Провадження № 2-др/127/173/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В.В.,

за участю секретаря Бойчук Я.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця, заяву представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом - адвоката Чубенко Сніжани Василівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про припинення права власності на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника та визнання права власності на майно, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про виділення реальної частки, стягнення грошової компенсації,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , про припинення права власності на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника та визнання права власності на майно, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про виділення реальної частки, стягнення грошової компенсації.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.12.2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Припинено право власності ОСОБА_2 на 1/16 частки однокімнатної квартири, загальною площею 30,9 кв.м., житловою площею 16,7 кв.м., з частиною підвалу під сарай, площею 2,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на 1/4 частку легкового автомобіля ЗАЗ 110247, 2004 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , та право власності на 1/4 частку легкового автомобіля марки Skoda Octavia, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , та належать їй на підставі свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.06.2021 року.

Припинено право власності ОСОБА_3 на 1/16 частки однокімнатної квартири, загальною площею 30,9 кв.м., житловою площею 16,7 кв.м., з частиною підвалу під сарай, площею 2,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на 1/4 частку легкового автомобіля ЗАЗ 110247, 2004 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , та право власності на 1/4 частку легкового автомобіля марки Skoda Octavia, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , та належать йому на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 02.06.2021 року.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 2/16 частки однокімнатної квартири, загальною площею 30,9 кв.м., житловою площею 16,7 кв.м., з частиною підвалу під сарай, площею 2,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на 1/4 частку легкового автомобіля ЗАЗ 110247, 2004 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , та право власності на 1/4 частку легкового автомобіля марки Skoda Octavia, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості: 1/16 частки квартири АДРЕСА_2 в сумі 53 532 гривні; компенсацію вартості 1/4 частки легкового автомобіля марки ЗАЗ 110247, 2004 року випуску номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в сумі 5 862 (п`ять тисяч вісімсот шістдесят дві) гривні 62 копійки; компенсацію вартості 1/4 частки легкового автомобіля марки Skoda Octavia, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , в сумі 24 453 (двадцять чотири тисячі чотириста п`ятдесят три) гривні 75 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості: 1/16 частки квартири АДРЕСА_2 в сумі 53 532 гривні; компенсацію вартості 1/4 частки легкового автомобіля марки ЗАЗ 110247, 2004 року випуску номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в сумі 5 862 (п`ять тисяч вісімсот шістдесят дві) гривні 62 копійки; компенсацію вартості 1/4 частки легкового автомобіля марки Skoda Octavia, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , в сумі 24 453(двадцять чотири тисячі чотириста п`ятдесят три) гривні 75 копійок.

Вирішено питання щодо коштів, внесених на депозитний рахунок суду ОСОБА_1 , згідно квитанції № 35890864 від 02.12.2021 року та квитанції № 41156081 від 12.05.2023 року, в загальній сумі 84 663 (вісімдесят чотири тисячі шістсот шістдесят три) гривні 00 копійок, перерахувати на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках на користь кожного, тобто по 42 331 (сорок дві тисячі триста тридцять одній) гривні 50 копійок.

В частині решти вимог - відмовлено.

27.12.2023 року представник позивача за первісним та відповідача за зустрічним позовом - адвокат Чубенко С.В. звернулась до суду із заявою про винесення додаткового рішення про стягнення із відповідачів на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн..

Представник позивача за первісним та відповідача за зустрічним позовом - адвокат Чубенко С.В. в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність ОСОБА_1 та третіх осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , заяву просила задоволити.

Представник відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом - адвокат Чернілевська Р.В. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Частиною 4 ст. 270 ЦПК України визначено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що є підстави для ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 270 ч. 1 п. 3 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається із рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.12.2023 року, при ухваленні останнього, судом не вирішувалось питання щодо судових витрат на правничу допомогу, які були понесені позивачем за первісним та відповідачем за зустрічним позовом, про стягнення яких було заявлено представником позивача за первісним, відповідача за зустрічним позово, на підтвердження яких стороною подано Договір про надання правничої допомоги № 55 від 08.07.2021 року, Договір про надання правової допомоги №49 від 29.06.2021 року, акт виконаних робіт від 26.12.2023 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

Статтею 141 ч.1 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом другим частини другої статті 141 визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Як вбачається із вимог ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюються судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, процесуальний закон надає суду право вирішити питання про розподіл судових витрат у разі відмови в задоволенні позовних вимог у справі на протязі п`ятнадцяти днів за результатами дослідження письмових доказів наданих відповідачем, які свідчать про понесення відповідачем у справі відповідних витрат.

Як встановлено судом у справі №127/35465/21 винесено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про припинення права власності на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника та визнання права власності на майно, задоволено частково.

Відповідно до ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За даних обставин перебіг процесуального строку на вирішення питання про розподіл судових витрат почався 22.12.2023 року та останнім днем встановленого процесуальним законом п`ятнадцятиденного строку є 05.01.2024 року (заяву подано 27.12.2023 року).

Як визначено в п. 1 ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Натомість положеннями п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Вищевказане узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 03.10.2019 по справі № 922/455/19.

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 2 ст. 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 ст.141 ЦПК України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії судів Касаційного адміністративного суду від 28грудня 2020року у справі N 640/18402/19, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі.На підтвердження цих потреб суду мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інші витрати, пов`язані з наданням правової допомоги, оформлені в установленому порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою або іншим банківським документом банку, касові чеки, посвідчення про відрядження).Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом з тим, будь-яких доказів у підтвердження сплати ОСОБА_1 адвокату Чубенко С.В. визначеного договором № 55 від 08.07.2021 року, договором №49 від 29.06.2021 року та актом виконаних робіт від 26.12.2023 року, гонорару в розмірі 15 000 грн., суду не надано.

Враховуючи наведені обставини, відсутність документального підтвердження (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою або іншим банківським документом банку, касові чеки) витрат ОСОБА_1 на суму 15 000 грн., суд дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 263-265, 270, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви представника позивача за первісним та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 - адвоката Чубенко Сніжани Васидівни про ухвалення додаткового рішення у справі № 127/35465/21 про стягнення витрат на правову допомогу - відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення складено 17.01.2024 року.

Суддя: