ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Драгомерецької А.О.,

розглянувши відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин за заявою ОСОБА_1 про визнання дублікатів виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державного експортно-імпортного банку» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Маріуполі до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором кредиту, в якій подана апеляційна скарга Акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про визнання дублікатів виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державного експортно-імпортного банку» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Маріуполі до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором кредиту.

Заяву обґрунтувала тим, що у 2010 році в провадженні Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області перебувала цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно імпортний банк» в особі філії AT «Укрексімбанк» у м. Маріуполі до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором кредиту.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 серпня 2010року у справі №2-12454/10 позовні вимоги задоволені у повному обсязі, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний експортно імпортний банк» в особі філії AT «Укрексімбанк» у м. Маріуполі, заборгованість по кредитному договору № 77708С25 від 29 липня 2008року в розмірі 716174,38 грн. Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь товариства «Державний експортно імпортний банк» в особі філії AT «Укрексімбанк» у м.Маріуполі, судовий збір у розмірі 1700,00 грн., по 850 гривень 00 копійок з кожного та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн., по 60 гривень 00 копійок з кожного.

На виконання вказаного рішення щодо боржника ОСОБА_1 видані три виконавчі листи. З порталу державних послуг «Дія» заявниці стало відомо про те, що виконавчі провадження відкриті на підставі дублікату виконавчого листа виданого 18 серпня 2014року, строк для пред`явлення якого сплив ще 31 серпня 2013року. Відповідно інформації з порталу «Дія» на підставі виконавчого листа №2-12454/10 щодо стягнення суми заборгованості у розмірі 716174,38 грн, виконавчі провадження відкривались тричі: виконавче провадження № 52389357 від 28.09.2016року, виконавче провадження № 59864919 від 23.08.2019року та виконавче провадження № 62369179 від 18.06.2020року.

Вказувала, що відкриття всіх виконавчих проваджень відбулись без судового рішення про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання дублікатів виконавчих листів.

Строк пред`явлення виконавчого листа закінчився 31 серпня 2013року, але, незважаючи на це, дублікат виконавчого листа про стягнення суми у розмірі 716174,38 грн виданий 18 серпня 2014року і пред`явлений до виконання без поновлення строку на звернення до органів ДВС. Всі виконавчі провадження відкриті з порушенням строку на подання виконавчого листа. Дата видачі дубліката сама по собі не поновлює строк на звернення до органів виконавчої служби. Стягувач використовує три дублікати виконавчих листів, виданих 18 серпня 2014року без судового рішення про поновлення пропущеного строку.

Ураховуючи викладене, заявниця виклала вимогу про визнання дублікатів виконавчих листів щодо боржника ОСОБА_1 такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2023 року заяву ОСОБА_1 про визнання дублікатів виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню задоволено.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву, виходив з того, що оскільки строк пред`явлення виконавчого документа сплив і банкові відмовлено у видачі дублікатів виконавчих документів внаслідок спливу цього строку, з цього слідує, що обов`язок боржника відсутній саме із цих причин.

З судовим рішенням не погодилось АТ «Державний експортно-імпортний банк України», в апеляційній скарзі висловило вимогу про скасування ухвали суду та відмову у задоволенні заяви.

Незаконність та необґрунтованість ухвали суду на думку заявника полягало у тому, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що заборгованість на даний час не погашена, рішення суду не виконано. Суд першої інстанції не вказав дійсних причин визнання такими, що не підлягають виконанню дублікатів виконавчих листів.

Скаржник також вказував, що суд першої інстанції посилався на наявні два судових рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя у справі № 2-12454/10 від 24 квітня 2019року та 11 травня 2019року, які набрали законної сили, і якими відмовлено у задоволенні заяви банку про видачу дублікатів виконавчих листів та поновленні строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання. Проте, судом першої інстанції помилково не враховано, що вказані судові рішення стосуються видачі дублікатів виконавчих листів № 2-12454/10 та поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання відносно позичальника ОСОБА_2 , а не заявниці ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 заперечила проти апеляційної скарги, вважала що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, просила залишити ухвалу без змін.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, довідками про доставку електронного листа і смс-повідомлення та отримання документів в електронному суді.

Переглядаючи справу за наявними в ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції з огляду на доводи апеляційної скарги та межі, в яких повинна здійснюватися перевірка судового рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, відповідно до положень частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 серпня 2010року у справі № 2-12454/10р. позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно імпортний банк» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Маріуполі до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором кредиту задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний експортно імпортний банк» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Маріуполі заборгованість по кредитному договору №77708С25 від 29 липня 2008року в розмірі 716 174 гривень 38 копійок.

Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний експортно імпортний банк» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Маріуполі судовий збір у розмірі 1700,00 грн, по 850 гривень 00 копійок з кожного, витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн, по 60 гривень 00 копійок з кожного.

Згідно копій постанов про відкриття виконавчого провадження, були відкриті виконавчі провадження на підставі виконавчого листа у справі № 2-12454/10, виданого 18 серпня 2014року, а саме № 52389357, відкрите 28 вересня 2016року державним виконавцем Жовтневого ВДВС м. Маріуполя, № 59864919 відкрите 23 серпня 2019року державним виконавцем Центрального ВДВС м. Маріуполя та № 62369179 відкрите 18 червня 2020року державним виконавцем Оболонського ВДВС м. Києва про стягнення із ОСОБА_1 716 174,38 грн заборгованості на користь банку (а.с.7-9).

Заявниця долучила до заяви дублікати виконавчих листів на підставі яких були відкриті виконавчі провадження, отримані із порталу «Дія», на яких зазначено, що вони видані на підставі ухвали від 09 липня 2014року № 6/263/288/14 (а.с.29 -33).

Задовольняючи заяву про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, суд першої інстанції виходив із встановлених обставин, що свідчать про відсутність у боржника обов`язку повністю або частково виконати зобов`язання, оскільки строк пред`явлення виконавчого документа сплив і банкові відмовлено у видачі дублікатів виконавчих документів внаслідок спливу цього строку.

Проте, суд апеляційної інстанції не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до змісту вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11 (провадження № 61-45337св18) Верховний Суд вказав, що перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права. У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно відповіді Оболонського ВДВС у м. Києві №151737 від 24 жовтня 2024року, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 72154052 з примусового виконання рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ Укрексімбанк на підставі виконавчого листа №2-12454/10 виданого 18 серпня 2014року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний експортно імпортний банк» заборгованість в розмірі 716 174 гривень 38 копійок.

11 липня 2023року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №72154052.

19 січня 2024року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ Про виконавче провадження(а.с.9, т.2).

Пунктом 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, слід дійти висновку, що виконавче провадження було закінчено з підстав визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, з огляду на оскаржувану в даній справі ухвалу суду.

Як вказує апелянт, заборгованість перед банком на даний час не погашена, рішення суду не виконано. Вказане також не спростовується заявницею та в матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання рішення суду.

Інших підстав для визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, крім як сплив строку пред`явлення виконавчого документа, заявником не зазначено.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, висновок суду першої інстанції, що відсутній обов`язок боржника виконати рішення суду є помилковим та не відповідає дійсним обставинам справи, а тому підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню відсутні.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про визнання дублікатів виконавчого документу такими, що не підлягають виконанню з підстав, на які посилається заявник, не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2023 року підлягає скасуванню, а у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання дублікатів виконавчих документів такими, що не підлягають виконаннюслід відмовити.

На підставі статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору, сплаченого останнім за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись статтями 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2023 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання дублікатів виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державного експортно-імпортного банку» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Маріуполі до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором кредиту відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2024року.

Судді: