242/887/24
РІШЕННЯ

Іменем України

18 червня 2024 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Черкова В.Г., при секретарі Носаль А.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

ВСТАНОВИВ:

23.05.2024 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом.

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.

В обґрунтування позову зазначила, що вона є дружиною померлого ОСОБА_2 . У період з 03.05.2006 року по 08.11.2023 рік її чоловік знаходився у трудових відносинах з Державним підприємством «Селидіввугілля». Відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 115 690,58 грн. 08 листопада 2023 року її чоловіка було виключено з особового складу у зв`язку зі смертю згідно п.8 ч2 ст.36 КЗпП України. Позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, однак суд відмовив у видачі судового наказу. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом позивачем було прийнято спадщину, яка складається із заборгованості підприємства ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» за період роботи на підприємстві з 03.05.2006 по 08.11.2023 та становить разом 115 690,58 грн. У зв`язку з чим, просить стягнути з Державного підприємства "Селидіввугілля" на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 115 690,58 грн.

Відповідач надав відзив на позовну, в якому зазначив, що відповідно довідки ДП «Селидіввугілля» (в особі ВП «Шахта «Котляревська») від 22.12.2023 №04-22/2264 ОСОБА_2 працював на ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» з 03.05.2006 по 08.11.2023, звільнений у зв`язку зі смертю згідно наказу від 13.11.2023 №1120к. Станом на 22.12.2023 позивачу не виплачені: - доплата до середнього заробітку по листкам непрацездатності за рахунок підприємства у загальній сумі 5219,26 грн. - оплата листків непрацездатності за рахунок підприємства у загальній сумі 6607,84 грн. - одноразова допомога при виході на пенсію у сумі 77897,61 грн.: - вихідна допомога родині померлого у сумі 25965,87 грн. Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 Селидівська міська територіальна громада (місцезнаходження ДП «Селидіввугілля») включена до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій. У зв`язку з активізацією проведення бойових дій на території Донецької області та прилеглих областей, системних ракетних обстрілів населених пунктів області, у тому числі м. Селидове, м. Новогродівка, які здійснюються державою-агресором та створюють суттєву загрозу життю та здоров`ю людей, керівництво Донецької обласної державної адміністрації через засоби масової інформації закликало мешканців області евакуюватись до більш безпечних регіонів України. Рішенням Кабінету Міністрів України від 29.07.2022 за ініціативою Мінреінтеграції В Україні створено Координаційний штаб обов`язкової евакуації з Донецької області. З 02.08.2022 почалася обов`язкова евакуація з Донецької області, яка триває на теперішній час. Більшість працівників відповідача евакуювалися та/або знаходяться у відпустках без збереження заробітної плати, деякі вступили до лав Збройних сил України, територіальної оборони. Державне підприємство «Селидіввугілля» вживає всі можливі заходи для забезпечення в першу чергу своєчасної виплати заробітної плати працівникам підприємства та виконання судових рішень, однак зважаючи на воєнні дії в нашій Державі, критичну наближеність підприємства до зони бойових дій Шахту «Котляревську» було затоплено до критичної відмітки, що призвело до відсутності видобутку вугілля та його реалізації грошових коштів державного підприємства не вистачає для покриття усіх боргів. Вище зазначені обставини суттєво та негативно впливають на виробничу діяльність та фінансове становище відповідача. Таким чином, ДП «Селидіввугілля» знаходиться в тяжкому фінансовому становищі, має заборгованість перед бюджетом, кредиторами та деякими звільненими працівниками підприємства. Просить винести законне та обґрунтоване рішення по справі.

Позивач надала відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідно до розділу І, п.1, п.п.1.2 наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України Селидівська міська територіальна громада (місцезнаходження Відповідача) знаходиться на території можливих бойових дій. Отже, державне підприємство «Селидіввугілля» ВП шахта «Котляревська» знаходиться на підконтрольній території України та як відомо позивачу продовжує свою діяльність як підприємство, працівники отримують заробітну плату та продовжують виконувати свої трудові обов`язки. Слід звернути увагу, що Відповідач у відзиві на позовну заяву не надав жодного підтверджуючого документу, який би мав свідчити про те, що діяльність підприємства припинена. Відповідно до статті 178 ЦПК України відзив повинен містити перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання. У відзиві на позовну заяву, відповідач стверджує що перебуває у тяжкому фінансовому становищі, але стаття 617 ЦК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання. Слід звернути увагу, що відсутність коштів має бути також документально підтверджена з боку Відповідача. У зв`язку з чим, просить позовні вимоги позивача залишити без змін.

Заяви та клопотання сторін.

Заяв та клопотань не надходило.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 24.05.2024 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 з 29.08.1992 року є дружиною ОСОБА_2 .

Згідно трудової книжки НОМЕР_1 08.11.2023 року наказом №1120 к від 13.11.2023 року ОСОБА_2 виключено з особового складу у зв`язку зі смертю згідно п.8 ч.2 ст.36 КЗпП України.

Згідно довідки ДП «Селидіввугілля» № 04-22/2264 від 22.12.2023 року ОСОБА_2 працював на ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» з 03.05.2006 по 08.11.2023, звільнений у зв`язку зі смертю згідно наказу від 13.11.2023 №1120к. Заборгованість по заробітній платі станом на 22.12.2023 становить 115 690, 58 грн.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.05.2024 року спадкоємцем ОСОБА_2 , 1969 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дружина ОСОБА_1 . Спадщина, на яке видано це свідоцтво складається з заборгованості підприємства ВП «Шахта Котляревська» ДП «Селидіввугілля» за період роботи на підприємстві з 03.05.2006 по 08.11.2023 становить разом 115 690, 56 грн., що належить спадкодавцю згідно довідки № 04-22/2264 від 22.12.2023, виданої цим підприємством.

Як вбачається з матеріалів справи в даному випадку має місце спадкування за законом. Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті свого чоловіка.

Таким чином відповідно до вимог ст. 1227 ЦК України заборгованість по заробітній платі повинна бути передана позивачці, як члену сім`ї ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Основним Законом України статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.

Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 115, 116 Кодексу Законів про працю України заробітна плата повинна сплачуватись двічі на місяць. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

Згідно правового висновку, який викладено у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2912цс16, всі суми (заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 5 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Як зазначено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року та у пункті 32 постанови № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив, при цьому сума, яка підлягає стягненню, визначається без утримання прибуткового податку й інших обов`язкових платежів.

При зазначенні в резолютивній частині рішення висновку про оподаткування присуджених до стягнення сум, суд враховує, що відповідач має перед позивачем обов`язок по виплаті заробітної плати, згідно бухгалтерської довідки відповідача про суму заборгованості, де суми відображено вже з урахуванням проведених утримань податків, внесків й інших обов`язкових платежів.

Розподіл судових витрат між сторонами.

У відповідності зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, від сплати судового збору звільняються.

Позивач у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 1211 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5,12, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до Державного підприємства «Селидіввугілля», юридична адреса: Донецька область, м.Селидове, вул..Європейська, 41, про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» (), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,(РНОКПП НОМЕР_2 ), заборгованість по заробітній платі у розмірі 115 690(сто п`ятнадцять тисяч шістсот дев`яносто)грн.56 коп. (з урахуванням проведених утримань податків, внесків й інших обов`язкових платежів).

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» () в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.Г.Черков