Справа № 404/5744/22
Номер провадження 2/404/1399/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Мохонько В.В.,

за участі секретаря Галушко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, в порядку загального провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди у зв`язку із залиттям квартири,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, яким просить стягнути із відповідача на її користь 53 792,32 грн. матеріальної шкоди та 30 000 грн. моральної шкоди..

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.06.2022 року мешканцями квартири АДРЕСА_1 було затоплено квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

Вказує, що 13.06.2022 року комісією було проведено обстеження та зроблено висновок, що затоплення виникло через халатність мешканців квартири АДРЕСА_3 , причиною вказано залишення відкритим водопровідного крану під час припинення водопостачання в житловому будинку.

Зазначає, що комісією були встановлені такі пошкодження: в коридорі залиті водою стеля та стіни, шпалери на стінах та стелі відстають з поверхні, в житловій кімнаті залиті меблі (шафа, ліжко, ортопедичний матрац, зі стелі відпали мокрі шпалери, в кухні залита стеля та стіни

Позивач звернулась з претензією до відповідача, однак остання вказала, що має фінансове скрутне становище і що сума в 20 000,00 грн. перевищує витрати на ремонт.

В результаті затоплення квартири, позивачу завдано моральну шкоду, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації.

Враховуючи ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, розмір відшкодування моральної шкоди позивач оцінила в 30 000,00 грн.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.10.2022 року прийнято справу до провадження та призначено підготовче засідання.

13.02.2023 року представником відповідача до суду направлено відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позивних вимог повністю.

Закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.11.2023 року

В судовому засідання позивач, її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 26.05.2015 року, який посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Буліч Н.В, зареєстрованого в реєстрі за №391 квартира під АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 .

10.06.2022 року сталося залиття квартири АДРЕСА_2 при якому виявлено, що в коридорі залиті водою стеля та стіни, шпалери на стінах та стелі відстають з поверхні, в житловій кімнаті залиті меблі (шафа, ліжко, ортопедичний матрац, зі стелі відпали мокрі шпалери, в кухні залита стеля. Станом на 13.06.2022 року при огляді квартири АДРЕСА_4 в кімнаті на підлозі стоїть вода, що підтверджується актом обстеження приміщень від 13.06.2022 року, затвердженого т.в.о. Директора ТОВ «Гудекс ВПС» Д.П. Довгим.

При цьому в даному акті встановлено, що залиття відбулося з вини мешканців кв. АДРЕСА_3 , залишили відкритим водопровідний кран під час припинення водопостачання в житловому будинку.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Частиною 3 статті 386 ЦК України визначено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. Збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз`яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, системний аналіз норм чинного законодавства щодо відшкодування шкоди свідчить про те, що предметом доказування у справі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири є обставини щодо: - факту залиття квартири; - особи - завдавача шкоди; - причинного зв`язку між діями завдавача та наслідками у вигляді шкоди; - вини завдавача шкоди у завданні збитків; - розміру збитків, заподіяних внаслідок залиття квартири.

У статті 12 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.

Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні указаних фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд повинен всебічно і повно з`ясувати усі обставини, що складають предмет доказування, дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів окремо та всі докази у їх сукупності у порядку, передбаченому нормами ЦПК України , що відображається у судовому рішенні. Відхилення того чи іншого доказу, перевагу одного доказу над іншим має бути мотивованим.

Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.

Так, відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , що не спростовується стороною відповідача, а отже, зобов`язана утримувати майно, що їй належить, а невиконання цього обов`язку тягне за собою відшкодування власником збитків.

Факт залиття квартири, власником якої є позивач, з вини відповідача підтверджується актом від 13.06.2022 року.

Крім того, на замовлення позивача 07.08.2023 року судовим експертом Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при міністерстві юстиції України Таран О.С., складено висновок експерта за №1007/23 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, відповідно до якого розмір матеріальної шкоди завданий внаслідок залиття квартири АДРЕСА_2 , яке відбулося 10.06.2022 року складає 58 692,00 грн.

При цьому, відповідач не спростувала належними та допустимими доказами наявність своєї вини у залитті квартири, не надала інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири.

Таким чином, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог позивача в цій частині, а відтак до стягнення із відповідача підлягає матеріальна шкода, заподіяна внаслідок залиття квартири у розмірі 53 792,00 грн., яку і просила стягнути позивач.

Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що залиття квартири (приміщення) дійсно призводить до змін в житті позивача, оскільки цим викликається необхідність проведення робіт по відновленню, докладання додаткових зусиль для нормалізації свого життя та захисту порушених прав.

Зважаючи на характер страждань, обсяг заподіяної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд відповідно до вимог статей 23, 1167 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами й доповненнями) суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню і сума в 3 000,00 грн. буде достатньою і співрозмірною грошовою компенсацією завданої позивачу моральної шкоди.

За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення матеріальна шкода, заподіяна внаслідок залиття квартири у розмірі 53 792,00 грн. та моральна шкода в розмірі 3 000 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( Проніна проти України, № 63566 / 00, § 23, Європейського суду з прав людини , від 18 липня 2006 року ).

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача суд стягує 992,40 грн. судового збору.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди у зв`язку із залиттям квартири задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду заподіяну внаслідок затоплення квартири АДРЕСА_2 в розмірі 53 792,32 грн., та моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн., та 992,40 грн. сплаченого судового збору.

У задоволенні решти вимог -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 30.04.2024 року.

Суддя

Кіровського районного суду

м. Кіровограда Віталіна МОХОНЬКО