У Х В А Л А

Справа № 932/3399/24

Провадження № 4-с/932/19/24

20 травня 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Куцевола В.В.

за участі

секретаря судового засідання Рибалки В.І.

представника скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_2 на дії Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа АТ КБ ПриватБанк, у якій скаржник просив суд:

- визнати неправомірною бездіяльність Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту накладеного у виконавчому провадженні № 46147294;

- зобов`язати Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешти з майна боржника - ОСОБА_2 , накладений у виконавчому провадженні № 46147294 на підставі постанови Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 22.01.2015 року.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, скаржник посилався на те, що 18.04.2014 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський банківський Союз» від 15.07.2013 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Видано виконавчий лист по рішенню третейського суду по справі № 1526/2013 від 15.07.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 21514,65 грн., суму витрат пов`язаних з розглядом справи в третейському суді в розмірі 500 грн. та судовий збір за подання заяви про видачу виконавчого листа у сумі 243,60 грн., а всього 22 258,25 грн.

11.09.2014 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист №200/9625/14.

На підставі постанови Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 22.01.2015 року у цьому виконавчому провадженні було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_2

05.05.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно відповіді Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) більш детальну інформацію або копії з матеріалів виконавчого провадження надати неможливо, так як згідно п.2 розділу ХI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017, визначено строк зберігання завершених виконавчих проваджень, який становить три роки, вказане виконавче провадження знищене.

Скаржник вважає, що подальше існування арешту на його майно та оголошення заборони на його відчуження є невиправданим втручанням у його право на мирне володіння своїм майном та обмежує його права, позбавляє можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності майном, у зв`язку з чим звернувся до суду із цією скаргою.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

Другим Правобережним відділом державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та заінтересованою особою АТ КБ «ПриватБанк» письмових пояснень не надано.

У судовому засіданні представник скаржника просила задовольнити скаргу та надала пояснення аналогічні викладеним в ній.

Представники Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та заінтересованої особи АТ КБ «ПриватБанк», про розгляд справи повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника скаржника, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, судом встановлено, що згідно відповіді Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.02.2024 року №62268, згідно перевірки відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) ВП-спецрозділ на виконанні у Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження № 46147294 з примусового виконання виконавчого листа №200/9625/14 від 11.09.2014 року виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 22 258,25 грн.

05.05.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Станом на 27.02.2024 року більш детальну інформацію або копії з матеріалів виконавчого провадження надати неможливо, так як згідно п. 2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017, визначено строк зберігання завершених виконавчих проваджень, який становить три роки, вказане виконавче провадження знищено.

Відповідно до довідки, виданою АТ КБ «Приватбанк», станом на 15.03.2024 року ОСОБА_2 заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк» не має.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у Актуальній інформації зі спеціального розділу, наявна інформація про державну реєстрацію обтяжень арешт нерухомого майна (номер запису про обтяження: 8458524), на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 46147294, виданий 22.01.2015, видавник: ОСОБА_3 , Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Дніпропетровська обл.

15.03.2024 року заявник звернувся до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з клопотанням про зняття арешту з майна у виконавчому провадженні № 46147294, проте у відповідь на клопотання, 11.04.2024 року заявником отримано лист, в якому вказано, що Відділ не має правових підстав для зняття арешту в рамках завершених виконавчих проваджень.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Так, згідно ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч.5 ст. 59 вказаного закону).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 викладено висновок про те, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Таким чином, відповідно до норм статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження№ та усталеної судової практики Верховного Суду, боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішення, встановлених цим Законом, не упереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання.

Згідно вказаного Закону України державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Як встановлено під час розгляду справи, арешт на майно скаржника було накладено органом виконавчої служби 22.01.2015 року у виконавчому провадженні № 46147294. На даний час, виконавче провадження № 46147294 у відношенні ОСОБА_2 у провадженні виконавчої служби не перебуває. Однак арешт накладений на майно боржника не скасовано.

На даний час виконавче провадження щодо скаржника не здійснюється, а відтак потреби в арешті не існує, протилежного суду не надано. На теперішній час наявність цього обтяження (арешту) нерухомого майна перешкоджає позивачу у здійсненні ним права власності на майно.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61- 12406св21), викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Отже, враховуючи, що виконавче провадження № 46147294 завершене 15.05.2015 року, з моменту завершення виконавчого провадження минуло майже 9 років, майнові претензії зі сторони стягувача АТ КБ «Приватбанк» до скаржника відсутні, тому подальше накладення арешту на майно є невиправданим втручанням у його право на мирне володіння своїм майном та обмежує права ОСОБА_2 , позбавляє його можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності майном.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази з урахуванням наведених правових норм, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги. Будь-яких доказів на спростування вимог скаржика суду не надано.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 261, 352-355, 447-453 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 на дії Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту накладеного у виконавчому провадженні № 46147294.

Зобов`язати Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешти з майна боржника ОСОБА_2 , накладений у виконавчому провадженні № 46147294 на підставі постанови Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 22.01.2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення.

Повний текст ухвали суду складено 24.05.2024 року.

Суддя В.В. Куцевол