Справа № 459/2932/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

за участю секретаря Калиш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідачки 156826,47грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

Свої вимоги мотивує наступним.

Відповідно до договору від 24.11.2021р., відповідач отримала від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» кредит у розмірі 125398,97грн. зі сплатою 0,01% річних та щомісячних відсотків у розмірі 1,5% від суми кредиту.

17.12.2021р. права вимоги за вказаним договором відступлені позивачу АТ «ТАСКОМБАНК».

Відповідачка своєчасно не повернула банку грошові кошти для погашення заборгованості, чим не виконала належним чином свої зобов`язання за кредитним договором.

Внаслідок порушення умов договору останньою, станом на 11.08.2023р., виникла вищезазначена заборгованість.

Представник позивача в позовній заяві клопотала про розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідачки адвокат Семенюк Р.А. подав відзив на позовну заяву, в якому на заперечення позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 не укладала договору № від 24.11.2021р. та позивачем не надано доказів підписання останньою цього договору, доказів перерахування грошових коштів відповідачці, доказів ознайомлення останньої з умовами кредитування, не надано розрахунку відсотків заборгованості та періоду їх нарахування.

Позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, а тому відсутні докази існування заборгованості.

Представник позивача подала письмові пояснення, в яких зазначила, що відповідач підписала договір з використанням одноразового електронного ідентифікатора.

Представник відповідачки подав письмові пояснення, в яких наполягав на тому, що ОСОБА_1 не укладала кредитного договору з ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», а наявність в договорі електронного підпису не може свідчити про укладення цього договору.

Також, зазначив, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» було укладено договір № від 14.04.2021р., на підставі якого вона сплачувала кредит.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частинами першою-другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» (у редакції, що була чинною на день виникнення спірних правовідносин) визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону).

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону №675-VIII).

Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так відповідно до правових висновків, що викладені Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19 слідує, що за змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

З кредитного договору № від 24.11.2021р., паспорта кредиту, умов отримання фінансових кредитів, порядку укладення електронного договору, витягу з інформаційно-технологічної системи встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відповідачці надано кредит в сумі 125398,97грн., з яких 117173,40грн. перераховано на банківський рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» за призначенням: погашення поточної заборгованості за кредитним договором № від 14.04.2021р. та 8225,57грн. перераховано на банківський рахунок ПАТ «Страхова компанія «ТАС» як страховий платіж за ОСОБА_1 . Договір укладено на строк 60 місяців зі сплатою 1,50% на місяць. Даний договір укладено відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» та відповідачці надіслано електронний одноразовий ідентифікатор, який нею використано для підписання зазначеного договору.

З договору факторингу №171221 від 17.12.2021р., додатку №1, додатку №2, додатку №3. додатку №4, додатку №5, витягу з реєстру прав вимоги, меморіального ордеру, розрахунку заборгованості, повідомлення, акту повернення прав вимоги, довідки від 21.06.2024р., реєстру прав вимоги, акту повернення прав вимоги, встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило АТ «ТАСКОМБАНК» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 24.11.2021р., заборгованість за яким складала 126 841,86грн., з яких:

- тіло кредиту 125398,97грн.;

- відсотки 1442,09грн.

З виписок по особовому рахунку, розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 11.08.2023р. заборгованість відповідачки за кредитним договором № від 24.11.2021р. становить 156826,47грн., з яких:

- тіло кредиту - 124563,15грн.;

- відсотки 32245,54грн.

Згідно виписки за договором та розрахунку, відповідач користувався платіжною карткою і кредитними грошовими коштами та станом на 27.06.2022р. заборгованість відповідача складає 31675,11грн., що є простроченим тілом кредиту.

АТ «ТАСКОМБАНК» надіслано ОСОБА_1 вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором № від 24.11.2021р.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Також, суд враховує, що відповідачка не заперечує тих обставин, що між нею та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» було укладено кредитний договір № від 14.04.2021р., на погашення заборгованості за яким вона отримала кредит в сумі 125398,97грн. на підставі договору № від 24.11.2021р.

Крім того, представник відповідачки надав суду квитанції про оплату ОСОБА_1 в період 11.05.2021р. по 11.10.2021р. кредиту на виконання договору №.

Стороною відповідача не спростовано надані банком докази видачі та користування кредитними коштами.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому з матеріалів справи чітко вбачається, що відповідач підписала договір та паспорт кредиту електронним цифровим ідентифікаторм, який було їй надіслано, чим підтвердила, що приєдналася до умов отримання фінансових кредитів, розміщених на сайті www.kreditmarket.ua, про що зазначено в п.3.3. договору.

Таким чином, банком доведено існування між сторонами кредитних правовідносин та наявності заборгованості за кредитом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином відповідач зобов`язаний повернути борг банку, а останній вправі вимагати стягнення боргу включно зі штрафними санкціями з боржника.

Судом встановлено, що відповідач порушила умови договору, не погасила заборгованість в добровільному порядку, а тому позов підлягає до задоволення.

Також, з відповідачки слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі, пропорційному до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором № від 24.11.2021р. в розмірі 156826 (сто п`ятдесят шість тисяч вісімсот двадцять шість)грн. 47коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири)грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення воно може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», , місцезнаходження: вул.Симона Петлюри,30, м.Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий: М. Я. Адамович