КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 366/1458/23

номер провадження: 22-ц/824/1583/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Іванова Федора Григоровича на ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 08 листопада 2023 року у складі судді Ткаченка Ю.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила:

розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 20 серпня 2016 року Іванківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області за актовим записом №78;

стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не меншу, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 29 березня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 23 травня 2023 року роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, у наступному порядку:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу виділено в самостійне провадження та передано до канцелярії суду для реєстрації згідно з вимогами чинного законодавства;

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини залишено у даному провадженні у справі №366/815/23, провадження № 2/366/249/23.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 23 травня 2023 року у призначено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 п`ять місяців строку для примирення.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу зупинено до закінчення строку примирення.

Судове засідання у справі призначено на 08 листопада 2023 року на 10 год 00 хв. (а.с.37-38).

31 жовтня 2023 року від відповідача ОСОБА_2 до суду першої інстанції надійшло клопотання, в якому він просив зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до нього про розірвання шлюбу на час воєнного стану, посилаючись на те, що він перебуває на військовій службі з 09 березня 2022 року, що підтверджується довідкою №2084/7407 від 17 жовтня 2023 року, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 .

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 08 листопада 2023 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу зупинено, до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Іванов Ф.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 надано суду лише довідку №2084/7407 від 17 жовтня 2023 року, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , про перебування відповідача на військовій службі з 09 березня 2022 року. Однак судом першої інстанції не надано належної оцінки цьому доказу та не перевірено наявність підстав для зупинення провадження. Також судом першої інстанції було проігноровано відсутність інформації про те, чи переведено на воєнний стан або залучено до виконання завдань у зоні бойових дій військову частину, в якій відповідач перебуває на військовій службі, відсутність підтвердження перебування відповідача у складі власне тих підрозділів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан тощо.

Також вказує, що відповідач зловживає своїми правами, оскільки він подав до Іванківського районного суду Київської області позов про зміну розміру (зменшення) аліментів на утримання дитини (справа №366/3437/23), справа перебуває на розгляді та клопотання про зупинення провадження у даній справі не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України й виходив із того, що суд зобов`язаний зупинити провадження у вказаній справі, оскільки відповідач перебуває на військовій службі, про що свідчить довідка №2084/7407 від 17 жовтня 2023 року, видана командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 .

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила: розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 20 серпня 2016 року Іванківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області за актовим записом №78; стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не меншу, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

31 жовтня 2023 року від ОСОБА_2 до суд першої інстанції надійшло клопотання про зупинення провадження у справі на час воєнного стану, оскільки він перебуває на військовій службі з 09 березня 2022 року, що підтверджується довідкою №2084/7407 від 17 жовтня 2023 року, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 (а.с.44-45).

Згідно з п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі, перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Правовий аналіз пункту 12 Положення дає підстави для висновку, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Разом з тим, даючи оцінку вказаній довідці №2084/7407 від 17 жовтня 2023 року, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , з якої вбачається, що старший солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 (а.с.45), суд першої інстанції не врахував, що на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, якщо сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, та залишив поза увагою, що надана довідка не містить відомостей про те, що військова частина НОМЕР_1 переведена на воєнний стан, а ОСОБА_2 не перебуває у зоні постійної дислокації, а знаходиться у зоні бойових дій.

Отже, довідка №2084/7407 від 17 жовтня 2023 року, видана командиром військової частини НОМЕР_1 , не є доказом, який підтверджує наявність підстав для зупинення провадження у справі, що передбачені п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України.

Аналогічний висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі №753/19628/17, провадження № 61-9218св22.

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, відповідно до ст.ст.55, 124 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист; юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У зв`язку із цим суди не повинні допускати випадків безпідставної відмови у відкритті провадження у справі або необґрунтованого закриття провадження у справі на підставі того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а також фактів незаконного залишення заяв без руху, без розгляду, повернення їх позивачам або необґрунтованого зупинення провадження у справах, оскільки це призводить до порушення конституційних прав сторін, зволікання і затягування строків розгляду справ (роз`яснення, які містяться в пункті 8 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 17 жовтня 2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення»).

Відповідно до ч.2 ст. 210 ЦПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (див. постанова Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 645/331/17, провадження № 61-3429зпв18).

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

З матеріалів справи вбачається, що дана справа знаходиться в суді з березня 2023 року, тому необґрунтоване зупинення провадження у справі, призведе до порушення конституційних прав сторін, зволікання і затягування строків розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про зупинення провадження у даній справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження постановлена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною і обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню на підставі ст.379 ЦПК України, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну представника ОСОБА_1 - адвоката Іванова Федора Григоровича задовольнити.

Ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 08 листопада 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: