Справа № 352/933/24
Провадження № 2/352/377/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Гриньків Д.В.,

секретар судового засідання Радишевська З.М.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст позовних вимог.

11.03.2024 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовну заяву мотивує тим, що 06.07.2023 рокувідбулась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням відповідача та автомобіля Lexus, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Постановою Тисменицького районного суду від 20.11.2023 року у справі №352/1664/23 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. У результаті ДТП автомобіль позивача отримав матеріальні збитки в розмірі 703 055,24 грн, згідно звіту КТЗ №295-08-323 від 31.08.2023 року. Страхова компанія відповідача АТ «СГ «ТАС» виплатила позивачу кошти в межах страхового ліміту страхового полісу з відрахуванням суми франшизи у розмірі 158 400 грн. Отже, різниця невиплаченої матеріальної шкоди складає 544 655,24 грн, яку і просить стягнути позивач, разом із судовим збором та витратами на професійну правничу допомогу.

ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, в якій вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі, просив такі задовольнити, розгляд справи здійснювати без участі позивача та його представника.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог закону, представник відповідача подав до суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без участі відповідача та його представника.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 17.06.2024 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 5 ст.268 ЦПК України зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст.268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 13.03.2024 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 24.04.2024 року підготовче провадження по справі постановлено закрити та призначити справу до судового розгляду.

ІV. Фактичні обставини справи.

Так, судом встановлено, 06.07.2023 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Lexus, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Тисменицького районного суду від 20.11.2023 року, яка набрала законної сили 01.12.2023 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.9).

Цивільно-правова відповідальність відповідача станом на дату ДТП була забезпечена у АТ «Страхова група «ТАС» за АТ№2974843 від 01.03.2023 року.

У матеріалах справи міститься страховий акт №16665/09/923 від 29.08.2023 року, згідно якого АТ «Страхова група «ТАС» на підставі заяви про настання страхового випадку №13589/09/2023/53 від 18.07.2023 року, прийнято рішення про здійснення страхової виплати ОСОБА_1 в сумі 158 400 грн. (а.с.10).

Переказ коштів у сумі 158 400 грн. був здійснений АТ «Страхова група «ТАС» 31.08.2023 року на користь ОСОБА_1 , відповідно до договору №АТ2974843 від 01.03.2023 року (а.с.11).

Відповідно до висновку про визначення матеріального збитку завданого власнику КТЗ вартість відновлюваного ремонту автомобіля Lexus, модель «RX450Н», 2016 року випуску номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 станом на 06.07.2023 року складає: 703 055,24 грн без ПДВ, 843 666,29 грн з ПДВ. Вартість відновлювального ремонту, яка визначається за допомогою програмного продукту «Audatex» станом на 06.07.2023 року складає 1 338 254,44 грн без ПДВ. Вказана сума узгоджується із проведеною ремонтною калькуляцією №295-08-323 від 31.08.2023 року(а.с.13-22, 65-71).

V. Мотиви з яких виходить суд та норми права.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ЦК України.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Як визначено в ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Частинами 1,2 статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

VІ. Висновки суду.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

Так, відповідно до постанови Тисменицького суду Івано-Франківської області від 20.11.2023 №352/1664/23 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яка ним не оскаржувалась та набрала законної сили 01.12.2023 року. Страхова компанія відповідача виплатила позивачу кошти в межах страхового ліміту страхового полісу з відрахуванням суми франшизи у розмірі 158 400 грн. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог, а тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача відшкодування шкоди в сумі 544 655,24 грн.

VІІ. Судові витрати.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 5 446,55 грн сплаченого ним судового збору.

Щодо вирішення питання про стягнення витрат на правову допомогу, суд дійшов до такого.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача здійснювало адвокатське об`єднання «Прикарпатська юридична компанія» в особі заступника керуючого партнера Бартківа А.Я. на підставі Договору про надання правової допомоги від 07.03.2024 року, рахунку на оплату №07/03/2023 від 07.03.2024 року на суму 15 000 грн, платіжної інструкції від 07.03.2024 № 0.0..1 на суму 15 000 грн.

Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 15 000 грн не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат. З матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідністю, обсягом виконаної адвокатом роботи.

Отже, беручі до уваги, що рішенням суду позов задоволено, що дає суду зазначити про здійснення адвокатом захисту позивача, але судом враховується недотримання співмірності затрат на правничу допомогу і вважає, що необхідно зменшити розмір стягнень з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу до суми 4000,00грн, яка відповідає критерію розумності, встановлений їхньою дійсністю та необхідністю у цій справі.

Керуючись ст. 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, Законом України «Про страхування», ст. 82, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригодизадовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування суми завданої матеріальної шкоди у сумі 544 655 (п`ятсот сорок чотири тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) грн 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 446 (п`ять тисяч чотириста сорок шість) грн 55 коп. судового збору та 4000 (чотири тисячі) грн витрат на правничу допомогу.

Згідно з ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 ,РНОКПП НОМЕР_3 .

Рішення складене в повному обсязі 17.06.2024 року.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Гриньків Д.В.