справа №176/256/24
провадження №2/176/430/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючої судді Волчек Н.Ю., з участю секретаря с/з Ляху В.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держаного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить стягнути на її користь з ДП «СхідГЗК» заборгованість із виплати заробітної плати у розмірі 31314,74 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 92901,90 грн.103453,84 грн. та судові витрати по справі.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що у період часу з 10.03.2020 року по 21.11.2022 року працювала на ДП «СхідГЗК». 21.11.2022 року звільнена з посади Стовбуровий (поверхневий) Новокостянтинівської шахти ДП «СхідГЗК» за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Однак, в день звільнення 21.11.2022 боржник не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України. Судовим наказом від 14 листопада 2023 року з відповідача стягнуто вищезазначену суму заборгованості, а 14 листопада 2023 року даний судовий наказ скасовано за заявою відповідача, що змусило її звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 січня 2024 року по справі відкрито провадження та визначено проводити судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подав.

Відповідно до вимог ЦПК України, ДП «СхідГЗК» було вручено копію позовної заяви з доданими до неї документи та копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. При цьому відповідач не скористався своїм правом подати письмові заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та/або відзиву на позовну заяву.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що у період часу з 10.03.2020 року по 21.11.2022 року позивачка працювала на ДП «СхідГЗК». 21.11.2022 року ОСОБА_1 звільнена з посади Стовбуровий (поверхневий) Новокостянтинівської шахти ДП «СхідГЗК» за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, ст. 38 КЗпП України, що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с.7).

Згідно з довідкою ДП «СхідГЗК» заборгованість по заробітній платі станом на 17.10.2023 року становить 31314,74 грн., що складається з заборгованості за серпень 2022 5271,51 грн.; заборгованості за вересень 2022 року 4447,70 грн.; заборгованості за жовтень 2022 7555,70 грн.; заборгованості за листопад 2022 8204,33 грн.; компенсація за невикористану відпустку 5835,50 грн. (а.с. 9).

Згідно довідки ДП «СхідГЗК» про доходи ОСОБА_1 її середньоденний заробіток складає 714,63 грн. (а.с. 8).

Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

За змістомст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Відповідно ч.2 ст.233 КЗпП із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначає структуру заробітної плати, а саме:

- основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців;

- додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій;

- інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Проаналізувавши зазначені норми, суд приходить до висновку, що всі суми (заробітна плата, компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати, компенсація за невикористану відпустку, тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що позивач звернувся до суду в строк, визначений ст.233 КЗпП України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню, оскільки з ним не проведений розрахунок по заробітній платі.

Що ж стосується середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то слід зазначити наступне.

Позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, який за її підрахунком складає 92901,90 грн. та обчислений у межах шестимісячного строку, визначеного ст. 117 ЦПК України за період з 21.11.2022 року по 21.05.2023 року.

Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (постанова у справі № 6-64цс13 від 3 липня 2013 року) згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Пунктом 8 даного Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Відповідно до статті 27 Закону «Про оплату праці» Порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивачка була звільнена з роботи 21 листопада 2022, то з відповідача на її користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 92901,90 грн. (714,63 грн./день х 130 робочих дні) за період з 21.11.2022 року по 21.05.2023 року, що обмежується шестимісячним строком, визначеним ст. 117 КЗпП України та складає 130 робочих днів (листопад 8 днів, грудень 22 дні, січень 22 дні, лютий 20 днів, березень 23 дні, квітень 20 днів, травень 15 днів).

При цьому суд погоджується з розрахунком середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, який зроблений позивачкою, оскільки обчислений відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, визначеними Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995р. №100.

Отже, із відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні в сумі 92901,90 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Крім того, згідно ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за вимогу майнового характеру встановлена ставка судового збору у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, що підтверджені наданими суду доказами та складаються із витрат:

- по сплаті судового збору за вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 1211,20 грн.

Також із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за вимогою про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати у розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 116, 117 КЗпП, ст.ст.12, 81,141,263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Держаного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», , юридична адреса: вулиця Олеся Гончара, 2, місто Жовті Води, Дніпропетровська область, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість по заробітній платі у розмірі 31314 (тридцять одна тисяча триста чотирнадцять) гривень 74 копійки, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 92901 (дев`яносто дві тисячі дев`ятсот одна) гривня 90 копійок.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», , юридична адреса: вулиця Олеся Гончара, 2, місто Жовті Води, Дніпропетровська область, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати у розмірі 1211,20 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», , юридична адреса: вулиця Олеся Гончара, 2, місто Жовті Води, Дніпропетровська область, на користь держави судовий збір за вимогою про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати у розмірі 1211, 20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. ВОЛЧЕК