Справа №464/6417/24
пр № 2-о/464/273/24
У Х В А Л А

12 грудня 2024 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Бойко О.М.

секретар судових засідань Карпенко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) без державної реєстрації шлюбу у період з 2011 року по 29.06.2024 року, встановити юридичний факт батьківства ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 як батька ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), встановити юридичний факт перебування ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) на утриманні ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 у с.Охрімівка, Чугуївського району Харківської області.

Оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву слід залишити без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (окрім тих, що визначені ч.1ст. 315 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому, згідно з ч. 4ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Судом встановлено, що заявниця звернулася до суду з вимогою про встановлення факту постійного проживання разом із ОСОБА_2 без державної реєстрації шлюбу у період з 2011 року по 29.06.2024 року, встановити юридичний факт батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), встановити юридичний факт перебування ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) на утриманні ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 у с.Охрімівка, Чугуївського району Харківської області.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч.4 ст. 315 ЦПК України).

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права, суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Згідно роз`яснень, що містить пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим конкретною статтею про зміст заяви.

Згідно із ст.318 ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Як вбачається зі змісту поданої заяви, встановлення факту проживання однією сім`єю та факту проживання однією сім`єю, факту батьківства та перебування на утриманні загиблого військовослужбовця необхідне заявниці для звернення за отриманням відповідної грошової допомоги, яку призначають членам сім`ї загиблих військовослужбовців.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Таким чином, встановлення фактів проживання та перебування на утриманні заявниці необхідно для подальшого вирішення правового спору з приводу наявності чи відсутності підстав для отримання допомоги, яку держава надає родинам загиблих військовослужбовців Збройних Сил України, у зв`язку з чим у заявниці фактично виникає спір з органами, які вирішують такі питання, що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження. Даний спір підлягає розгляду судом в позовному провадженні за загальними правилами.

При цьому, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові у справі №383/821/22 від 07.02.2024, в постанові у справі №357/10078/22 від 13.06.2024, в постанові у справі №759/1894/23 від 10.04.2024, згідно яких встановлення факту проживання з військовослужбовцем та факту перебування на його утриманні підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Окрім цього, з матеріалів заяви не можливо встановити чи у загиблого військовослужбовця були інші члени сім`ї, які за законом також мають право на отримання грошової допомоги у зв`язку з загибеллю останнього. Жодних відомостей про наведене матеріали заяви не містять.

Суд враховує, що встановлення факту проживання однією сім`єю може мати наслідком реалізацію спадкових прав, після смерті ОСОБА_2 , оскільки заявниця матиме право на спадкування майна після смерті останнього, що може вплинути на реалізацію спадкових прав інших спадкоємців після його смерті, які до участі у вказаній справі не залучені.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявницею заявлено вимогу про встановлення фактів, які не підлягають розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право, що дає підстави для залишення заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 260, 294, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику її право звернутись до суду в порядку позовного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 15 днів з дня її проголошення.

Головуюча