РІШЕННЯ

іменем України

(повний текст)

19 грудня 2024 рокуСправа №451/1654/24
Провадження № 2/451/546/24

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді - Патинок О.П.

секретар судового засідання - Ференс І.І.

Справа № 451/1654/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

з участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

Описова частина рішення: 25.11.2024 від позивача ОСОБА_1 до Радехівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2024 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 26 серпня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за №1973. Під час шлюбу у подружжя народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. Між сторонами сімейне життя поступово погіршувалось та шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач вказує, що примирення між нею та відповідачем є неможливим, оскільки, розлад у їхній сім`ї носить тривалий характер, сімейні відносини між ними фактично остаточно припинено з квітня 2024 року, втрачено почуття любові. Позивач зазначає, що малолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідачем не вживалися заходи щодо належного утримування його дітей, добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Просить позов задовольнити.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

Позивач будучи присутня в залі судових засідань позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити із підстав зазначених у позовній заяву. Додатково пояснила, що дійсно 26 серпня 2010 року між нею - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, від шлюбу мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Діти проживають із нею у квартирі, яку вона винаймає за власні кошти, з вересня 2024 відповідач не дає коштів на оплату за квартиру. З квітня 2024 вони із відповідачем проживають окремо, спільного господарства та подружніх стосунків з того часу не ведуть, категорично заперечує щодо надання терміну на примирення, оскільки остаточно вирішила розірвати шлюб із відповідачем. Відповідач з квітня 2024 до серпня 2024 періодично допомагав утримувати дітей, однак з вересня 2024 по даний час допомоги не надає. Діти відвідують різні секції, гуртки для розвитку, що потребує додаткових витрат; вважає, що аліменти в розмірі по 7000 грн. на кожну дитину будуть достатніми для їх утримання зі сторони відповідача. Просить позов задовольнити.

Відповідач будучи присутнім в залі судового засідання позовні вимоги визнав повністю, погодився із поясненнями позивачки та не заперечив щодо задоволення позовних вимог.

Заяви (клопотання) учасників справи

Не надходило.

Процесуальні дії у справі

26.11.2024 суддею Радехівського районного суду Львівської області постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху та наданий позивачу строк для усунення недоліків.

06.12.2024 через канцелярію суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків на виконання ухвали суду та надано необхідні докази до справи.

09.12.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь №952035 від 09.12.2024 про зареєстроване місце проживання відповідача.

09.12.2024 суддею Радехівського районного суду Львівської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, дану справу призначено до судового розгляду у спрощеному позовному порядку з викликом сторін.

Мотивувальна частина рішення: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Згідно зі Свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 від 26 серпня 2010 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб 26 серпня 2010 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №1973. Після державної реєстрації прізвище чоловіка « ОСОБА_6 » та дружини « ОСОБА_6 » (а.с.6).

ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 від 28 лютого 2013 року (а.с.10).

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 від 21 березня 2019 року (а.с.9).

Відповідно до Акту про фактичне місце проживання №16 від 29.11.2024, виданого головою правління ОСББ «Енді Ворхол», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Висновки за результатами розгляду справи

Вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить переконання про розгляд справи за наявними доказами та про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Судом встановлено, що сторони тривалий час, з квітня 2024 року спільно не проживають, з того часу подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, а їх сім`я фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя.

Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Виходячи із положень ст. 112 Сімейного кодексу України, враховуючи дійсні взаємовідносини, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім`я позивача та відповідача фактично розпалася, проживають окремо, спільного подружнього життя не ведуть, спільного господарства також, збереження сім`ї за таких обставин стало неможливим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, і шлюб має бути розірвано.

Щодо вимоги про стягнення аліментів, то відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини.

На підставі ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні величини аліментного платежу, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, який працевлаштований, в судовому засіданні визнав позов та зазначив, що спроможний оплачувати аліменти на дітей у тому розмірі, який просить позивач, також суд враховує величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Із враховуванням матеріального та сімейного стану позивача і відповідача, законодавчого встановлення розміру аліментів на одну дитину та законодавчого обмеження загального розміру відрахувань із заробітної плати у виді 50%, позицію сторін, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання дітей у розмірі по 7 000 (сім тисяч) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян на дітей відповідного віку, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості, не порушить інтересів відповідача, позивача по справі.

Згідно з вимогами ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує судові витрати з відповідача на користь позивача за вимогу про розірвання шлюбу.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Резолютивна частина рішення:

Керуючись ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в:

задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Розірвати шлюб, який укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 26 серпня 2010 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1973.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 в твердій грошовій валюті у розмірі по 7 000 (сім тисяч) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 25.11.2024 і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути зі ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок (позовна вимога про стягнення аліментів).

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок (позовна вимога про розірвання шлюбу).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Судове рішення складено та підписано 19.12.2024.

Головуючий суддяПатинок О. П.