Справа № 145/1687/19
Провадження №2/145/21/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.04.2024 смт Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Крикливій М.С.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що вона є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.07.2008.

Будинок перейшов їй у спадщину після смерті ОСОБА_4 .

За будинковолодінням була закріплена земельна ділянка площею 800 кв.м, яка передана у власність рішенням 2 сесії 22 скликання Гніванської міської ради від 28.10.1994 ОСОБА_5 (колишньому власнику будинку).

В 1997 році ОСОБА_5 було згідно рішення виконавчого комітету Гніванської міської ради №129 від 27.06.1997 надано дозвіл на проектування жилої времянки, яка була ним побудована і прийнята в експлуатацію.

В зв`язку з прийняттям до експлуатації вказаного житлового будинку йому було присвоєно АДРЕСА_2 та

АДРЕСА_2 на даний час є ОСОБА_3 .

На момент останньої технічної інвентаризації будинковолодіння площа земельної ділянки складала 760 кв.м, в 2012 році виготовлялась технічна документація щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку і площа земельної ділянки була уточнена і складала 778 кв.м.

На даний час вона має намір скористатись своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки, однак згоди з приводу порядку користування із співвласником неможливо досягти в позасудовому порядку.

Просить встановити порядок користування земельною ділянкою, розташованою у АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , площею 776 кв.м між співвласниками будинковолодіння, згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи. Стягнути з відповідача документально підтверджені судові витрати.

15.03.2022 позивачкою подано заяву про зміну предмета позову, відповідно до якої просить встановити порядок користування земельною ділянкою, розташованою у АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , площею 776 кв.м, між співвласниками будинковолодіння згідно з варіантом №1 додаток №1 до висновку №581 судової земельно-технічної експертизи, складеної 21.10.2021 експертом ТОВ «Подільській центр судових експертиз», згідно з яким ОСОБА_2 користується земельною ділянкою площею 338 кв.м, ОСОБА_3 користується земельною ділянкою площею 338 кв.м., земельною ділянкою площею 123 кв.м. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 користуються спільно в рівних частках по 1/2. Стягнути з відповідачів документально підтверджені судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 з урахуванням висновку земельно-технічної експерти позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з викладених у заяві підстав.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - Гніванська міська рада Вінницької області просить позов розглянути у його відсутності, позов підтримує.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, хоч про слухання справи повідомлена в установленому законом порядку. Заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у її відсутності до суду не надходило.

За таких обставин у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі статтею 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 6 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі.

У разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію у відчужувача (попереднього власника), до набувача одночасно переходить відповідно право оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, крім випадків, визначених частиною шостою цієї статті. Волевиявлення орендодавця (власника) земельної ділянки, відчужувача (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію із зазначенням нового орендаря (користувача) земельної ділянки не вимагається.

У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, якщо такий об`єкт розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні відчужувача (попереднього власника) на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію, набувач має право вимагати внесення змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію з визначенням його співорендарем (співкористувачем) земельної ділянки, а до внесення змін до відповідного договору зобов`язаний відшкодовувати орендарю (користувачу) частину орендної плати (плати за користування земельною ділянкою) відповідно до належної йому частки у праві спільної власності на такий об`єкт. Якщо сторони не досягли згоди щодо внесення зазначених змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію, договір про внесення таких змін визнається укладеним за рішенням суду за позовом набувача.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі №689/26/17 (провадження №14-47цс20), дійшла висновку про те, що при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма статі 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Maharramovv. Azerbaijan» (заява №5046/07) від 30.03.2017 зазначено, що заявник був «законним користувачем» відповідної землі, зважаючи на належне йому право власності на нерухоме майно, розташоване на цій земельній ділянці, із можливістю передачі землі у власність цій особі у майбутньому. Відповідно, заявник мав достатній майновий інтерес щодо земельної ділянки для того, щоб отримати право володіння.

Нерухомістю згідно зі ст. 181 ЦК є земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відтак, основоположним для поняття нерухомості є зв`язок із земельною ділянкою, адже лише земельна ділянка є нерухомістю у класичному розумінні цього поняття. Тому має бути забезпечено відповідний правовий зв`язок між земельною ділянкою та розташованою на ній нерухомістю (будинком, будівлею, спорудою).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.07.2008, що стверджується витягом про державну реєстрацію прав №28599570 від 05.01.2011 (а.с.6). Будинок перейшов їй у спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який отримав від ОСОБА_5 в дар цілий жилий будинок за вказаною адресою, що стверджується договором дарування від 15.07.1998 (а.с.17 інвентарної справи №2304 щодо домоволодіння АДРЕСА_1 )

Рішенням виконавчого комітету Гніванської міської ради №129 від 27.06.1997 ОСОБА_5 було надано дозвіл на проектування жилої времянки (а.с.9), яка була ним побудована і прийнята в експлуатацію згідно акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єктом до експлуатації (а.с.10-11). В зв`язку з прийняттям до експлуатації вказаного житлового будинку йому було присвоєно №40 а.

За будинковолодінням була закріплена земельна ділянка площею 0,0800 га, яка передана у приватну власність ОСОБА_5 , що стверджується рішенням 2 сесії 22 скликання Гніванської міської ради від 28.10.1994 (а.с.8).

Відповідно до договору дарування від 15.07.1998 (а.с.66 інвентарної справи №13 на домоволодіння АДРЕСА_3 ) ОСОБА_5 подарував, а ОСОБА_3 прийняла в дар цілий жилий будинок з господарськими спорудами за вказаною адресою.

Тобто на земельній ділянці є два будинки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 .

На момент останньої технічної інвентаризації будинковолодіння площа земельної ділянки складала 760 кв.м, що стверджується технічним паспортом, виготовленим КП ВООБТІ 28.05.2008 (а.с.12-14).

В 2012 році виготовлялась технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право спільної сумісної власності на земельну ділянку, яка надана у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , і площа земельної ділянки була уточнена і складала 778 кв.м (а.с.15-28).

Щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою, то за клопотанням позивача у справі проведена земельно-технічна експертиза, за результатами якої 21.10.2021 складений висновок експерта №581.

На розгляд запропоновані варіанти №1, 2, 3 порядку користування земельною ділянкою площею 799,0 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 ,між сторонами, які описані в дослідницькій частині та графічно зображені на схемах у додатках до висновку.

Ідеальні частки ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у земельній ділянці загальною площею 799 кв.м становлять по 399, 5 кв.м.

При ухваленні рішення суд враховує роз`яснення, викладені в п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовами учасників спільної часткової власності на землю про встановлення порядку володіння та користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм: жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ними, розташування господарських будівель, споруд, необхідністю зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил та правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд може обговорити питання про грошову компенсацію.

При розгляді варіантів суд вважає за можливе встановити порядок користування земельною ділянкою, що розташована в АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 ,площею 799 кв.м, між співвласниками будинковолодіння, відповідно до варіанту 1 (додаток 1) висновку експерта №581 за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи від 21 жовтня 2021 року, відповідно до якого:

- ОСОБА_3 користується частиною земельної ділянки площею 338,0 кв.м, позначена на плані рожевим кольором,

- ОСОБА_2 користується частиною земельної ділянки загальною площею 338,0 кв.м, що позначена на плані фіолетовим кольором,

- земельна ділянка площею 123,0 кв.м, позначена на плані зеленим кольором, залишається у спільному користуванні сторін.

Запропонований варіант є наближеним до пропорційності часток осіб у праві власності на будинковолодіння, відхилення від ідеального значення відсутнє. Вказаний варіант не завдає шкоди раціональному використанню земельної ділянки, в тому числі із урахуванням видового використання земельної ділянки, відповідає інтересам кожного із сторін, при цьому не позбавляє можливості кожного з співвласників користуватись своєю частиною будинковолодіння, враховуючи проходи до будинку, споруд та на вулицю.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 181, 377 ЦК України, ст.ст.88, 120, 152 ЗК України, суд

ухвалив:

Позов задоволити.

Встановити порядок користування земельною ділянкою, розташованою у АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , площею 799 кв.м, між співвласниками будинковолодіння згідно з варіантом №1 додаток №1 до висновку №581 судової земельно-технічної експертизи, складеної 21.10.2021 експертом ТОВ «Подільській центр судових експертиз», згідно з яким ОСОБА_2 користується земельною ділянкою площею 338 кв.м, ОСОБА_3 користується земельною ділянкою площею 338 кв.м., земельною ділянкою площею 123 кв.м. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 користуються спільно в рівних частках по 1/2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 01 травня 2024 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.