуни і 2 різних кольори автомобіля.

3 наступних номери двигуна і 1 наступний колір автомобіля відрізняються від тих, з яким він прибув на митну територію України.

Відносини щодо здійснення реєстрації, перереєстрації, зняття з обліку транспортних засобів врегульовані Законом України "Про дорожній рух", Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 р. № 1371) (далі Порядок № 1388), Інструкцією про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справи України від 11.08.2010 № 379, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.01.2011 за № 123/18861.

Закон України "Про дорожній рух" визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.

Означений Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно форм власності та господарювання (ст. 1 Закону України "Про дорожній рух").

Згідно ст. 34 Закону України "Про дорожній рух", що регулює питання реєстрації та обліку транспортних засобів, державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Механізм державної реєстрації транспортних засобів визначений Порядком № 1388.

Цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів номерних знаків (пункт 1 Порядку).

Порядок № 1388 зазнавав змін, тому суд застосовує до спірних правовідносин редакцію Порядку № 1388, яка була чинною на час придбання відповідачем ОСОБА_2 , автомобіля BMW Х3, тобто станом на 30.10.2018.

Так, відповідно до п. 15 Порядку № 1388 під час проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортні засоби (крім випадків реєстрації нових транспортних засобів, перереєстрації транспортних засобів у зв`язку із зміною найменування та адреси юридичних осіб, прізвища, імені чи по батькові, місця проживання фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, вибракування їх у цілому) підлягають огляду фахівцями експертної служби МВС з метою звірення ідентифікаційних номерів їх складових частин з номерами, зазначеними в поданих власником для реєстрації документах. За результатами огляду в документах, які подаються для державної реєстрації, робиться відповідна відмітка або складається акт огляду. Експертне дослідження транспортного засобу і реєстраційних документів на транспортний засіб (інших документів, які є підставою для реєстрації транспортного засобу) проводиться за заявою власника з метою визначення справжності ідентифікаційних номерів транспортного засобу і реєстраційних документів. Експертне дослідження проводиться фахівцями експертної служби МВС або судовими експертами державних спеціалізованих установ, які мають присвоєну в установленому Законом України "Про судову експертизу" порядку кваліфікацію судового експерта з правом проведення досліджень за відповідними експертними спеціальностями. За результатами дослідження складається висновок експертного дослідження, який додається до документів, що подаються для державної реєстрації. Установлення відповідності конструкції, перевірка за Єдиним державним реєстром МВС, автоматизованою базою даних про розшукувані транспортні засоби, банком даних Генерального секретаріату Інтерполу, перевірка відомостей про обмеження відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна та відомостей про документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також про реєстрацію місця проживання за Єдиним державним демографічним реєстром, відомостей про особу за Єдиним реєстром боржників проводяться уповноваженими особами сервісного центру МВС.

Після проведення перевірок на заяві власника транспортного засобу робиться запис щодо наявності або відсутності відомостей про розшук, арешт, заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію, відомостей про обмеження відчуження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, відомостей про особу в Єдиному реєстрі боржників, що засвідчується підписом уповноваженої особи сервісного центру МВС із зазначенням прізвища, імені, по батькові і дати.

Державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів, крім випадків вибракування їх у цілому, без ідентифікаційного номера або із знищеними, пошкодженими (один чи кілька символів номера візуально не визначаються) чи підробленими (змінено один або кілька символів номера, замінено панель (табличку) або частину панелі (таблички) з номером) ідентифікаційними номерами складових частин (кузова, шасі, рами) не допускається.

На самостійно сконструйовані транспортні засоби та на зареєстровані в уповноважених органах МВС транспортні засоби із знищеними ідентифікаційними номерами їх складових частин (кузова, шасі, рами) або на транспортні засоби, ідентифікаційні номери складових частин яких пошкоджені під впливом корозії, знищені (пошкоджені) чи підроблені внаслідок незаконного заволодіння або в разі, коли проведена заміна таких складових частин після дорожньо-транспортної пригоди, наносяться спеціальні індивідуальні номери чи здійснюється дублювання первинних ідентифікаційних номерів складових частин (у разі встановлення відповідності ідентифікаційного номера таким засобам) згідно з вимогами міжнародних і державних стандартів.

У такому разі до реєстраційних документів та Єдиного державного реєстру МВС вносяться в установленому порядку відповідні відмітки.

Пунктом 33 Порядку № 1388 передбачалося, що перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування, зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власників - юридичних осіб, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Згідно із п. 37 Порядку № 1388 державна реєстрація (перереєстрація) переобладнаних транспортних засобів проводиться на підставі документів про відповідність їх вимогам безпеки дорожнього руху та документів, що підтверджують правомірність придбання встановлених кузовів (рам), які мають ідентифікаційні номери (у разі їх заміни).

Документами про відповідність переобладнаних транспортних засобів вимогам безпеки дорожнього руху є: для транспортних засобів, переобладнаних суб`єктами господарювання, які провадять господарську діяльність з переобладнання п`яти і більше транспортних засобів протягом року, - свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, оформлене державним підприємством "ДержавтотрансНДІпроект" або Головним сервісним центром МВС на відповідний вид переобладнання, що подається разом із сертифікатом відповідності (наявність необов`язкова для транспортних засобів, переобладнаних для роботи на газових паливах), виданим органом з оцінки відповідності, що визнаний та призначений в установленому порядку проводити процедуру сертифікації транспортних засобів, та актом приймання-передачі транспортного засобу за формою згідно з додатками 3, 4 і 6; для транспортних засобів, переобладнаних в індивідуальному порядку, а також транспортних засобів, переобладнаних для роботи на газових паливах, - акт технічної експертизи (крім переобладнаних автобусів) за формою згідно з додатком 5 або сертифікат відповідності, виданий випробувальною лабораторією (центром), що має атестат акредитації відповідної галузі та повноваження щодо проведення перевірки технічного стану транспортних засобів, органом з оцінки відповідності, що визнаний та призначений в установленому порядку проводити процедуру сертифікації транспортних засобів, чи підприємством, що має сертифікат відповідності державної системи сертифікації УкрСЕПРО з установлення відповідності конструкції переобладнаного транспортного засобу умовам (вимогам), викладеним у документі про погодження переобладнання.

Переобладнання транспортних засобів шляхом заміни кузовів (рам), які мають ідентифікаційні номери, здійснюється за попередньою згодою сервісних центрів МВС.

Власникам переобладнаних транспортних засобів видаються нові свідоцтва про реєстрацію із зазначенням нових ідентифікаційних номерів складових частин або особливостей конструкції, що виникли в результаті її зміни. У таких свідоцтвах зазначається рік випуску легкового автомобіля або виготовленого на його базі автомобіля, який повинен відповідати року випуску встановленого кузова. Рік випуску такого автомобіля не змінюється у разі неможливості встановити рік випуску його кузова.

Переобладнання транспортного засобу, у результаті якого змінюється його повна маса та її розподіл за осями, центр ваги, тип двигуна, його вага і потужність, колісна база чи колісна формула, система гальмового і рульового керування та трансмісії, здійснюється за погодженням з виробниками транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, або з державним підприємством "ДержавтотрансНДІпроект" чи Головним сервісним центром МВС. Зазначене погодження може надаватися тільки після проведення огляду транспортних засобів із дотриманням вимог пункту 15 цього Порядку та надання відповідного акта, засвідченого підписом та скріпленого печаткою адміністратора сервісного центру МВС.

Перереєстрація транспортного засобу у зв`язку із заміною двигуна проводиться в разі зміни типу двигуна, його ваги, робочого об`єму і потужності.

Аналіз наведених вище норм законодавства свідчить, що державна реєстрація і перереєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків та проводиться з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів.

Відтак, з огляду на державну реєстрацію 30.10.2018 автомобіля за заявою відповідача ОСОБА_2 дії з перереєстрації автомобіля було здійснено за його волі, за його заявою і за його повної обізнаності про ідентифікаційні ознаки і номери автомобіля, зокрема й щодо змісту висновку експерта про невідповідності номерних агрегатів і наявності слідів кузовного ремонту.

Вчиненню відповідних дій сервісним центром МВС передував огляд експертом сервісного центру автомобіля, і він поза розумним сумнівом встановив відмінності VIN-кодів, відсутність контрольних табличок, сліди заміни даху і задньої частини автомобіля, попередні 4 заміни двигуна і одну зміну кольору автомобіля.

Більш того, свідок ОСОБА_16 (СТО "ІНФОРМАЦІЯ_2") дав покази, що ОСОБА_2 повідомляв йому що автомобіль робився "під документи".

Вказані відомості у їх сукупності, а особливо історія і підстави перереєстрації автомобіля на час його придбання ОСОБА_2 (30.10.2018) достовірно свідчать про його обізнаність щонайменше про заміну двигуна, кольору і типу коробки перемикання передач.

Відтак доводи і пояснення відповідача ОСОБА_2 про необізнаність про попередні кольори, тип і об`єм двигуна, колір автомобіля є недостовірними і неправдивими.

Також очевидно неправдивими і недостовірним є доводи відповідачів про необізнаність про відмінності в електронному блоці управління автомобілем, оскільки загальновідомо, що ремонту або технічному обслуговуванню автомобіля передує підключення до нього діагностичного приладу - OBD-сканера, який зв`язується з блоком управління двигуном і показує індивідуальні (унікальні, єдині) ідентифікуючі, справжні дані, якими є VIN-номер кузова і номер двигуна.

Доказом обізнаності відповідачів про технічний стан автомобіля, зокрема і його недоліки, також є те, що автомобіль перебував у їх володінні і користуванні майже 5 років: із 30.10.2018 по 04.07.2023. Упродовж цього строку автомобіль не один раз перебував на СТО і щодо нього здійснювалися ремонтні і регламентні роботи тощо.

Загальновідомим також є заборона часткової заміни кузова (остова / "капсули"), що істотно знижує жорсткість та міцність кузова, що у свою чергу, має прямим наслідком більшу травматичність водія і пасажирів у разі потрапляння автомобіля у ДТП.

Всі вказані обставини у сукупності впливають на якість автомобіля, його вік, на його ремонтопридатність, цілісність, коректність VIN-кодів тощо.

Ураховуючи зазначені обставини справи у їх сукупності суд робить висновок, що відповідачі у спосіб замовчування не повідомили позивачеві про особливості (істотні недоліки) автомобіля, а, відтак, як продавці застосували обман щодо покупця, за відсутності якого автомобіль не був би придбаний позивачем або ж ціна придбання була б значно меншою.

Доводи відповідачів про те, що позивач не скористався правом передпродажної перевірки автомобіля чи експертного огляду у сервісному центрі МВС, не змінюють висновок суду про наявність обману і його прямий вплив на волю позивача щодо придбання автомобіля.

Суд також нагадує про вказані вище положення ЦК щодо якості товару за договором купівлі-продажу.

Суд задовольняє першу позовну вимогу і визнає недійсним відповідний договір купівлі-продажу автомобіля.

Щодо наслідків недійсності правочину

Як зазначено вище, предметом позовних вимог є стягнення з відповідачів збитків у подвійному розмірі на підставі ч. 2 ст. 230 ЦК.

Жодна із письмових заяв по суті справи не містить вказівки на необхідність застосування реституції, а саме щодо повернення автомобіля покупцем продавцеві (див. вказаний вище аналіз законодавства і судової практики щодо неможливості застосування судом з власної ініціативи наслідків недійсності оспорюваного правочину окрім як на підставі ч. 5 ст. 216 ЦК).

Щодо збитків за недійсним договором купівлі-продажу

Оскільки спірний правочин вчинено внаслідок застосування відповідачами обману (ст. 230 ЦК), суд стягує з відповідачів на користь позивача подвійний розмір збитків, який слід обраховувати від ціни договору - 230000,00 грн, і стягує 460000,00 грн (230000,00 2).

Щодо витрат на залучення спеціаліста

За складення висновку НД Бюро судових експертиз "Сантодор+" № 201823-1 спеціального дослідження автомобіля BMW Х3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_9 , від 21.08.2023 (т. 1 а.с. 202-205) позивач квитанцією від 17.08.2023 сплатив 3500,00 грн (т. 1 а.с. 102).

Вказані витрати є збитками позивача, тобто витратами, які він зробив з метою відновлення свого порушеного права (ст. 22 ЦК) - отримання письмового доказу щодо істотних недоліків автомобіля.

Відтак суд також задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідачів на користь позивача 3500,00 грн.

Щодо моральної шкоди

Згідно виписного епікризу 4133 ОСОБА_1 з 14.07.2023 по 28.07.2023 знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП "Хорольська МЛ" з діагнозом: гостре порушення мозкового кровообігу в ВББ зі стійким помірним вестибулярно-атактичним синдромом на тлі ДЕ ІІІ ст. змішаного гемезу (гіпертонічна, а/с, діабетична, з вираженою явд, цефалгічно.церк.астанічним см (а.с. 12).

За обставин справи позивач зазнав обману з боку відповідачів щодо стану придбаного у них автомобіля, відтак почуття обману, приниження, несправедливості, обурення; змушений був докладати значних зусиль до поновлення і захисту своїх прав: замовляти дослідження автомобіля, витрачати час і кошти для залучення спеціаліста, адвоката, явки до суду тощо (ст. 23, 230, 1167 ЦК).

Відтак суд повністю задовольняє цивільний позов про стягнення 20000,00 грн моральної шкоди, що завдана відповідачами позивачеві.

Щодо солідарного обов`язку відповідачів

Оскільки придбання і продаж автомобіля вчинено під час перебування відповідачів у шлюбі, то автомобіль був об`єктом права спільної сумісної власності подружжя відповідачів. Автомобіль є цінним майном, тому всі правочини щодо нього, за загальним правилом, вчиняються за згодою іншого з подружжя і в інтересах їх сім`ї. Доказів протилежного судові не надано. Обоє відповідачів користувалися автомобілем, а тому доводи відповідачки ОСОБА_3 що вона, зокрема як жінка, не розбирається у технічній складовій автомобіля чи не знала упродовж неповних 5 років про його стан, відхиляються судом як необґрунтовані.

Поза розумним сумнівом упродовж майже 5-річного володіння і користування автомобілем вона знала про особливості (недоліки) автомобіля.

Відтак і збитки, і моральна шкода стягуються солідарно з відповідачів на користь позивача.

ЩОДО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ

Підстав для скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 18.10.2023, справа № 547/953/23, провадження № 2-з/547/9/23, у спосіб заборони відчуження автомобіля MERCEDES-BENZ, модель С180, 2013 року випуску, об`єм двигуна 2143 см3, VIN НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , у спосіб заборони відчуження вказаного автомобіля, - наразі немає.

ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено 4698,88 грн судового збору із позовної вимоги немайнового характеру і майнового характеру (т. 1 а.с. 4).

Суд задоволив позов повністю. Закон не передбачає пропорційного стягнення судового збору.

Відтак суд стягує судовий збір із відповідачів на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог виходячи із кількості відповідачів, тобто по 2349,44 грн з кожного (4698,88 ? 2).

Суд призначає судове засідання для вирішення питання про судові витрати сторін на правничу допомогу і встановлює строк для подання відповідачем доказів щодо розміру понесених ним судових витрат на правничу допомогу, оскільки представники сторін зробили відповідну заяву у судовому засіданні 12.06.2024, а представник відповідачів - також застереження про надмірність і не співмірність витрат позивача на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-5, 11-13, 76-83, 89, 133, 141, 149, 158, 174, 209, 223, 229, 258, 259, 264-266, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК, суд

ВИРІШИВ:

Задоволити позов повністю.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 5347/2023/3914142 від 04.07.2023 щодо автомобіля ВМW Х3, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , що укладений між продавцем ОСОБА_2 і покупцем ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 збитки у сумах 460000,00 грн і 3500,00 грн, а також моральну шкоду у сумі 20000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2349,44 грн витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2349,44 грн витрат зі сплати судового збору.

Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 18.10.2023, справа № 547/953/23, провадження № 2-з/547/9/23, продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Призначити 03.07.2024 о 09 год. 15 хв. в залі судових засідань № 1 у приміщенні Семенівського районного суду Полтавської області за адресою: вул. Шевченка, 41а, селище Семенівка, Кременчуцький район, Полтавська область, судове засідання для вирішення питання про судові витрати сторін на правничу допомогу.

Визначити строк для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат на правничу допомогу 5 днів після складення повного тексту рішення суду.

З огляду на запровадження воєнного стану в Україні рекомендувати учасникам справи і їх представникам брати участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, зокрема поза межами приміщення суду за допомогою свого Електронного кабінету та власних технічних засобів (https://vkz.court.gov.ua сервіс "EASYCON").

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_11 ).

Відповідач - ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_12 ).

Відповідач - ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_13 ).

Третя особа - Головний сервісний центр МВС (місцезнаходження: м. Київ, вул. Лук`янівська, 62; ідентифікаційний код 40109173).

Повне рішення складене і підписане 17.06.2024 о 13:15 год.

Суддя В.Ф.Харченко