Справа № 362/1719/24
Провадження № 2/362/1547/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

з участю секретаря судового засідання - Шмагун М.С.,

розглянувши в залі суду у місті Василькові цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача 66537,92 грн. матеріальної шкоди та 30000,00 грн. моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення дорожьно-транспортної пригоди, винним у якій визнано ОСОБА_2 .

Відповідач подав до суду відзив, у якому вимог позову не визнав, вказуючи на те, що вимоги є необґрунтованими та такими, що не відповідають існуючим обставинам, що чітко вказує, що позивач повинен звернутись саме до Страхувальника в межах суми страхового зобов`язання (в даному випадку 160 000грн.), але він не робить цього з огляду на те, що страхова компанія провела дослідження пошкоджень транспортного засобу і знає, які частини були пошкоджені і як їх варість так і вартість відвального ремонту, що не дає можливості зловживати своїми правами. При цьому, вважає, що позивач зловживає своїм правом захисту своїх інтересів в суді вважаючи, що суд не буде ретельно вивчати пошкодження та вартість відновленого ремонту.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому заперечував доводи відповідача, посилаючись на практику Верховного суду, за якою позивач має право звертатися до безпосереднього винуватця ДТП з вимогою про відшкодування різниці між виплаченою страховою компанією сумою відшкодування та фактично завданими збитками.

Строни правом на зміну правил розгляду справи з спрощеного на загальний, шляхом подання відповідних заяв, не скористалися.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи та доказів наданих сторонами до позову та відзиву, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення про наступне.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.11.2023 р. № 362/7268/23, що набрала чинності 21.11.2023 р., встановлено, що 27.10.2023 р. о 09:13 у смт. Калинівка Фастівського району Київської області по вул. Центральна, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Ford Transit Connect, д.н.з. НОМЕР_1 , у порушення п. п. 2.3б, 12.1, 13.1 ПДР України, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Nissan Note, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_2 у судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та просив суд суворо не карати. Окрім того, винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема: даними схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.10.2023, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Відповідно до зворотнього боку схеми з місця ДТП «Перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих унаслідок ДТП», автомобіль Nissan Note, д.н.з. НОМЕР_2 зазнав пошкоджень заднього бамперу, задньої кришки багажника, задньої лівої фари.

Як вбачається з протоколу огляду транспортного засобу, складеного 31.10.2023 р. ОСОБА_5 у присутності позивача, до переліку пошкоджень транспортного засобу Nissan Note, д.н.з. НОМЕР_2 , включено: боковина задня; ліхтар задній зов., бампер задній; панель задка; підлога багажника; лонжерон задній; кришка багажника; накладка багажника; усунення перекосу задка (облицьован.задн.панелі); можлиі приховані пошкодження.

Згідно складеного в присутності позивача 09.11.2023 р. переліку пошкоджень, автомобіль Nissan Note, д.н.з. НОМЕР_2 , зазнав деформації колісної арки задньої лівої, панелі ліхтаря задньої лівої, панелі клапан.вентиляці.лів, панелі даху, лонжерону заднього лівого та правого, панелі пілоги багажника, рами даху правої, а аткож розриву кріплення заднььго бампера лівого та правого.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 21.12.2023 р., вартість відновлювального ремонту становить 67027,95 грн.; розмір матеріального збитку - 48577,48 грн.; сума страхового відшкодування 46077,48 грн.

Згідно листа Національної акціонерної страхової компанії «ОРАНТА» від 11.01.2024, вих. № 09-02-17/, матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу Nissan Note, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження при ДТП, склав 48577,48 грн. (вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіціенту фізичного зносу складає 67027,95грн., а з урахуванням коефіціенту фізичного зносу складає 48577,48 грн. ).

При цьому, 04.01.2024 р. НАСК «ОРАНТА» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 46 077,48 грн. на рахунок позивача.

З огляду рахунку на оплату № 030124 від 03.01.2024 р. та акту виконаних робіт № 250124 від 25.01.2024 р., позивач сплатила 112 615,40 грн. за ремонт належного їй транспортного засобу. Доказів щоб спростовували дану обставину та клопотань про призначення автотехічної та/або автотоварознавчої експертизи відповідачем суду не надано.

За змістом статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частиною 1ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України І розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1 166, 1 187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 1ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК України).

Відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно достатті 1192 ЦК України, має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність якого застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28,29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача, як з винуватця ДТП, підлягає стягненню різниця між фактичною шкодою та страховим відшкодуванням на суму 66 537,92 грн.

Оскільки позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 66 537,92 грн. підтверджені належними та достовірними доказами, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

В частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та судового збору, суд виходить з такого.

Статтею 133 ЦПК Українивстановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч. 4ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20.09.2018 р. на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи правову позицію Верховного суду та з огляду наданих преставником позивача доказів, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 15 000 грн. витрат на надання правової допомоги та 1211,20 грн.сплаченого судового збору.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Відповідно до вимогст. 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимогст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі,неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до розяснень викладених вПостанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4„Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Постановою Пленуму ВС України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», пунктом 5 роз`яснено, що суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 5 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995р. № 4, розглядаючи позов про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, за яких обставин і якими діями вони завдані, яким є ступень вини заподіювана, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з ними втрати та з чого при цьому виходить.

Згідно роз`яснень, даних у пункті 9 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України із змінами, внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 р., розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначаєтьсязалежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Згідно роз`яснень, наданих Пленумом ВС України, моральна шкода може полягатиу приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків.

При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, позивачем не доведено факту спричинення моральної шкоди, не надано доказів, які б свідчили про настання негативних наслідків для його фізичного та психічного стану. У зв`язку з зазначеним, суд вважає що позовна вимога про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає як така, що не доведена належними і допустимими доказами.

Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 274, 280-282, 289, 352-355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 66 537,92 грн. завданої матеріальної шкоди, 15000 грн. витрат на надання правової допомоги, 1211,20 грн. сплаченого судового збору, а всього - 82749 (вісімдесят дві тисячі сімсот сорок дев`ять) грн. 12 коп.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Л.М. Кравченко