Справа №949/2310/24
У Х В А Л А

про залишення без руху

16 грудня 2024 року м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Оборонова І.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та просить суд встановити факт її спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з 2017 року по день зникнення його безвісти.

За вимогами ч.6 ст.187 ЦПК України після одержання позовної заяви судом було направлено запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

13 грудня 2024 року судом отримано відповідь на вказаний запит.

Дослідивши позовну заяву суд приходить до висновку, про необхідність залишення її без руху з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 5 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Відповідно до п. 5, 8 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч. 5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ч.1, 2 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Всупереч вимогам п. 5 ч. 3 ст. 175 та ч. 5 ст.177 ЦПК України позивачкою в позовній заяві не зазначені і до позову не додані докази на підтвердження її спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_6 , ведення ними спільного побуту та наявності взаємних прав і обов`язків (листи ділового та особистого характеру, докази про спільне придбання майна (квитанції, чеки, правовстановлюючі документи про право власності, докази того, що чоловік та жінка піклувалися один про одного (анкети, заяви, особиста переписка), докази про місце реєстрації (проживання) ОСОБА_6 , починаючи з 2017 року до моменту мобілізації тощо).

Також в позові з вимогою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу не вказано, з яким саме наступним вирішенням спору про право для позивачки пов`язується встановлення зазначеного факту, оскільки з урахуванням того, що не встановлено факт смерті ОСОБА_6 в певний час, він не оголошений у встановленому законом порядку померлим, встановлення факту проживання однією сім`єю з останнім не може впливати на спадкові права і обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Позивачка в позові зазначає, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Проте, позивачка не зазначає про наявність майна, на яке у неї та ОСОБА_6 виникло таке право, та не заявляє при цьому відповідної матеріально-правової вимоги.

Крім того, позивачка звертаючись до суду з вказаною позовною заявою посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 по справі №560/17953/21, де зазначено, що аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України. Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц(провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

При цьому, позивачка звернулася до суду не в порядку окремого провадження згідно ст. 315 ЦПК України, як вказано в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року по справі №560/17953/21, а в позовному провадженні із поданням саме позовної заяви, однак не вказала всупереч ст. 16 ЦК України зміст позовних вимог.

Таким чином, зазначенні у позовній заяві позовні вимоги потребують уточнень з урахуванням регламентованих законом способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених, зокрема, положеннями ст. 16 ЦК України.

Згідно з п.4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Позивачкою подано позов про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу до чотирьох відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача щодо відновлення порушеного права. Зазначена вимога формалізується конкретним способом захисту прав або інтересів, передбаченим законодавством, який здатний ефективно захистити порушене право.

Втім, звертаючись до суду позивачка фактично не виклала таких вимог до відповідачів, а також не визначила конкретний спосіб захисту порушеного права згідно з частиною другої статті 16 ЦК України.

Так, матеріально-правова вимога позивачки до відповідачів повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.

У разі порушення цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності чи відсутності між сторонами зобов`язальних правовідносин. Тобто, потерпіла особа обирає саме той засіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу та ґрунтується на законі.

Згідно з ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Цивільно-правовим спором є спір, який виникає внаслідок відсутності згоди суб`єкта цивільного права щодо умов виконання тих чи інших прав або обов`язків, що випливають з закону чи договору. В основному, під спором про право розуміють опір, перешкода у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право. Спір про право може виникнути в разі порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів особи. З іншого боку, необхідною умовою порушення судового провадження є наявність певного спору, конфлікту, що виник із суспільних відносин, які опосередковуються правом.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що в кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору. Така незгода має втілюватись у вчиненні учасником процесу об`єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Як вже було зазначено вище, позивачкою в якості відповідачів зазначено: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , предметом позову є встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, проте позивачкою не обґрунтовано, яким чином кожен з зазначених відповідачів окремо порушив права позивачки та яка позовна вимога до нього пред`явлена.

Крім того, позивачкою до позову додано сповіщення військової частини від 21 жовтня 2024 року з повідомленням, що солдат ОСОБА_6 , старший стрілець оператор стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , 17 жовтня 2024 року під час виконання бойового завдання в бою зник безвісти.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб та строк їх усунення.

Згідно ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, зазначені ст.ст.175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою у день її первісного подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Залишення заяви без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 294, 311 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для виправлення вказаних у даній ухвалі недоліків заяви - 10 (десять) днів з дня вручення цієї ухвали,

Роз`яснити, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду

Копію ухвали надіслати заявнику.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/1706

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя:підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області Оборонова І.В.