Провадження № 2/127/5524/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2024 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Вінницької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся Позивача ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить зокрема, 1 /2 ідеальної частки квартири за АДРЕСА_1 . Загальна площа квартири становить 22,3 м2. Рік спорудження будинку 1998, власником іншої 1 /2 частини цієї квартири є Позивач - ОСОБА_1 . Документи, що підтверджують родинний зв`язок між бабусею ОСОБА_2 та онуком ОСОБА_1 додаються до позовної заяви. Позивач є єдиним спадкоємцем померлої, інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає, адже, у визначений Законом строк, шість місяців з дня відкриття спадщини до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини жодний спадкоємець не звертався, про що свідчить відсутність записів у спадковому реєстрі. З метою прийняття спадщини, Позивач звернувся до нотаріуса, де йому було повідомлено, що він пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини і цей строк можливо продовжити лише в судовому порядку. Так сталося, що у встановлений законом шестимісячний строк Позивач з поважних причин не міг звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на заваді стало важке захворювання 12-палої кишки, яке потребувало оперативного втручання, наслідки оперативного втручання тривалий час супроводжувалися важким перебігом та болями, рецидивуючі кровотечі, що потребувало постійного контролю та нагляду лікарів, проте, захворювання перейшло у хронічну стадію й до нині потребує медичного супроводу. Просить визначити ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , додатковий строк в три місяці з дня набрання рішення суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за місцем знаходження спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 18.11.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні при винесені рішення покладалась на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.10.2001року квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 1 /2 частці. За реєстровим номером № 4853 від 31.10.2001 року посвідчено договір, за яким ОСОБА_3 подарувала 1 /2 частку зазначеної в цьому документів квартири ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 5, 26.05.1990року зареєстрували шлюб ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 15.10.2001 року ОСОБА_3 розірвала шлюб з ОСОБА_6 та після розірвання шлюбу прізвище дружини ОСОБА_7 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 6386 ОСОБА_1 в період з 26.03.2018 по 30.03.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в хірургії.

Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 24393, ОСОБА_1 в період з 18.12.2018 по 28.12.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні.

Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 11.07.2022року, ОСОБА_1 оглядався в лікаря ОСОБА_8 .

21.07.2022 року ОСОБА_1 оглядався лікарем ОСОБА_9 , що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого.

В період з 23.01.2023 по 30.01.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарного лікуванні в КНП ВМКЛ №1, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого гастроентерологічного відділення № 481.

Позивач вказує, що звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, де йому було повідомлено що він пропустив строк для подання відповідної заяви, однак позивач не надає доказів звернення до нотаріуса, а тим більше його відмову.

Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1265 ЦК України передбачено, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

В даному випадку, ОСОБА_1 , будучи онуком спадкодавця, знаючи про наявне нерухоме майно, знаючи про дату його смерті - володів інформацією про відкриття спадщини на його права та обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦК України особа може на власний розсуд як здійснювати своє цивільне право, так і використовувати його частково або не використовувати взагалі.

Під здійсненням цивільного права слід розуміти реалізацію тих можливостей, які передбачені змістом суб`єктивного цивільного права. Здійснення цивільного права може відбуватися шляхом вчинення як фізичних, так і юридичних дій.

Частина 2 ст. 12 ЦК встановлює, що нездійснення особою цивільного права не є підставою для припинення цього права, крім випадків, встановлених законом.

Закон обмежує строк здійснення права на прийняття спадщини, що відповідно до ст. 1270 ЦК України становить шість місяців з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд з`ясовує чи були перешкоди для подання заяви на прийняття спадщини і досліджує поважність причини пропуску строку. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 року у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Об`єктивні обставини це ті, що існують поза людською свідомістю і незалежно від неї, її волі та бажань, а суб`єктивні це ті, що зумовлені особистими поглядами, інтересами, потребами, переконаннями людини.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач посилався на свою хворобу, яка сталася фактично через три місяці після смерті бабусі. На підтвердження вказаної обставини, позивач представив суду виписки із медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого.

Отже, за обставинами справи позивачем не доведено, що за станом здоров`я він був позбавлений можливості звернутися у визначений законом строк із заявою про прийняття спадщини.

Інших доказів, які б підтверджували існування у позивача об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини у встановлені законом строки матеріали справи не містять, і позивачем суду не представлено.

Суд наголошує, що незалежно від своєї хвороби, а саме те, що позивач перебував на лікуванні з 26.03.2018 по 30.03.2018, 18.12.208 по 28.12.2018, позивач не був позбавлений можливості направити заяву про прийняття спадщини засобами поштового зв`язку відповідно до пункту 3.5 глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Також, суд критично оцінює доводи позивача щодо стану його здоров`я, що перешкоджало вчасно подати заяву про прийняття спадщини. Більш того, позивач не надав суду медичної документації щодо перебування його протягом усього строку для прийняття спадщини у такому хворобливому чи іншому стані, який би перешкоджав йому звернутися до нотаріуса. Із наданих виписок не вбачається тривале перебування позивача на стаціонарному лікуванні, в зв`язку з чим не мав можливості подати заяву про прийняття спадщини.

У постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 405/7111/19 Верховний Суд зазначив, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Факт перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я у всіх випадках не може вважатися безумовною підставою для визначення додаткового строку. Важливими у цьому аспекті є тривалість стаціонарного лікування та ступінь захворювання.

У постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 496/3234/19 зроблено висновок про те, що сам факт захворювання позивача не свідчить про те, що він фізично не міг прибути до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини або направити таку заяву засобами поштового зв`язку, чи не міг запросити нотаріуса для складення відповідної заяви за місцем свого проживання у разі неможливості подати заяву до нотаріальної контори особисто у разі хвороби.

У постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 736/586/16-ц Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Короткочасна хвороба, тяжкий матеріальний стан спадкоємця як причини пропуску строку для прийняття спадщини не можуть бути визнані поважними, оскільки самі по собі ці обставини без встановлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, оцінивши докази, надані позивачем, суд зазначає, що дійсно стан здоров`я позивача вимагає додаткових сил і часу для лікування та може вносити певні корективи у можливість розпоряджатися своїм часом. Проте, ці обставини, які не були безперервним, та відсутність доказів, які б вказували на те, що стан здоров`я позивача настільки важкий, що перешкоджав йому у своєчасній реалізації своїх спадкових прав, не можуть бути визнані судом такими, що створювали непереборні, істотні труднощі для позивача для вчасного подання заяви про прийняття спадщини, отже не можуть бути визнані поважними причинами.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. При цьому, обставини, на які посилався позивач як на підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, на переконання суду, не є поважними причинами пропуску вказаного строку, тобто такими, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили йому вчасно реалізувати своє право на подання заяви про прийняття спадщини, а відтак не можуть бути визнаними об`єктивними перешкодами для здійснення такої дії.

З огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, необхідно відмовити.

Разом з тим, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд підчас ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позову, тому понесені судові витрати у виді судового збору, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, залишає за позивачем.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 10, 12, 76-81, 131, 133, 141, 264-268, 354 ЦПК України, статтями 1216, 1217, 1233, 1235, 1236, 1268-1270, 1272 ЦК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.12.2024року.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 ,ІПН НОМЕР_5 .

Вінницька міська рада, м. Вінниця, вул. Соборна, 59, .

Суддя: