ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/3136/23Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А.
Провадження № 22-ц/817/367/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Храпак Н.М.

Суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участі секретаря - Панькевич Т.І.

без участі сторін, належним чином

повідомлених про дату, час і місце

розгляду справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №601/3163/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 січня 2024 року, ухваленого суддею Коротичем І.А., у цивільній справі за позовом Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

у листопаді 2023 року акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі за текстом АТ «Перший Український Міжнародний Банк», АТ «ПУМБ») звернулося у суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 801 від 23 листопада 2020 року та №501 від 28 грудня 2021 року в розмірі 122452,26 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23 листопада 2020 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №801, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 29 361,00 грн. У порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 10 серпня 2023 становить 21869, 79 грн., з яких:13103,90 грн - заборгованість за кредитом; 1,69 грн - заборгованість за процентами; 8764,20 грн заборгованість за комісією.

Окрім того, 28 грудня 2021 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 було укладено ще один договір №501, відповідно до умов якого банк надає позичальнику грошові кошти у розмірі 70 000 грн. У порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 10 серпня 2023 року становить 100 582,47 грн., з яких: 64047,14 грн - заборгованість за кредитом; 9,19 грн - заборгованість за процентами; 36526,14 грн заборгованість за комісією.

Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитними договорами утворилась загальна сума заборгованості 122 452,26 грн. Кредитодавець відповідно до умов кредитних договорів, 10серпня 2023 року направив позичальнику вимоги про усунення порушень щодо сплати заборгованості, однак дані вимоги проігноровані позичальником, порушення не усунуто.

У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості в розмірі 122 452,26 грн та судові витрати.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 18.01.2024 позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №801 від 23.11.2020 в сумі - 5 509,95 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №501 від 28.12.2021 в сумі - 59 870,33 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , сплачені судові витрати в сумі 1433,05 гривень.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 січня 2024 року у справі №601/3136/23 та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, фактичним обставин справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що вона звернулась до Банку, щоб отримати банківську платіжну картку для здійснення розрахунків у зв`язку з чим заповнила анкету-заяву, яка є лише зверненням та не є рівноцінна договору, тим більше кредитному.

Відзив на апеляційну скаргу відповідача до суду апеляційної інстанції не поступав.

У судове засідання представник АТ «ПУМБ» - Височан Є.М. не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до електронного кабінету.

ОСОБА_1 також в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, однак на адресу суду надіслала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Також вказує, що аргументи, які викладені у апеляційні скарзі та докази додані до неї підтримує в повному обсязі.

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України cудова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржене судове рішення відповідає, з огляду на таке.

23.11.2020 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 801, на підставі якого відповідач отримала кредит в розмірі 29361, 00 грн на споживчі цілі.

Підписавши заяву на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб від 23.11.2020, відповідач беззастережно підтвердила, зокрема, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»:pumb.ua, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть йому бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилась з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку).

У даній заяві відповідач просила надати їй споживчий кредит на наступних умовах: 1. Цільове призначення : а) загальні споживчі цілі; б) сплата Разової комісії банку; 2. Сума 29361 грн, разова комісія - 0,00 грн; 3. Строк 36 місяців; 4. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 1,99 %; 5. Розмір процентної ставки - 0,01 % річних; 6. разова комісія - % та/або грн; 7. Спосіб надання споживчого кредиту на загальні споживчі цілі - видача готівкою через касу банку; банківський переказ на рахунок, в АТ «ПУМБ», отримувач ОСОБА_1 ; 8. Найменування кредитного продукту - Кредит на загальні цілі;

Відповідно до графіку платежів, що міститься у заяві: схема повернення кредиту ануїтетна (рівними платежами), реальна річна процентна ставка 47,2377 %, загальна вартість кредиту становить 50399,43 грн., загальні витрати за споживчим кредитом 21038,43 грн. Дата платежу до 23 числа кожного календарного місяця. Платіжні періоди з 23.11.2020 по 23.11.2023. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 584,28 грн щомісяця .

До Заяви № 801 позивач додав також публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 29361 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № TR. 45677031.80021.13604 від 23 листопада 2020 року та випискою/особовим рахунком ОСОБА_1 з 23/11/2020 по 10/08/2023.

Згідно з розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Перший Український Міжнародний Банк» за кредитним договором № 801 від 23.11.2020, станом на 10.08.2023 (включно) вбачається, що заборгованість відповідачки перед позивачем становить 21 869,79 грн., з яких: 13103,90 грн. - заборгованість за кредитом, 1,69 грн - заборгованість за процентами, 8764,2 грн - заборгованість за комісією. Відповідачем за весь період сплачено комісію 7595,64 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу (повідомлення) № вих.366 від 10.08.2023 з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором № 801 в сумі 21 869,79 грн не пізніше 30 календарних днів з дня отримання цього повідомлення, що підтверджується копією даної письмової вимоги та списком № 20230818 ПУМБ_398 згуртованих відправлень (рекомендованих листів).

Також, 28.12.2021 між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 501 на підставі якого відповідач отримала кредит в розмірі 70 000 грн на споживчі цілі.

Підписавши заяву на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб від 28.12.2021, відповідач беззастережно підтвердила, зокрема, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»:pumb.ua, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть йому бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилась з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку).

У заяві № 501 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в розмірі 70 000 грн. на споживчі цілі, строком на 24 місяці, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 %, розмір процентної ставки 0,01% річних.

Відповідно до графіку платежів, реальна річна процентна ставка 77,0418 %, загальна вартість кредиту становить 120 239,16 грн., загальні витрати за споживчим кредитом 50 239,16 грн. Дата платежу до 28 числа кожного календарного місяця. Платіжні періоди з 28.12.2021 по 28.12.2023. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 2093 грн. щомісяця.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 70 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № TR.54914885.108900.13604 від 28 грудня 2021 року та випискою/особовим рахунком ОСОБА_1 з 28/12/2021 по 10/08/2023.

З розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Перший Український Міжнародний Банк» за кредитним договором № 501 від 28.12.2021, станом на 10.08.2023 (включно) вбачається, що заборгованість відповідачки перед позивачем становить 100 582,47 грн., з яких: 64047,14 грн - заборгованість за кредитом; 9,19 грн - заборгованість за процентами; 36526,14 грн - заборгованість за комісією. Відповідачкою за весь період сплачено комісію 4186 грн.

З метою до судового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу (повідомлення) № вих.365 від 10.08.2023 з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором № 501 в сумі 100 582,47 грн не пізніше 30 календарних днів з дня отримання цього повідомлення, що підтверджується копією даної письмової вимоги та списком № 20230818 ПУМБ_398 згуртованих відправлень (рекомендованих листів).

Оскільки досудові вимоги банку про погашення кредитної заборгованості позичальником добровільно задоволені не були, банк звернувся з цим позовом до суду для стягнення наявної кредитної заборгованості.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами не виконала, у зв`язку з чим підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №801 від 23.11.2020 в сумі - 5 509,95 грн та заборгованість за кредитним договором №501 від 28.12.2021 в сумі - 59 870, 33 грн. Відмовляючи у стягненні комісії за кредитними договорами, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачу було встановлено щомісячну плату за послуги банку, в тому числі і які за законом повинні надаватись безоплатно, положення кредитних договорів, укладених між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ» про зобов`язання позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитними договорами, є нікчемними.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

В силу вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З матеріалів справи вбачається, що 23.11.2020 та 28.12.2021 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачкою ОСОБА_1 укладені кредитні договори № 801, № 501 у виді заяв про приєднання до Договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що АТ «Перший Український Міжнародний Банк» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитними договорами виконало та надало їй кредити в сумі 29361 грн та 70000 грн, що підтверджено платіжними інструкціями № TR. 45677031.80021.13604 від 23 листопада 2020 року та № TR. 54914885.108900.13604 від 28.12.2021 та випискою/особовим рахунком ОСОБА_1 за період з 23/11/2020 по 10/08/2023 та з 28/12/2021 по 10/08/2023, що є первинними банківськими документами, оскільки виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача, зокрема баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції).

Як видно з розрахунків заборгованості, наданих АТ «ПУМБ», ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами щодо повернення кредитів, сплати процентів передбачених кредитними договорами, належним чином не виконала, у зв`язку з чим, у неї утворилась заборгованість за кредитним договором № 801 від 23.11.2020, яка складається із: 13103, 90 грн сума заборгованості за кредитом, 1,69 гривень сума заборгованості за відсотками та заборгованість за кредитним договором № 501 від 28.12.2021, яка складається із: 64047,14 грн - заборгованість за кредитом; 9,19 грн - заборгованість за процентами.

У справі, яка переглядається, встановлено, що спірні договори споживчого кредиту підписані сторонами, які досягли згоди з істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, Відповідач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови, а банк надав позичальнику інформацію про умови кредитування, відсоткову ставку, валютні ризики та форми забезпечення кредиту. Враховуючи наведене, твердження заявника про те, що відсутні докази укладення кредитних договорів між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 , апеляційний суд не приймає, оскільки матеріалами справи встановлено протилежне.

З огляду на викладене, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що кредитні договори № 801 від 23 листопада 2020 року та №501 від 28 грудня 2021 року укладені у спосіб, визначений чинним законодавством та матеріалами справи безспірно стверджується дійсність грошової вимоги АТ «ПУМБ» по стягненню заборгованості за кредитними договорами, а тому позовні вимоги позивача АТ «ПУМБ» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 , заборгованості за тілом кредитів підлягають до задоволення.

Проте, Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитами, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути й заборгованість за комісією за обслуговування кредиту.

Суд першої інстанції вірно не взяв їх до уваги, виходячи із наступного.

Згідно із частинами першою - третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.11.2023 по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина першастатті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третястатті 89 ЦПК України).

У справі встановлено, що відповідно до п. 5.7.3 публічної пропозиції АТ « ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 12.08.2020) комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги Банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення Споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо Споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно в термін сплати процентів за користування Споживчим кредитом за відповідний розрахунковий період у розмірі, вказаному у заяві на приєднання до договору, від початкової (наданої) суми споживчого кредиту ( база розрахунку комісії). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості за наданим Споживчим кредитом розраховується за повний місяць у якому відбувається повернення заборгованості. Під повним місяцем, у цій Частині 5 Розділу ІІ цього Договору, розуміється період, який визначається від попереднього до наступного терміну (дати) платежу згідно з Графіком платежів.

У п. 4 заяви № 801 на приєднання на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб від 23.11.2020, зазначено, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,99 %.

У п. 5 заяви №501 від 28.12.21 на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб від зазначено, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2, 99 %.

Колегія суддів звертає увагу, що в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також АТ «ПУМБ» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», в зв`язку з цим підстав стягувати нараховану позивачем у даній справі заборгованість по комісії за обслуговування кредитної заборгованості на суму: за кредитним договором №801 8764,2 грн та за кредитним договором №501 від 28.12.21 36526,14 грн. не має.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну слід залишити без задоволення, а рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 січня 2024 року без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 січня 2024 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 29 квітня 2024 року.

Головуюча Н. М. Храпак

Судді: О. З. Костів

М. В. Хома