Справа № 181/793/24
Провадження № 2-з/181/5/24
У Х В А Л А

про забезпечення позову

"17" червня 2024 р.

Межівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Літвінової Л.Ф.,

з участю секретаря судового засідання Острянин В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Рябенка Віктора Васильовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Межівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться вищезазначена цивільна справа.

До канцелярії суду від представника позивача, адвоката Рябенка В.В. надійшло клопотання про забезпечення позову, в якому останній просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких дій будь-яким реєстраторам відносно майнових прав на нерухомість, а саме квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , і належить на праві власності ОСОБА_2 паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Межівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 29 травня 1997 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , на користь третіх осіб, зокрема: перереєструвати право власності на користь третіх осіб, укладати договір щодо переуступки права вимоги на квартиру, продавати, міняти, дарувати, заповідати, тощо на зазначений об`єкт нерухомості.

Розгляд заяви про забезпечення позову проводиться суддею одноособово, в порядку ст.153ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали поданої заяви, суд дійшов висновку про необхідність її задоволення з наступних підстав.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до норм ч.2 ст. 149 ЦПК України «Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся, або має намір звернутися до суду».

Крім того, ч.3 ст.150 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

При задоволені заяви про забезпечення позову, суд повинен також враховати практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними».

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що «для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права».

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що «засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується, а також спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце».

Оскільки предметом спору що виник між сторонами у цивільній справі про забезпечення якого прохає представник позивача є стягнення з відповідача боргу по розписці в сумі 5000,00 тисяч доларів США, що становить 199602,50 грн, позов майнового характеру, у строк передбачений у розписці відповідач кошти не повернув, тому суд вважає, що заява про забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких дій будь-яким реєстраторам відносно майнових прав на нерухомість, а саме квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , і належить на праві власності ОСОБА_2 паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Межівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 29 травня 1997 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , на користь третіх осіб, зокрема: перереєструвати право власності на користь третіх осіб, укладати договір щодо переуступки права вимоги на квартиру, продавати, міняти, дарувати, заповідати, тощо на зазначений об`єкт нерухомості. є обґрунтованою і підлягає задоволенню, так як невжиття вказаного способу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання вказаного рішення суду в разі задоволення позову.

Таким чином, суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити представник позивача, є співмірними із заявленими позовними вимогами та мають бути задоволені.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином обраний спосіб забезпечення позову може завдати збитків відповідачу, а також у чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст.154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Рябенка Віктора Васильовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою задовольнити.

Заборонити вчинення будь-яких дій будь-яким реєстраторам відносно майнових прав на нерухомість, а саме квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , і належить на праві власності ОСОБА_2 паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Межівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 29 травня 1997 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , на користь третіх осіб, зокрема: перереєструвати право власності на користь третіх осіб, укладати договір щодо переуступки права вимоги на квартиру, продавати, міняти, дарувати, заповідати, тощо на зазначений об`єкт нерухомості.

У зв`язку з забезпеченням позову зустрічне забезпечення по справі не застосовано.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки з дня постановлення ухвали суду.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення особі відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала суду складена і підписана 17 червня 2024 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя Л. Ф. Літвінова