Справа № 459/4042/23
Провадження № 2/459/768/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі: головуючого судді Мельникович М. В., за участю секретаря судового засідання Горощук А. О., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом, поданим адвокатом Брухом Андрієм Олексійовичем в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Червоноградської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час смерті та визнання права власності на спадкове майно

У С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем - ОСОБА_5 , на час її смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52,6 кв. м., житловою площею 17,9 кв. м., допоміжною площею 34,7 кв. м. та право власності на земельну ділянку площею 0,0252 га, кадастровий №:03:012:0006 у АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 .

В обґрунтування позову представник зазначив, що позивач ОСОБА_2 , являється внуком ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . У його бабусі ОСОБА_5 було троє доньок: ОСОБА_6 (матір позивача), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які з 2010 року виїхали на постійне місце проживання у Республіку Фінляндія, де проживають і по даний час. Також, бабуся позивача перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після смерті ОСОБА_5 залишилось майно (спірна квартира та земельна ділянка), яке позивач бажає успадкувати. За життя ОСОБА_5 написала заповіт від 24.01.2006, яким на випадок своєї смерті заповіла належну їй квартиру по АДРЕСА_2 своєму внуку позивачу ОСОБА_2 . З 2006 року і до дня смерті баби позивач проживав без реєстрації разом із нею по АДРЕСА_2 та здійснював догляд за нею. На даний час він також продовжує проживати за вказаною адресою без реєстрації, незважаючи на те, що зареєстрований у квартирі своєї матері по АДРЕСА_3 з часу свого народження та яку останній успадкував після смерті матері. Окрім цього представник зазначив, що позивач 15.09.2014 виготовив на своєї ім`я техпаспорт на вищевказаний будинок, сплачує усі комунальні послуги, однак до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на час смерті баби не звертався, оскільки вважав, що прийняв спадщину по факту спільного проживання та фактичного вступу у спадщину (в управління спадковим майном). Також представник зауважив, що вже після смерті баби позивач звертався у міську раду про присвоєння частині житлового будинку по АДРЕСА_4 поштової адреси, а саме: АДРЕСА_2 , що також свідчить про фактичний вступ в управління спадковим майном. Бажаючи успадкувати вищевказане майно, ОСОБА_2 звернувся до Червоноградської державної нотаріальної контори із питанням щодо прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у відкритті спадкової справи у зв`язку з тим, що останній пропустив строк для прийняття спадщини. Таким чином, представник вважає, що позивач як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину після смерті своєї баби ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки на час смерті баби постійно проживав із нею за адресою АДРЕСА_2 . Щодо земельної ділянки представник зазначив, за життя на ім`я ОСОБА_5 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0.0252 га кадастровий №:03:012:0006 цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, на підставі рішення 8 сесії 4 скликання Червоноградської міської ради від 16.09.2004 р. №200). Саме на даній земельній ділянці і знаходиться вищевказана квартира. Відтак, посилаючись на ст. 1225 ЦК України, представник вважає, що до спадкоємця ОСОБА_2 перейшло і право власності на земельну ділянку, виділену спадкодавцеві для обслуговування даного житлового будинку (квартири). Враховуючи вищенаведене, зважаючи на відсутність інших спадкоємців, бажаючих прийняти дану спадщину, представник просив позов задовольнити.

Ухвалою від 27.12.2023 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 20.02.2024 у справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

У судовому засіданні представник позивача просив позовну заяву задовольнити у повному обсязі та встановити факт постійного проживання його довірителя ОСОБА_2 з ОСОБА_5 , на час її смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та визнати за ним право власності на спадкове майно, посилаючись з мотиви, викладені у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, вказавши, що позов визнають в повному обсязі.

Представник відповідача Червоноградської міської ради подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що при вирішенні даного питання покладається на розсуд суду.

Також у судових засіданнях було допитано свідків, а саме:

- свідок ОСОБА_8 суду повідомив, що із позивачем знайомий дуже давно з 2001 року, оскільки вони ходили у одну школу №4 у м. Червонограді, інколи свідок заходив до позивача у гості. Свідок суду повідомив, що ОСОБА_2 проживав по АДРЕСА_4 із бабусею ОСОБА_9 та дідусем ОСОБА_10 . Він пригадав, що у ОСОБА_11 немає рідних братів чи сестер, мати позивача постійно перебувала за кордоном, а батька у нього не було. У 2018 році померла мама позивача, а ще до ІНФОРМАЦІЯ_6 померла бабуся позивача ОСОБА_12 , тому ОСОБА_2 продовжував проживав за вищевказаною адресою разом із дідусем. Також свідок суду повідомив, що у померлої ОСОБА_13 було троє дітей ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (мама ОСОБА_2 ). ОСОБА_14 та ОСОБА_15 разом із своїми сім`ями виїхали за кордон уже дуже давно і проживають там. Приблизно у 2021-2022 році і ОСОБА_2 також виїхав із своєю сім`єю за кордон. Свідку невідомо чи бабуся ОСОБА_12 писала заповіт, проте він чітко свідчив про те, що на час смерті ОСОБА_13 її внук позивач проживав разом із нею;

- свідок ОСОБА_17 суду повідомив, що знає ОСОБА_18 , бо це його сусід, який проживає по АДРЕСА_4 і це приблизно 50 м від помешкання свідка, який проживає по АДРЕСА_5 . Позивач проживав разом із бабою та дідом, тому що його мати поїхала за кордон, а його малого залишила із бабою та дідом. Баба ОСОБА_2 померла приблизно 10 років тому і він залишився проживати із дідом. Проте згодом і дідо помер, але ОСОБА_19 продовжував проживати за вищевказаною адресою. Свідок засвідчив, що на час смерті баби ОСОБА_12 позивач ОСОБА_19 проживав разом із нею. Щодо мами ОСОБА_19 свідок пригадав, що вона виїхала за кордон і там померла також. Дідо і баба ОСОБА_19 мали три доньки, проте вони виїхали за кордоном і їх доля йому невідома. Про наявність інших внуків, крім ОСОБА_19 , йому не відомо. На даний час ОСОБА_20 там не проживає, бо також виїхав із своєю сім`єю за кордон. Щодо будинку свідок додав, що він був поділений на дві квартири, в одній з яких проживав позивач;

- свідок ОСОБА_21 суду повідомив, що ОСОБА_19 проживав із дідом та бабою все своє життя. Спочатку померла баба ОСОБА_12 , а згодом дід ОСОБА_10 . Вони проживали за адресою у АДРЕСА_4 . ОСОБА_22 поїхала на заробітки коли він ще був дуже ОСОБА_23 . Тому він був повністю на утриманні баби з дідом. ОСОБА_24 померла років ІНФОРМАЦІЯ_5 тому, а дід ОСОБА_10 помер років 5 тому або 6 років тому, точно не пригадав. Коли баба померла, то позивач продовжував проживати із дідом. На час смерті баби позивач проживав разом із нею. Навіть після смерті баби з дідом ОСОБА_19 проживав у даному будинку, він виїхав за кордон на початку 2022 року - кінець 2021 року, десь перед початком повномасштабного вторгнення в Україну. У ОСОБА_19 не було братів та сестер. Мама ОСОБА_19 загинула багато років тому за кордоном. У мами ОСОБА_19 ще було двоє сестер, але вони уже також давно виїхали за кордон і не проживали тут. Свідок зауважив, що у будинку є окрема земельна ділянка, яка розділена сіткою.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , його батькам є ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03.10.1989 (а. с. 6).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 28.05.1966 ОСОБА_7 (дідусь позивача) та ОСОБА_27 (бабуся позивача) зареєстрували шлюб 28 травня 1966 року, прізвище дружини після одруження: ОСОБА_28 (а. с. 76а).

Від даного шлюбу у ОСОБА_13 народилось троє дітей:

- ОСОБА_29 (мати позивача) народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 , її батьками є ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 06.02.1968 (а. с. 76б);

- ОСОБА_30 народилась ІНФОРМАЦІЯ_9 , її батьками є ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 21.10.1970 (а. с. 76д);

- ОСОБА_31 народилась ІНФОРМАЦІЯ_10 , її батьками є ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 12.05.1973 (а. с. 76д).

ОСОБА_25 (батько позивача) та ОСОБА_26 (мати позивача) розірвали шлюб 21 січня 1992 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 від 21.01.1992, актовий запис №13 (прізвище дружини після розірвання шлюбу ОСОБА_28 ) (а. с.76в).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого 23.01.2018 Червоноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_29 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис №46 (а. с. 8).

ОСОБА_32 та ОСОБА_4 розірвали шлюб 21 серпня 2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_8 , виданого 21.08.2001 відділом реєстрації актів громадянського стану м. Червонограда, актовий запис №235 (прізвище дружини після розірвання шлюбу ОСОБА_33 ) (а. с.76г).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_9 від 21.10.1989 ОСОБА_34 та ОСОБА_30 зареєстрували шлюб 21 жовтня 1989 року, актовий запис №565, прізвище дружини після укладення шлюбу: Митофір (а. с.76г).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10 , виданого 12.05.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_11 , актовий запис №273 (а. с. 7).

Із копії паспорта ОСОБА_5 встановлено, що вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 76).

Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №3233860 від 24.01.2006 встановлено, що ОСОБА_5 було складено заповіт (а. с.10).

Із заповіту, складеного 24 січня 2006 року, посвідченого нотаріусом Стеців М. Р. та зареєстрованого в реєстрі за №2-64 убачається, що ОСОБА_5 , яка проживає в АДРЕСА_2 на випадок своєї смерті належну їй на праві приватної власності квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та предмети домашньої обстановки та вжитку, які знаходяться в даній квартирі заповідає ОСОБА_2 (а. с. 10).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_11 , виданого 10.03.2017 Червоноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_7 (дідо позивача) помер ІНФОРМАЦІЯ_12 , актовий запис №176 (а. с. 9).

Із угоди про розподіл житлового будинку від 27.11.2001, укладеної між ОСОБА_35 та ОСОБА_5 , які на праві спільної часткової власності є власниками будинку АДРЕСА_4 на підставі Свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Червоноградською державною нотаріальною конторою 06 жовтня 1982 року за реєстром № 3292, зареєстрованого в Червоноградському міжміському бюро технічної інвентаризації з 16 червня 1983 року у реєстрову книгу за № 611 та свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Червоноградською державною нотаріальною конторою 31 січня 1992 року за реєстром 1-262, зареєстрованого в Червоноградському міжміському бюро технічної інвентаризації з 27 лютого 1996 року у реєстрову книгу за № 611, вирішили розподілили спільне майно таким чином: 1. ОСОБА_36 квартира АДРЕСА_6 , а саме: коридор 1-1/10,6 кв. м., кладовка 1-2/9,0 кв. м., жила кімната 1-3/10,4 кв. м., жила кімната 1-4/16,3 кв. м., жила кімната 1-5/14,5 кв. м., кухня 1-6/8,6 кв. м., погріб 1/8,9 кв. м., згідно технічного паспорта і плану будівлі, що є додатком до цього договору. 2. ОСОБА_37 квартира АДРЕСА_1 ,а саме: коридор 2-1/3,2 кв. м., коридор 2-2/4,7 кв. м., жила кімната 2-3/17,6 кв. м., кухня 2-4/7,3 кв. м., санвузол 2-5/3,6 кв. м., кладовка 2-6/3,2 кв. м., погріб 11/4,3 кв. м., згідно технічного паспорта і плану будівлі, що є додатком до цього договору (а. с. 11).

Із державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №336807 від 24.03.2005 встановлено, що ОСОБА_5 на підставі рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування, договору купівлі продажу рішення 8 сесії 4 скликання Червоноградської міської ради від 16.09.2004 №200 є власником земельної ділянки площею 0, 0252 га у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована в АДРЕСА_2 (а. с. 13).

Із Витягу з рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області №166 від 25.09.2014 «Про присвоєння адрес об`єктам нерухомого майна в м. Червонограді» убачається, що вирішено присвоїти адреси об`єктам нерухомого майна: частині житлового будинку на АДРЕСА_4 площею 43,9 кв. м. згідно угоди про розподіл житлового будинку від 27.11.2001 №1-3029 та заповіту від 24.01.2006 (замовник гр. ОСОБА_38 ): АДРЕСА_2 (а. с. 14).

Відповідно до акту від 16.10.2023, складеного інспектором з благоустрою КП «Комунальник» ОСОБА_39 у присутності сусідів, ОСОБА_2 проживав із своєю бабусею ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 без реєстрації місця проживання. Фактично зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 15).

Відповідно до листа Червоноградської державної нотаріальної контори №494-01-16 від 16.10.2023 адресованого ОСОБА_2 встановлено, що останнього було повідомлено про те, що спадкова справа, заведена після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у Червоноградської державної нотаріальної контори відсутня. А також повідомлено про те, що він пропустив строк для прийняття спадщини і тому він може звернутись до суду за захистом своїх прав (а. с. 18).

Із листа Червоноградської державної нотаріальної контори Львівської області №80/01-16 від 14.02.2024 установлено, що згідно відомостей, які містяться в інформаційній довідці зі Спадкового реєстру (спадкові справи видані на їх підставі свідоцтва про право власності) №75829640 від 14.02.2024 спадкова справа після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 в Червоноградській державній нотаріальній контролі Львівської області не відкривалась (а. с. 72).

ОСОБА_40 звертався до КП «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» щодо виготовлення технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_2 , відповідно до якого загальна площа квартири становить 52,6 кв. м., житлова площа 17,9 кв. м., допоміжна площа 34,7 кв. м. (а. с. 19-21).

Представник позивача просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем на час смерті та визнати за останнім право власності на спадкове майно, оскільки у позасудовому порядку реалізувати свої права позивач не в змозі.

При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як встановлено судом, після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно (спірна квартира та земельна ділянка), яке позивач бажає успадкувати.

За життя ОСОБА_5 написала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла належну їй квартиру по АДРЕСА_2 своєму внуку позивачу ОСОБА_2 .

Позивач до дня смерті баби проживав без реєстрації разом із нею по АДРЕСА_2 та здійснював догляд за нею, що підтверджується матеріалами справи та показами свідків.

Позивач вважає, що фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Тому, бажаючи отримати свідоцтво про право на спадщину, звернувся до Червоноградської державної нотаріальної контори, проте йому було відмовлено, оскільки останній пропустив строк для прийняття спадщини.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_2 спадщину за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично прийняв, оскільки вступив в управління і володіння спадковим майном, однак юридично не оформив своїх спадкових прав.

У п. п. 2, 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що здобутими під час судового розгляду доказами та показами свідків, підтверджується той факт, що ОСОБА_2 проживав разом із своєю бабусею ОСОБА_9 в АДРЕСА_2 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому позов у цій частині є підставним та підлягає до задоволення.

Щодо визнання права власності на спадкове майно, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пленум Верховного Суду України у п. 1 своєї постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що спадкові правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК), законами України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-Х1І, «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року №2709-ІУ, іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

В свою чергу, відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України та ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах зі збереженням її цільового призначення.

Також при ухваленні даного рішення суд враховує те, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовляться від належної їм частини спадщини, після смерті їх матері ОСОБА_5 на користь племінника ОСОБА_41 , що підтверджується їхніми заявами, які містяться в матеріалах справи.

Інших спадкоємців чи осіб, які б претендували на обов`язкову частку у спадщині, після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , судом не встановлено.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення права позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із ст. 141 ЦПК України.

Разом з цим, позивач просив не стягувати судовий збір на його користь з відповідачів.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У зв`язку з наведеним вище, суд вирішив задовольнити таке клопотання позивача та не стягувати з відповідачів судові витрати, а залишити їх за позивачем.

Керуючись ст. ст. 1223, 1261, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 81, 133, 141, 259, 268, 315 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву, подану адвокатом Брухом Андрієм Олексійовичем в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Червоноградської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час смерті та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час її смерті за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52.6 кв. м. та право власності на земельну ділянку площею 0,0252 га, кадастровий №:03:012:0006, що розташована у АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 01.05.2024.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_12 , адреса: АДРЕСА_7 ).

Відповідачі: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_13 , адреса: АДРЕСА_8 ), ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_14 , адреса: АДРЕСА_9 ), Червоноградська міська рада (, адреса: 80100 Львівська область, м. Червоноград, пр. Шевченка, 19).

Суддя: М. В. Мельникович