ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 грудня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/3419/23

Головуючий у першій інстанції Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/224/24

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Зеляк Ю.Г.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Пенітенціарна академія України (до перейменування - Академія Державної пенітенціарної служби),

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 ,

на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2023 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 14.09.2023, м. Чернігів,

в с т а н о в и в:

У березні 2023 р. ОСОБА_1 пред`явила позов до Академії Державної пенітенціарної служби (назва якої після перейменування Пенітенціарна академія України; далі за текстом Академія), у якому просила стягнути на її користь заробітну плату у розмірі 9899 грн 70 коп. та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку. В обґрунтуванні позову вказано, що наказом Академії від 14.07.2022 № 156/ОС ОСОБА_1 звільнено з займаної посади відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. В день звільнення відповідач не виплатив належні позивачеві кошти у вказаному вище розмірі: з її заробітної плати утримано вказану суму як дебіторську заборгованість, про що їй стало відомо 13.12.2022 - під час судового засідання у справі № 750/6694/22. Причиною утворення вказаної дебіторської заборгованості, за твердженням Академії, є технічні неточності, пов`язані з подачею табеля обліку робочого часу позивача. Але:

- заборгованість, про яку йдеться, виникла не внаслідок лічильної помилки або технічних неточностей, а у зв`язку з оформленням Академією задніми числами кадрової та фінансової документації. Зокрема, відмітки про ознайомлення позивача з повідомленням про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 та з наказом Академії від 22.11.2021 №226/ОС про відсторонення її від роботи проставлені в день фактичного ознайомлення її з цими документами 29.11.2021; з 30.11.2021 позивача не допущено до роботи, а з 22 по 29 листопада 2021 р. вона виконувала свої посадові обов`язки. Тому цей період не міг бути включений в дебіторську заборгованість;

- відповідач не повідомив позивача про наявність спірної заборгованості та причини її виникнення, не видав наказу про відрахування її із заробітної плати на повернення зайво виплачених коштів;

- Академією утримано кошти, про які йдеться, однією сумою, а не у відсотковому співвідношенні, як то визначено ст. 128 КЗпП України.

Оскаржуваним рішенням у задоволені позову відмовлено. Ухвалюючи його, суд виходив з того, що: у грудні 2021 р. на підставі уточнюючого табеля обліку робочого часу від 01.12.2021 відповідачем зроблено перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 за листопад 2021 р., нарахованої 25.11.2021, у зв`язку з уточненням відпрацьованого нею в листопаді 2021 р. робочого часу, про що зазначено у розрахунковому листі по зарплаті за грудень 2021 р.: заробітну плату в сумі 9899 грн 70 коп. відсторновано, що не є відрахуванням із заробітної плати, оскільки згідно з уточненим табелем обліку робочого часу період з 22.11.2021 по 30.11.2021 відображено умовною позначкою «І» (інші причини неявок), тобто невідпрацьований ОСОБА_1 робочий час. Внаслідок цього на 31.12.2021 у останньої перед Академією виникла дебіторська заборгованість у сумі 9899 грн 70 коп. Погашення цієї заборгованості відбулося у квітні 2022 р. - при нарахуванні ОСОБА_1 оплати за час вимушеного простою у розмірі 2/3 від посадового окладу: за березень 2022 р. у сумі 8242 грн 00 коп., за квітень 2022 р. у сумі 8242 грн 00 коп.; після вирахування податку з доходів фізичних осіб та військового збору виплата позивачці склала 3369 грн 92 коп., що зазначено у розрахунковому листі за квітень 2022 р.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення та ухвалити рішення, яким задовольнити її позов в частині стягнення заборгованості по заробітній платі. Доводи скарги є ідентичними доводам позовної заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

У справі встановлено таке.

ОСОБА_1 працювала в Академії з 01.02.2016; наказом останньої від 14.07.2022 № 156/ОС її звільнено з посади завідувача кафедри теорії та історії держави і права, конституційного права на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 (арк. 72 -81).

У довідці про доходи від 14.12.2021 № 338, виданої ОСОБА_2 , значиться, що за листопад 2021 р. їй нараховано 30555 грн 62 коп., утримано податків в сумі 5500 грн 01 коп., інші утримання 458 грн 33 коп. і до виплати - 24597 грн 28 коп. (арк. 83).

Відповідно до копії довідки Академії від 13.01.2023 № 5/133, розмір нарахованої ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного простою (відповідно до наказу від 31.03.2022 № 60/ОС) з розрахунку 2/3 її посадового окладу склав: з 01.03.2022 по 31.03.2022 8242 грн 00 коп., з 01.04.2022 по 25.04.2022 6672 грн 09 коп. У зв`язку з наявною станом на 01.03.2022 дебіторською заборгованістю у сумі 9899 грн 70 коп., ОСОБА_1 фактично виплачено за період вимушеного простою 5014 грн 39 коп. без вирахування податків і зборів (арк. 84).

В табелі обліку робочого часу ОСОБА_1 за листопад 2021 р. зазначено таке: з 01.11.2021 по 09.11.2021 - робочі дні, з 10.11.2021 по 19.11.2021 дні тимчасової непрацездатності та з 22.11.2021 по 30.11.2021 робочі дні (арк. 231 «в»). Разом з тим в іншому табелі обліку робочого часу за листопад 2021 р. зазначено таке: з 01.11.2021 по 09.11.2021 - робочі дні, з 10.11.2021 по 19.11.2021 дні тимчасової непрацездатності та з 22.11.2021 по 30.11.2021 відсутність на робочому місці з інших причин (арк. 232).

У розрахункових листах по зарплаті ОСОБА_1 маються такі відомості:

- за грудень 2021 р.: відсторонена від посади - 30 днів, нараховано 832 грн 37 коп., всього утримано 2374 грн 98 коп., борг за працівником - 9899 грн 70 коп. (арк. 233);

- за березень 2022 р.: відсторонена від посади - 30 днів, нараховано 0 грн 00 коп., заборгованість 9899 грн 70 коп. (арк. 117);

- за квітень 2022 р.: відсторонена від посади - 30 днів, простій - 22 дні, сума 8242 грн 00 коп., простій 21 день, сума 8242 грн 00 коп.; всього нараховано 16484 грн 00 коп., з яких відраховано податок - 1483 грн 56 коп. та 1483 грн 56 коп., військовий збір 247 грн 26 коп., до виплати 3369 грн 92 коп. (арк. 117).

До справи приєднано копію протоколу № 14 зборів кафедри теорії та історії держави і права, конституційного права Академії від 29.11.2021, з якого вбачається, що їх проведено під головуванням Шумної Л.П. (арк. 86-88); копію звіту про роботу цієї кафедри за І семестр 2021-2022 навчального року, підписаний ОСОБА_1 та затверджений першим проректором Академії 29.11.2021 (арк. 89-102); копію звіту про науково-дослідну діяльність науково-педагогічних працівників цієї ж кафедри у 2021 році, який обговорено і схвалено на засіданні кафедри 29.11.2021 і який підписаний ОСОБА_1 (арк. 103-116).

У відповіді Академії від 05.01.2023 № 5/1-ФО-2023 на запит ОСОБА_1 від 29.12.2022 вказано таке: згідно з Положенням про організацію бухгалтерського обліку в Академії, що затверджене наказом від 20.09.2019 № 460/ОД (зі змінами), підставою для нарахування заробітної плати є табель обліку використання робочого часу. Цим Положенням передбачена форма та строки подачі табеля. Розділом V Положення встановлено, що неточності, пов`язані із завчасною подачею табелів (не в останній день місяця), виправляються шляхом оформлення додаткових (уточнюючих) табелів за минулий місяць. 25.11.2021 відповідно до табеля обліку використання робочого часу ОСОБА_1 нараховано заробітну плату за листопад 2021 р. У грудні 2021 р. на підставі уточнюючого табеля обліку використання робочого часу від 01.12.2021 зроблено перерахунок її заробітної плати за листопад 2021 р., внаслідок чого утворилася дебіторська заборгованість у сумі 9899 грн 70 коп. (арк. 120, копія наказу про затвердження Положення на арк. 230 та витяг з нього на арк. 231-232). Академією надано довідку такого ж змісту від 05.07.2023 № 5/2078. Крім того, у цій довідці зазначено, що спірну заробітну плату у сумі 9899 грн 70 коп. відсторновано, що не є відрахуванням із заробітної плати позивача, оскільки в уточненому табелі обліку використання робочого часу зазначено, що з 22.11.2021 по 30.11.2021 позивач не працювала і невідпрацьований нею робочий час позначено умовною позначкою «І» (інші причини неявок). Внаслідок цього у останньої перед відповідачем виникла дебіторська заборгованість на 31.12.2021 у сумі 9899 грн 70 коп. З 01.12.2021 по 31.03.2022 заробітна плата ОСОБА_1 не нараховувалась; погашення її дебіторської заборгованості відбулося в квітні 2022 р. - при нарахуванні оплати за час вимушеного простою у розмірі 2/3 від посадового окладу позивача: за березень 2022 р. у сумі 8242 грн 00 коп., за квітень 2022 р. у сумі 8242 грн 00 коп.; за вирахуванням податку з доходів фізичних осіб та військового збору виплата ОСОБА_1 склала 3369 грн 92 коп. (арк. 231 «б»).

Академія Державної пенітенціарної служби змінила назву на Пенітенціарну академію України, що учасниками справи не заперечується і підтверджено відповіддю № 737335 від 13.08.2024 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Аналізуючи норми права, що регулюють спірні правовідносини, і надані докази, суд доходить таких висновків.

Пунктом 1.6 Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Держкомстату України від 28.09.2005 № 286 та зареєстрованої в Мін`юсті України 30.11.2005 за № 1442/11722, передбачено, що форми державних статистичних спостережень на підприємствах заповнюються на основі типових форм первинної облікової документації. До первинної облікової документації для визначення кількісного складу працівників належить і табель обліку використання робочого часу.

Ведення табельного обліку робочого часу на підприємствах, в установах і організаціях регламентується наказом Держкомстату України від 05.12.2008 № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці». У табелі обліку використання робочого часу (типова форма № п-5) робляться відмітки про фактично відпрацьований час, відпрацьовані за місяць години, в тому числі надурочні, вечірні, нічні години роботи та ін., а також інші відхилення від нормальних умов роботи.

Відповідно до розділу 5 Положення про організацію бухгалтерського обліку в Академії Державної пенітенціарної служби, затвердженого її наказом від 20.09.2019 № 460/ОД (зі змінами), підставою для нарахування заробітної плати є табель обліку робочого часу. Цим Положенням передбачена форма та строки подачі табеля, а також встановлено, що неточності, пов`язані із завчасною подачею табелів (не в останній день місяця), виправляються шляхом оформлення додаткових (уточнюючих) табелів за минулий місяць (копії цих Положення й наказу - арк. 230, 231-232).

Внаслідок подання табеля обліку робочого часу ОСОБА_1 за листопад 2021 р. не в останній день цього місяця бухгалтерією Академії помилково визначено кількість днів її робочого часу в листопаді 2021 р. та, відповідно, помилково нараховано заробітну плату за цей місяць в сумі 30555 грн 62 коп. Після подання уточненого табеля обліку робочого часу за цей місяць у грудні 2021 р. відповідачем здійснено перерахунок заробітної плати позивача та нараховано борг за працівником в сумі 9899 грн 70 коп. за оплачені, але фактично не відпрацьовані (за версією відповідача) позивачем робочі дні, про що зазначено у розрахунковому листі по нарахуванню зарплати позивачеві.

Згідно із ст. 127 КЗпП України, відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України (ч. 1). Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) роботодавця: для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках роботодавець вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми (п. 1 ч. 2); при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідпрацьовані дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пп. 3, 5, 6 ст. 36 і пп. 1, 2 і 5 ст. 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію (п. 2 ч. 2); при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (ст. 136). Цей перелік є вичерпним.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню, зокрема безпідставно набута заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Доводи ОСОБА_1 про те, що в період з 22.11.2021 по 30.11.2021 вона перебувала на роботі, спростовуються рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.02.2022 у справі № 750/14822/21, що набрало законної сили, яким встановлено, що незаконне відсторонення ОСОБА_2 від роботи мало місце з 22.11.2021 по 10.02.2022, у зв`язку з чим на користь останньої стягнуто середній заробіток за цей період, який натепер виплачено (копії вказаного рішення й платіжних доручень на арк. 234-236, 244 «а»-247 «в», 237-239).

Жодним з нормативних актів не визначено порядок стягнення роботодавцем з працівника надлишково нарахованої заробітної плати у зв`язку з достроковим поданням до бухгалтерії табеля обліку робочого часу з передчасними відомостями. Тож апеляційним судом до спірних правовідносин застосовуються саме положення ст. 127 КЗпП України.

Відповідно до вказаної у попередньому абзаці статті, для відрахування із заробітної плати ОСОБА_1 спірної суми 9899 грн 70 коп. Академією мало бути видано відповідний наказ, який міг бути виданий тільки за умови, що ОСОБА_1 не оспорюється ні підстава, ні розмір відрахування (розмір оспорюваної суми) з її зарплати. Але остання оспорює підстави відрахування цієї суми з її зарплати. Крім того, у справі немає доказів видання Академією наказу про відрахування спірної суми із заробітної плати ОСОБА_1 . Оскільки її відповідачем відраховано з зарплати позивача незаконно - без дотримання процедури, передбаченої ст. 127 КЗпП України, то вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Тож оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення спірної суми підлягає скасуванню з прийняттям постанови про їх задоволення.

Згідно з прохальною частиною апеляційної скарги, ОСОБА_1 оскаржується рішення суду І інстанції у повному обсязі. Тож апеляційний суд вважає за необхідне переглянути його законність і в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку.

На пропозицію апеляційного суду позивачем надано копію постанови Верховного Суду від 09.09.2023 у справі № 750/4570/22 за її позовом до Академії про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за вимушений прогул. Цією постановою скасовано постанову Чернігівського апеляційного суду від 07.02.2023 про залишення без змін рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.09.2022 про відмову у задоволенні позову. Проте спосіб вирішення у тій справі позову має неабияке значення для вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку у цій справі. Оскільки позивачем не надано копію судового рішення, яким остаточно вирішено справу № 750/4570/22, то апеляційним судом роздруковано й приєднано до справи копію такого з Єдиного державного реєстру судових рішень. Приєднуючи її до справи й використовуючи для вирішення спору між сторонами, суд виходить з правової позиції щодо Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.10.2024 у справі 752/8103/13-ц. Рішенням Чернігівського апеляційного суду від 14.08.2024 у справі № 750/4570/22 позов ОСОБА_1 задоволено: її поновлено на роботі на посаду завідувача кафедри теорії та історії держави і права, конституційного права Академії з 15.07.2022 і з Академії на її користь стягнуто 644977 грн 28 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу (обов`язкові платежі й податки з цієї суми не утримано).

Оскільки рішенням Чернігівського апеляційного суду від 14.08.2024 у справі № 750/4570/22 наказ відповідача від 14.07.2022 № 156/ОС про звільнення позивача з роботи визнано незаконним, то цей наказ в силу ст. 68 Конституції України не породжує у позивача права вимагати стягнення з відповідача середнього заробітку за невиплату на його підставі у день звільнення позивача частини заробітної плати в сумі 9899 грн 70 коп. (що є об`єктом розгляду в цій справі). Отже позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не підлягає задоволенню. Тому оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні цієї вимоги є вірним, але мотиви, з яких місцевий суд дійшов такого висновку, є хибними, у зв`язку з чим вони підлягають відповідній зміні.

В порядку ч. 13 ст. 141 ЦПК України з Пенітенціарної академії України на користь держави належить стягти судовий збір у сумі 2684 грн 00 коп. - за ставками, встановленими підп. 1, 6 п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», внаслідок задоволення вимоги про стягнення безпідставно утриманої зарплати в сумі 9899 грн 70 коп.:

- у зв`язку з задоволенням цієї вимоги, включеної до позовної заяви - 1073 грн 60 коп.;

- у зв`язку з задоволенням цієї ж вимоги, включеної до апеляційної скарги: 1073 грн 60 коп. х 150% = 1610 грн 40 коп.;

- разом: 1073 грн 60 коп. + 1610 грн 40 коп. = 2684 грн 00 коп.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 374, 376 ч. 2 і ч. 1 п. 4, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, позов ОСОБА_1 задовольнити частково; рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2023 року:

- скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості по оплаті праці та стягти з Пенітенціарної академії України на користь ОСОБА_1 9899 (дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) грн 70 коп. (обов`язкові платежі й податки з цієї суми утримано);

- змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, відмовивши у їх задоволенні з мотивів, викладених у цій постанові.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягти з Пенітенціарної академії України 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору в дохід держави.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня її складення.

Ідентифікаційні дані учасників справи наведено у рішенні суду І інстанції.

Головуючий: Судді: