РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/301/24

2/609/160/2024

17 червня 2024 року Шумський районний суд Тернопільської області в складі:

в складі головуючого судді Харлана М.В.

за участю:

секретаря судового засідання Семенюк О.І.

представнка відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом: ОСОБА_2

до

відповідача: ОСОБА_3

вимоги позивача: про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції сторін .

1. 27 лютого 2024 року ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач) з вимогою про зменшення розміру аліментів.

2. Позов обґрунтований тим, що судовим наказом № 609/499/23 від 12 червня 2023 року, виданим Шумським районним судом Тернопільської області, стягнуто із позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового віку, щомісячно, починаючи з 09 червня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Наразі відповідач не працює та через погіршення стану здоров`я проходить постійне амбулаторне лікування, окрім того, на його утриманні знаходиться рідний брат - ОСОБА_5 , який являється особою з інвалідністю 2 групи та потребує постійного стороннього догляду, внаслідок загострення хвороби. Вказані обставини, позначились на його матеріальному становищі, оскільки він немає змоги влаштуватись на стабільну роботу, а усі кошти витрачаються на лікування та підтримку здоров`я.

Позивач вказує, що на даний час він неспроможний сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, (близько 3100 грн.), що призвело до виникнення заборгованості.

На підставі наведеного, просив позовні вимоги задовольнити.

Не погоджуючись з поданим позовом, від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Іванько О.С. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Вказує, що, позивачем не доведено погіршення свого матеріального стану, порівняно із майновим станом, який існував на час видачі судового наказу про стягнення аліментів. Зокрема зазначає, що амбулаторна медична допомога, яку отримує позивач у зв`язку із погіршенням стану свого здоров`я є безоплатною для пацієнта, якщо він звертається для її отримання за електронним направленням від сімейного або лікуючого лікаря у медичний заклад, який має відповідний контракт з Національною службою здоров`я України.

Окрім того, посилання позивача на погіршення стану здоров`я, що призвело до необхідності проходження постійного амбулаторного лікування та збільшення фінансових витрат на лікування та підтримку здоров`я не підтверджується жодними доказами, натомість необхідність постійного амбулаторного лікування не перешкоджає працевлаштуванню, здійсненню підприємницької діяльності з метою покращення свого матеріального стану.

Також матеріали справи не містять доказів того, що позивач здійснює постійний догляд за братом ОСОБА_5 , який являється особою з інвалідністю другої групи, що унеможливлює останнього працевлаштуватись.

Звертає суд увагу, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за позивачем ОСОБА_2 на праві приватної власності зареєстровано чотири земельні ділянки площею 2,09 га., 0,1266 га., 0,2358 га., 2,00 га., які передані в оренду.

Зазначає, що доньці сторін ОСОБА_4 необхідні визначені судом аліменти, оскільки остання хворіє, що підтверджується випискою із медичної карти, та потребує лікування і реабілітації.

Звертає увагу, що відповідачу по справі ОСОБА_3 06.04.2024 р. було встановлено інвалідність третьої групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААГ №723660. Встановлення інвалідності також потребує постійних обстежень, лікування та оздоровлення, що потребує значних витрат.

У свою чергу позивач тривалий час не бере участі у вихованні дитини, станом навчання не цікавиться, на батьківські збори не ходить та всіляко уникає виконання своїх батьківських обов`язків. На підставі викладеного, представник позивача просила відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Іванько О.С. просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Згідно трекінгу поштового відправлення № 037 судова кореспонденція була вручена останньому особисто 06.06.2024 року. Окрім того, в матеріалах цивільної справи міститься заява від 30.04.2024, згідно якої ОСОБА_2 просив розгляд справи здійснювати у його відсутність.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 28 лютого 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду по суті на 13 березня 2024 року.

4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 13 березня 2024 року перейдено до розгляду вищевказаної цивільної справи за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 28 березня 2024 року, у зв`язку із неявкою відповідача, підготовчий судовий розгляд справи відкладено на 15 квітня 2024 року, у зв`язку із неявкою відповідача, підготовчий судовий розгляд справи відкладено на 30 квітня 2024 року.

5. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 30 квітня 2024 року справу призначено до судового розгляду на 20 травня 2024 року, у зв`язку із клопотанням представника відповідача судовий розгляд справи відкладено на 03 червня 2024 року, у зв`язку із неявкою позивача, судовий розгляд справи відкладено на 17 червня 2024 року.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

6. Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 15 вересня 2023 року Шумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

7. Судовим наказом № 609/499/23 від 12 червня 2023 року, виданим Шумським районним судом Тернопільської області, стягнуто із позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового віку, щомісячно, починаючи з 09 червня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

8. Згідно довідки про склад сім`ї № 056 виданої 19 лютого 2024 року Великодедеркальською сільською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що до складу сім`ї позивача ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 входять брат - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (не працює), брат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (особа з інвалідністю 2 групи).

9. Актом обстеження житлово - побутових умов проживання ОСОБА_2 жителя с. Загайці Кременецького району Тернопільської області від 19 лютого 2024 року, складеного старостою Великозагайцівського старостинського округу Кадлубенко О.М., депутатів Великодедеркальської ОТГ ОСОБА_7 , ОСОБА_8 встановлено, що ОСОБА_2 проживає у власному житловому будинку та здійснює догляд за своїм братом, ОСОБА_5 , який являється особою з інвалідністю 2 групи, та згідно довідки «Шумського міського центру ПМСД» хворіє нецукровим діабетом важкої форми, стадія медикаментозної субкомпенсації, виразкова хвороба шлунка І ДПК, важкий перебіг, фаза нестійкої ремісії, отримує постійне амбулаторне лікування.

10. Згідно копії довідки № 254 виданої 28 грудня 2023 року «Шумським міським центром первинної медико-санітарної допомоги» КНП Шумської міської ради вбачається, що ОСОБА_2 знаходиться під спостереженням у вищевказаному лікувальному закладі з встановленим діагнозом: хронічний гастродуоденіт, фаза загострення; гіпертонічна хвороба II ст., 2 ст. НКВР. СН 0 ст; остеохондроз ШВХ, ПВХ; дисцикуляторна енцефалопатія II ст. з стійким помірно-вираженим цефалічним синдромом на грунті гіпертонічної хвороби; змішаний астигматизм OD; міопія слабкого ступеня; пресбіопія. Отримує постійне амбулаторне лікування.

11. 03.04.2024 р. ОСОБА_2 пройшов магнітно-резонансну томографію поперекового відділу, що підтверджується копією медичного обстеження проведеного лікарем-рентгенологом Медичного центру «Прохелс» ОСОБА_9 . Відповідно до висновку, наявні дегенеративні зміни поперекового відділу хребта, поширений остеохондроз більш виражений на рівні L2-S1. Численні хрящові вузли Шморля. Незначний спондильоз та помірний спондилоартроз. Латеральні випинання м/дисків Th11-Th12 (правобічне) Th11-L1 (лівобічне). Асиметричні циркулярні протрузії м/дисків L2-L3, L3-L4, L4-L5 та асиметричне напівциркулярне пролабування L5-S1, правобічний поперековий сколіоз I ст.

12. Відповідно до довідки № 460 виданої 15 листопада 2023 року Великозагайцівським старостинським округом Великодедеркальської сільської ради Кременецького району Тернопільської області вбачається, що ОСОБА_2 , не працює, не навчається та не здійснює підприємницької діяльності.

13. Згідно розрахунку заборгованості від 13 листопада 2023 року проведеного державним виконавцем ОСОБА_10 вбачається, що станом на жовтень 2023 року у позивача існувала заборгованість в розмірі 15357,50 грн. Сума аліментів, яка підлягає стягненню становить -3071,50 грн.

14. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за позивачем ОСОБА_2 на праві приватної власності зареєстровано чотири земельні ділянки площею 2,09 га., 0,1266 га., 0,2358 га., 2,00 га, які передані в оренду на строк 7 років.

15. Відповідно до копії виписки із медичної карти № 12911 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виданої КНП «Тернопільська обласна дитяча лікарня» ТОР Віділення дитячої нефрології та кардіоревматології, останній встановлено клінічний діагноз вроджена вада розвитку сечовидільної системи, підковоподібна нирка з гідронефротичною трансформацією 3 ступеня злів, із зниженою видільною функцією; вторинний пієлонефрит, активний перебіг. З анамнезу захворювання вбачається, що дитина хворіє з 2020 року, відколи виявлено зміни на УЗД нирок.

16. Згідно копії витягу № 62 виданого 13 травня 2024 року вбачається, що неповнолітня донька сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на даний час зареєстрована та проживає разом з відповідачем ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 .

17. Згідно копії довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісієї серії 12 ААГ №723660 Фаюра ОСОБА_11 являється особою з інвалідністю III групи.

18. Представником відповідача до матеріалів цивільної справи долучено чек з аптеки «Подорожник Тернопіль» на придбання ліків на загальну суму 4502 грн.

19. Відповідно до копії довідки №1 30 виданої 15 травня 2024 року Шумською міською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що ОСОБА_3 ніде не працює та не займається підприємницькою діяльністю.

ІV. Оцінка Суду.

20. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

21. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

22. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

23. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

24. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII від 27 лютого 1991 року, Держави учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

25. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

26. Відповідно до ч.ч. 2, 8, 9, 10 ст.7 Сімейного кодексу України (далі СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

27. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.

28. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

29. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

30. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

31. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

32. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

33. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

34. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

35. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22.

36. Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

37. Відповідно до п.17 вказаної Постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

38. Разом з тим, частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Даною нормою на законодавчому рівні визначено мінімальний розмір аліментів, виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд враховує, що згідно ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік", розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років - 2563 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

39. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач ОСОБА_2 посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан. Вказав, що він ніде не працює та через погіршення стану здоров`я проходить постійне амбулаторне лікування, окрім того, на його утриманні знаходиться рідний брат - ОСОБА_5 , який являється особою з інвалідністю 2 групи та потребує постійного стороннього догляду, внаслідок загострення хвороби. Вказані обставини, позначились на його матеріальному становищі, оскільки він немає змоги влаштуватись на стабільну роботу, а усі кошти витрачаються на лікування та підтримку здоров`я.

40. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дозволяє дійти висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану.

Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20.

41. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

42. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд виходить з того, що в даному випадку, саме позивач ОСОБА_2 , звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, повинен довести обставини, які мають істотне значення та є для нього перешкодою для сплати аліментів у встановленому раніше розмірі.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував, що витрачає значні кошти на підтримання свого стану здоров`я, а тому не має змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, однак доказів таких витрат суду не надав.

В позові позивач як одну з підстав для зменшення розміру аліментів зазначає знаходження на його утриманні брата, який є особою з інвалідністю 2 групи, проте позивачем не надано жодного доказу щодо розміру витрат, які він несе на його утримання, та відповідності цих витрат лікарським призначенням, розмір пенсії, яку отримує останній.

Окрім того, матеріали справи не містять доказів того, що рідний брат позивача ОСОБА_5 потребує постійного стороннього догляду, у зв`язку із чим, позивач немає змоги працевлаштуватися.

Також позивач ОСОБА_2 посилається на те, що до складу його сім`ї входить безробітний брат - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд зауважує, що станом на дату розгляду справи ОСОБА_5 52 роки, а отже, він належить до працездатного населення, та може бути офіційно працевлаштований та самостійно себе утримувати.

Окремо суд звертає увагу на те, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за позивачем ОСОБА_2 на праві приватної власності зареєстровано чотири земельні ділянки площею 2,09 га., 0,1266 га., 0,2358 га., 2,00 га., які передані в оренду, а тому доводи позивача про те, що останній не отримує жодних доходів, не відповідають дійсності.

Суд вважає, що позивач не позбавлений можливості працевлаштуватися, адже до позовної заяви не долучено доказів, які б свідчили про наявність у нього протипоказань у працевлаштуванні за станом здоров`я, отримати постійне джерело прибутку та, як батько, забезпечити достатній для дитини, яка має проблеми із здоров`ям, фізичний, духовний та соціальний розвиток. Також суд враховує, що інших дітей на утриманні позивач не має.

Окрім того, позивач ОСОБА_2 не надав суду доказів на підтвердження виникнення у нього інших обставин, які могли б бути підставою для зменшення розміру аліментів, порівняно з тими, які були станом на момент видачі судового наказу про стягнення із нього аліментів.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не можуть, суд вважає, що законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

При цьому, суд зазначає, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають докладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір.

Матеріалами справи доведено, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків, а тому стягнуті з ОСОБА_2 аліменти в розмірі частини його заробітку (доходу) відповідають вимогам ч. 5 ст. 183 СК України та п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

43. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК УКраїни, у разі відмови в задоволені позову судові витрати по справі залишаються за позивачем.

З цих підстав,

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 192, 196 СК України, ст.ст. 3, 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст. 4, 19, 76, 81, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовити.

2. Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення складено 17 червня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: М.В. Харлан