Номер провадження: 22-ц/813/2718/24
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І.А.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Бобуйок І.А. 12 вересня 2023 року у м. Одеса, -

встановила:

У червні 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором б/н від 04.06.2021 року у розмірі 32539,12 грн. та судових витрат.

Свої вимоги Банк мотивував тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 04.06.2021 року. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Виконання відповідачем договору вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування.

Банк зазначав, що відповідач зобов`язалась повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором, однак в процесі користування кредитним рахунком ОСОБА_1 не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку, яка додана до позовної заяви.

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, ОСОБА_1 станом на 19.01.2023 року мала заборгованість у розмірі 32539,12 грн., яка складається з наступного: 26485,50 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6053,62 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Оскільки відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість за кредитним договором, представник позивача звернувся до суду із цим позовом.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.09.2023 року позов АТ КБ «Приватбанк» було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором № б/н від 24.01.2018 року за тілом кредиту в сумі 26485,50 грн. та судовий збір у розмірі 2184,60 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позову про стягнення процентів, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким вимоги про стягнення процентів задовольнити у повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з викладеного, рішення суду першої інстанції оскаржується АТ КБ «Приватбанк» лише у частині позовних вимог про стягнення відсотків за договором, а тому підлягає перегляду в апеляційному порядку виключно у вказаній частині.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не було враховано, що до укладання договору про споживчий кредит, Банк 04.06.2021 року надав ОСОБА_1 відповідну інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця, у формі Паспорту споживчого кредиту, який було підписано особисто відповідачем. Інформація, надана Банком відповідачу у формі Паспорту споживчого кредиту від 04.06.2021 року, містить відомості, передбачені ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування».

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника АТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.06.2021 року ОСОБА_1 підписала анкету-заявку про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» та отримав платіжну картку.

У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які згідно до позовної заяви розміщені на сайті: www.privatbank.ua.

Банком, на виконання умов Договору надання банківських послуг, було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 2000 грн., що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачеві надано у користування кредитну картку.

У зв`язку із порушеннями ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 19.01.2023 року мала заборгованість у розмірі 32539,12 грн., яка складається з наступного:

- 26485,50 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

- 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками;

- 6053,62 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;

- 0,00 грн. нарахована пеня;

- 0,00 грн. нарахована комісія.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а ч. 1 ст. 1049 вказаного Кодексу встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору кредит у строк та в порядку, встановлених договором.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором б/н від 04.04.2021 року виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується випискою по картковим рахункам, відкритим на ім`я відповідача.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальний розмір кредиту - сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

За приписом ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов.

Статтею 525 ЦК?заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.

Колегія суддів враховує, що матеріали справи містять Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, а також Паспорт споживчого кредиту, підписані ОСОБА_1 , які містять інформацію про істотні умови кредитного договору, процентні ставки, відсотки річних для карт Універсальна та Універсальна Голд, пені, штрафів тощо. Паспорт споживчого кредиту також містить інформацію щодо основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача, орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, тощо.

У заяві також зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які розміщені в мережі Інтернет в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви.

Колегія суддів враховує, що у самій Заяві не вказано суму кредиту, яку отримала відповідач ОСОБА_1 , однак вказана сума зазначена у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, згідно якої відповідачу 04.06.2021 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 2000 грн, який у наступному, 13.09.2021 року, був збільшений до 25 000 грн., та 26.12.2022 року зменшений до 0 грн.

Таким чином, зі вказаних доказів вбачається, що 04.06.2021 року ОСОБА_1 з АТ КБ «Приватбанк» дійсно був укладений кредитний договір б/н, згідно якого остання отримала суму кредиту у розмірі 2000 грн., яка у наступному збільшувалась та зменшувалась банком, крім того, ОСОБА_1 активно користувалась кредитними коштами, на підставі чого колегія суддів вважає доведеними вимоги банку про стягнення з відповідачки тіла кредиту в сумі 26485,50 грн.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у?ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до?ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до?ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ч. 1?ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частинами 1, 2?ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до?ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Колегія суддів зазначає, що, як вже вказувалось вище, процентна ставка по кредиту зазначена у Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, а також Паспорті споживчого кредиту, підписаними особисто ОСОБА_1 , та у яких, крім того, встановлені умови договору про встановлення відповідальності у вигляді відсотків, неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути таку його складову, як заборгованість за простроченими відсотками в сумі 6053,62 грн.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного?договору.

Таким чином, шляхом підписання Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, а також Паспорта споживчого кредиту, ОСОБА_1 засвідчила, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач, ознайомилась та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що стороною позивача доведено, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Тому, колегія суддів вважає, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «Приватбанк» дотримано вимог, передбачених статтею 11 Закону України «Про споживче кредитування» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Крім того, колегія суддів враховує, що даному випадку ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами, починаючи з дня отримання кредитного ліміту у 2021 році, витрачала ці кредитні кошти, при цьому сплачуючи відсотки за користування ними, що свідчить про погодження відповідачкою із визначеними Банком умовами кредитування, з якими остання була ознайомлена 04.06.2021 року. Відповідно, у ОСОБА_1 виник обов`язок щодо сплати відсотків за користування грошовими коштами, отриманими у кредит від позивача.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Банку в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками у сумі 6053,62 грн.

Дійшовши висновків щодо вказаних обставин, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також на підставі вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України, колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення, в примусовому порядку, з боржника ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками у сумі 6053,62 грн.

При вищевказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не визначився із юридичною природою спірних правовідносин в частині, яка переглядається, та необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог Банку щодо стягнення прострочених відсотків, у зв`язку із чим заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12.09.2023 року підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову про стягнення процентів із ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк».

Щодо судових витрат.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача

З урахуванням викладеного, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягають стягненню судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 4026 грн.

Керуючись ст. 367, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2023 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за простроченими відсотками - скасувати.

Постановити в цій частині нове судове рішення, яким позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 від 18.05.2016 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) заборгованість за простроченими відсотками за кредитним договором №б/н від 04 червня 2021 року в сумі 6053,62 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 від 18.05.2016 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) судові витрати в сумі 4026 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п. 2 «а» - 2 «г» ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 30 квітня 2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе