Номер провадження: 22-ц/813/7020/24
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Вадовської Л.М.,

Комлевої О.С.,

за участю:

секретаря Чеботар А.Г.,

представника ОСОБА_1 адвоката Панасаюка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Панасюк Олег Миколайович, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2024 року, ухвалену під головуванням судді Бондара В.Я., про відмову у забезпеченні позову Акціонерного товариства «Одесагаз» до ОСОБА_1 про стягнення донарахування не облікованого обсягу природного газу, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Одесагаз» про визнання незаконним та скасування Акту і рішення комісії,

встановив:

02.07.2024 року Акціонерне товариство (далі АТ) «Одесагаз» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення донарахування не облікованого обсягу природного газу у сумі 95 648,18 грн.

В свою чергу, 27.08.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до АТ «Одесагаз» про визнання незаконним та скасування Акту про порушення № 02983 від 07.10.2022 року, а також рішення комісії № 2550аб від 20.12.2022 року (а.с.13-14, 63-72).

Крім того, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом заборони АТ «Одесагаз» вчиняти дії щодо відключення від газопостачання через існування заборгованості по вартості з не облікованого (донарахованого) природного газу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.81-82).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.08.2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову біло відмовлено (а.с.89-90).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 26.08.2024 року та прийняття нового судового рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.95-97).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову в забезпеченні зустрічного позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи, а тому заборона відключення від газопостачання будинку позивача є втручанням у господарську діяльність відповідача за зустрічним позовом АТ «Одесагаз».

З таким висновком погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із зустрічним позовом, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 , 27.08.2024 року звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з заявою про забезпечення позову, в якій просив заборонити АТ «Одесагаз» вчиняти дії щодо відключення від газопостачання через існування заборгованості по вартості з не облікованого (донарахованого) природного газу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 посилався на те, що йому, як споживачу газу, від АТ «Одесагаз» надходять повідомлення про припинення / обмеження надання послуг з розподілу природного газу у зв`язку з заборгованістю за несанкціонований відбір природного газу. Також вказував, що відповідно до чинного законодавства, якщо нарахування вартості не облікованого природного газу буде оскаржуватися споживачем у судовому порядку, то така заборгованість не вважається простроченою, а відключення його будинку від газопостачання до вирішення судом справи, є порушенням конституційних прав. У разі не прийняття рішення це вплине на спосіб життя заявника, який є інвалідом ІІ групи. Вважає, що вжиття такого виду забезпечення позову не створить негативних наслідків та не перешкоджатиме господарській діяльності відповідача, а також забезпечить рівний баланс прав та обов`язків сторін по справі.

Вирішуючи дану заяву, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому суд правильно зазначив, що заборона відключення домоволодіння позивача від газопостачання не впливає на вирішення питання про незаконність та скасування Актів та рішення.

Також суд правильно виходив із того, що відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Крім того, згідно ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що діяльність АТ «Одесагаз» є, зокрема, і господарською діяльністю.

Крім того, суд правильно вказав, що відповідно до п.п.6,9 п.1 глави 7 розділу VI, а також п. 12 розділу 5 глави XI Кодексу газорозподільних систем про прострочену заборгованість не йдеться.

Більше того, суд апеляційної інстанції встановив, що на даний час будинок позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 не відключений від газопостачання, тому посилання апелянта ОСОБА_1 на те, що є не допустимим відключення його будинку від газопостачання в зимовий період, є безпідставним.

Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, оскільки рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Панасюк Олег Миколайович залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2024 року про відмову у забезпеченні позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.12.2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.М. Вадовська

О.С. Комлева