Номер провадження: 22-ц/813/6948/24
Головуючий у першій інстанції Далеко К.О.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Волкової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2023 року про закриття провадження, постановлену під головуванням судді Далеко К.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування усиновлення, виключення та поновлення актового запису про батька, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про скасування усиновлення, виключення та поновлення актового запису про батька, в якій просив:

- скасувати усиновлення повнолітньої особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- виключити актовий запис про батька - ОСОБА_1 , м. Одеса та поновити ОСОБА_4 , м. Вітебськ.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси віл 09 вересня 2022 року № 2-2827 він усиновив дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) від першого шлюбу - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відносини між позивачем та усиновленою особою не склалися, та з часом виявилось, що усиновлена особа відкрито проявляла неповагу, вела себе нахабно цинічно, лицемірно та меркантильно.

Зазначав, що у разі здійснення скасування усиновлення вже повнолітньої особи воно може бути скасовано за вимогою усиновлювача у разі відсутності сформованих сімейних відносин, досягнення яких складає мету усиновлення.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2023 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду, та скасувати усиновлення повнолітньої особи, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що усиновлення повнолітньої особи може бути скасовано судом за вимогою усиновлювача, якщо сімейні відносини між ними не склалися.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

В судове засідання, призначене на 10 грудня 2024 року учасники справи не з`явилися, повідомлялися належним чином.

Від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитися з матеріалами справи (а.с. 78-79).

Колегія суддів залишає клопотання про відкладення розгляду справи, з наступних підстав.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга ОСОБА_1 разом з апеляційною скаргою надійшла до апеляційного суду 27 серпня 2024 року (а.с. 52).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02 вересня 2024 року апеляційна скарга ОСОБА_1 була залишена без руху (а.с. 54).

Копію вказаної ухвали суду ОСОБА_1 отримав особисто в суді апеляційної інстанції 30 вересня 2024 року (а.с. 55).

02 жовтня 2024 року ОСОБА_1 усунув недоліки відповідно до ухвали суду від 02 вересня 2024 року надавши заяву про поновлення пропущеного строку, а також квитанцію про сплату судового збору (а.с. 58-62).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 жовтня 2024 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 було відкрито (а.с. 63).

Копію ухвали про відкриття провадження ОСОБА_1 отримав в суді апеляційної інстанції 01 листопада 2024 року особисто (а.с. 64).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 листопада 2024 року справа призначена до розгляду на 10 грудня 2024 року (а.с. 70).

Згідно зі ст.ст. 13, 43 ЦПК України, особа, яка бере участь у розгляді справи, розпоряджається своїми правами на власний розсуд, в тому числі й правом безпосередньої участі у справі.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, приймаючи до уваги, що справа в провадженні суду перебуває з серпня 2024 року, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання, оскільки ОСОБА_1 мав достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи, яка надійшла до суду 27 серпня 2024 року.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Закриваючи провадження у справі за позовом ОСОБА_1 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що вже існують судові рішення, які набрали законної сили, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про скасування усиновлення, виключення актового запису про батька ОСОБА_1 , місто Одеса та поновлення ОСОБА_4 , місто Вітебськ, тобто з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду даної справи є позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування усиновлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключення та поновлення актового запису про батька.

Також судом встановлено, що в провадженні Суворовського районного суду перебувало чотири справи з приводу скасування усиновлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

1. Цивільна справа № 523/6926/19 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована: особа ОСОБА_3 про скасування усиновлення.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18.11.2019 року - заява ОСОБА_1 , заінтересована: особа ОСОБА_3 про скасування усиновлення залишена без розгляду, у зв`язку із тим що вона подана в порядку окремого провадження. Роз`яснено ОСОБА_1 його право звернення до суду із зазначеними вимогами в порядку позовного провадження.

Постановою Одеського апеляційного суду від 23.07.2020 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2019 року про залишення заяви без розгляду залишена без змін.

Постановою Верховного Суду від 08.02.2021 року касаційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, ухвала Суворовського районного суду міста Одеси від 18 листопада 2019 року та постанова Одеського апеляційного суду від 23 липня 2020 року залишені без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 16.09.2022 року у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 08 лютого 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про скасування усиновлення відмовлено.

2. Цивільна справа № 523/17852/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про скасування усиновлення.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22.11.2019 року відмовлено у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про скасування усиновлення.

Постановою Одеського апеляційного суду від 23.04.2020 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2019 року скасована, справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про скасування усиновлення - направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 29.04.2020 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про скасування усиновлення залишена без руху.

3. Цивільна справа № 523/1603/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи ОСОБА_7 про скасування усиновлення.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи ОСОБА_7 про скасування усиновлення задоволений.

Постановою Одеського апеляційного суду від 23.12.2021 року апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволена частково, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2020 року скасовано, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи ОСОБА_7 про скасування усиновлення залишені без розгляду.

Підставою залишення позову без розгляду стали наступні обставини: а) в обґрунтування свого позову, позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що протиправна поведінка усиновлювача ОСОБА_7 загрожує життю, здоров`ю усиновленого або інших членів сім`ї, а тому відсутні визначені ч.2 ст. 238 СК України правові підстави для скасування усиновлення після досягнення дитиною повноліття; б) в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала аналогічна справа №523/7633/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про скасування усиновлення, за наслідками розгляду якої рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19 травня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 , зареєстрована з 07 лютого 2000р. в АДРЕСА_3 ) відмовлено, позов по якій до суду надійшов раніше, а саме 19.11.2019 року.

Постановою Верховного Суду від 11.01.2023 року касаційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, постанова Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року залишена без змін.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.06.2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року за нововиявленими або виключними обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи ОСОБА_7 про скасування усиновлення відмовлено.

Зі змісту ухвали Одеського апеляційного суду від 12.06.2023 року вбачається, що як на підставу своїх вимог у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року, ОСОБА_1 посилався на те, що йому стало зрозуміло, що задовго до моменту, як заінтересована особа особисто надала заяву про розірвання шлюбу, усиновлена особа знала, що його рідна мати підтримує позашлюбні стосунки з лікарем на робочому місці та веде подвійне життя. При чому, як усиновлена особа так і його мати продовжували отримувати всі ресурси від нього необхідні для життя, а саме матеріальні, при цьому на їх обличчях він бачив цинічну, лицемірну, єхидну та самовдоволену усмішку, значення якої стало йому зрозумілою пізніше. Як зазначає заявник, про зазначене він не знав і не підозрював. Раніше він повідомляв суд, що від усиновленої особи на його адресу по телефону надходили образи та погрози.

4. Цивільна справа № 523/7633/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про скасування усиновлення, виключення актового запису про батька ОСОБА_1 місто Одеса та поновлення ОСОБА_4 , місто Вітебськ.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19.05.2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 23.12.2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 травня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про скасування усиновлення залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 12.05.2022 року касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 травня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про скасування усиновлення визнана неподаною та повернута заявнику.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Вказана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом із тим, не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного з цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою перевірки питання тотожності позовних вимог, судом було витребувано з архіву суду матеріали цивільної справи № 523/1603/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи ОСОБА_7 про скасування усиновлення та матеріали цивільної справи № 523/7633/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про скасування усиновлення.

Також, зі змістом рішень судів по справам № 523/1603/20, 523/6926/19, 523/17852/19, 523/7633/20 суд ознайомився в Єдиному державному реєстру судових рішень.

Судом надана належна оцінка витребуваних з архіву суду матеріалів справи та змісту судових рішень судів по справам № 523/1603/20 та № 523/7633/20, з якими суд ознайомився в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відповідно до яких суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстави та предмет позову у даній справі № 523/18551/23 та у справах № 523/1603/20 та № 523/7633/20, які набрали законної сили, є тотожними, оскільки позивачем по справам є ОСОБА_1 , а відповідачем по справам є ОСОБА_6 , предметом позову є вимоги про скасування усиновлення, виключення актового запису про батька - ОСОБА_1 , місто Одеса та поновлення ОСОБА_4 , місто Вітебськ, підставами позову є те, що між стронами не склалися відносини, що необхідні для нормального життя та спілкування, відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого ніякого спілкування немає і не може бути, усиновлена особа відкрито проявляла неповагу, вела себе нахабно цинічно, ліцемірно та меркантильно, тому що великий час знала, що його рідна матір підтримує позашлюбні відносини з лікарем - ординатором Одеської обласної клінічно лікарні, не сформовано сімейних відносин, досягнення яких і складає мету усиновлення, від усиновленої особи надходили смс-повідомлення з образами та погрозами.

Судом вірно встановлено, що заявлені позовні заяви ОСОБА_1 є фактично тотожними за своїм змістом, позовними вимогами та текстом. Жодних нових обставин та доказів ОСОБА_1 у даному позові не зазначив.

На підставі вищевикладених обставин, суд оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні прийшов до обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки вже існують судові рішення, які набрали законної сили, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про скасування усиновлення, виключення актового запису про батька ОСОБА_1 , місто Одеса та поновлення ОСОБА_4 , місто Вітебськ, тобто з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

При цьому, суд першої інстанції при застосуванні норм права до вказаних правовідносин вірно врахував висновки щодо застосування норм матеріального права, викладених у постанові Верховного Суду.

Висновки суду відповідають вимогам закону, на які посилався суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що усиновлення повнолітньої особи може бути скасовано судом за вимогою усиновлювача, якщо сімейні відносини між ними не склалися про те, що суд першої інстанції розглянув справу при неповному з`ясуванні обставин та дослідження доказів, що мають значення для справи, та при ігноруванні наданих скаржником документів, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявлених вимог, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального або процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права і підстави для її скасування відсутні.

На підставі ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 16 грудня 2024 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ С.М. Сегеда