КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 355/620/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/17701/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Дячук І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 11 вересня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Чальцевої Т.В., присяжних Подколзиної О.Г., Кутового І.І., по справі за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування при виконкомі Березанської міської ради Броварського району Київської області, про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним та встановити опіку над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначивши його опікуном ОСОБА_1 (а.с. 1-2).

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 , у відповідності до рішення Виконавчого комітету Березанської міської ради Броварського району Київської області, зареєстрований помічником дієздатної фізичної особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за станом здоров`я не може самостійно реалізовувати свої права та виконувати обов`язки.

Вказував, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом 1 (першої) групи, хвороба Дауна (тяжка розумова відсталість), перебуває на обліку у лікаря психіатра, потребує постійного стороннього нагляду. Останнім часом психічний стан здоров`я ОСОБА_2 значно погіршився, він поводить себе неадекватно, робить непередбачувані дії, не виконує жодних елементарних обов`язків, не в змозі розмовляти та елементарно себе обслуговувати, оскільки обмежений в здатності самостійно пересуватися, а тому як наслідок потребує визнання його недієздатним та потребує обов`язкового встановлення над ним опіки.

Заявник зазначав, що оскільки він є єдиним, хто опікується ОСОБА_2 на даний час, а також має можливість та бажання продовжувати опіку офіційно, вважав за доцільне призначити його опікуном над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в разі визнання його недієздатним за рішенням суду (а.с. 1-2).

Зацікавленою особою надано до суду рішення виконавчого комітету Березанської міської ради від 10 травня 2024 року, за яким орган опіки та піклування затвердив подання про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у разі висновку судово-психіатричної експертизи про те, що за своїм психічним станом ОСОБА_2 не може усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними та рішенням Баришівського районного суду Київської області про визнання його недієздатним (а.с. 44).

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 11 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Орган опіки та піклування при виконкомі Березанської міської ради Броварського району Київської області про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки, залишено без задоволення (а.с. 144-146).

Не погодившись з рішенням суду, 14 жовтня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Божина Я.В. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Орган опіки та піклування при виконкомі Березанської міської ради Броварського району Київської області, про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки задовольнити (а.с. 162-163).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. До матеріалів справи додані письмові документи, які підтверджують, що заявник є членом родини ОСОБА_2 .

Після того, як загинули батьки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 забрав проживати ОСОБА_2 до себе. ОСОБА_1 є рідним братом дружини ОСОБА_4 , який в свою чергу є рідним братом ОСОБА_2 , їх родина разом допомагає один одному, тому вони вирішили, що ОСОБА_1 може справитись з ОСОБА_2 . ОСОБА_2 звик до ОСОБА_1 за той час, поки він був призначений його помічником за рішенням Виконкомітету Березанської міської ради Броварського району Київської області від 20 грудня 2023 року № 289. При цьому, рідний брат ОСОБА_2 , ОСОБА_5 не має можливості опікуватися за ОСОБА_2 , оскільки перебуває на фронті.

Вказувала, що на даний час ОСОБА_2 проживає разом з ОСОБА_1 , на підтвердження чого було додано письмові докази до суду. Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 730 від 13.12.2023 року було встановлено, що хворий ОСОБА_2 проживає разом з ОСОБА_1 та згідно акту встановлення факту здійснення догляду від 14.02.2024 року також встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживають разом.

Не погоджувалась з висновком суду, що заявником не надано доказів, що крім спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ведуть спільне господарство, тому ОСОБА_1 не може вважатись членом сім`ї ОСОБА_2 .

Звертала увагу, що за ОСОБА_2 ніхто не може піклуватись крім ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_5 перебуває на фронті, а його дружина піклується за трьома малолітніми дітьми. Вважала, що ОСОБА_1 має право на подання заяви про визнання ОСОБА_2 недієздатним та призначення йому опікуна, як член його сім`ї (а.с. 162-163).

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 , його представник - адвокат Божина Я.В. підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити.

Інші особи,які берутьучасть усправі досуду неприбули, прочас тамісце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. ОСОБА_2 , зважаючи на наявні у справі докази стану здоров`я та тяжке захворювання, був сповіщений повідомленням телефонограмою його представника - адвоката Божка Р.О. із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення. Представник органу опіки та піклування Березанської міської ради Броварського району Київської області Мосінзова І. подала письмову заяву, в якій просила справу розглянути за відсутності представника (а.с. 201-208).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. При цьому, участь сторін та їх представників в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не є обов`язковою (частина 2 ст. 372 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Зважаючи на вищезазначене та положення п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України, суд визнав повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю 1 (першої) «Б» групи, хвороба Дауна (тяжка розумова відсталість), перебуває на обліку у лікаря психіатра, потребує постійного стороннього нагляду (а.с. 7-9).

Батьки ОСОБА_2 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померли, що підтверджується свідоцтвами про смерть серії НОМЕР_1 від 01.06.2023 року та серії НОМЕР_2 від 01.06.2023 року (а.с. 10,11).

ОСОБА_5 є рідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 115-116).

Згідно з довідкою заступника начальника Управління роботи з особовим складом Служби Безпеки України від 21.12.2023 року, ОСОБА_5 проходить військову службу в Службі Безпеки України з 14.04.2022 року (а.с. 112-113).

22 березня 2022 року ОСОБА_5 уклав шлюб з ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с. 126).

ОСОБА_8 є рідною сестрою заявника ОСОБА_1 , але це лише зі слів заявника.

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Березанської міської ради Броварського району Київської області № 289 від 20 грудня 2023 року, ОСОБА_1 зареєстровано помічником дієздатної фізичної особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за станом здоров`я не може самостійно реалізовувати свої права та виконувати обов`язки (а.с. 4).

Актом № Л-73 від 14 лютого 2024 року встановлено факт здійснення догляду ОСОБА_1 за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 280-ц від 06 червня 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад - важку розумову відсталість. За своїм психічним станом ОСОБА_2 не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду та встановлення опіки (а.с. 50-51).

Рішенням виконавчого комітету Березанської міської ради Броварського району Київської області від 10.05.2024 року затверджено подання про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі висновку судово-психіатричної експертизи про те, що за своїм психічним станом ОСОБА_2 не може усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними та рішенням Баришівського районного суду Київської області про визнання його недієздатним (а.с. 44).

Відповідно до довідки, виданої Садівським старостинським округом виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області, ОСОБА_1 на даний час фактично проживає та веде спільне господарство з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 118).

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 1 статті 30 ЦК України визначено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Відповідно до статі 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

У пункті 1 частини другої статті 293 ЦПК України зазначено, що обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи суд розглядає в окремому провадженні.

Відповідно до частини третьої статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Згідно ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

В постанові Верховного Суду від 07 квітня 2022 року № 712/10043/20 викладена правова позиція, згідно якої «при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Згідно п. 3.1 Правил опіки та піклування, для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину.

Виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 30 червня 2022 року в справі № 552/3443/20 (провадження № 61-15239св21).

Щодо права ОСОБА_1 на звернення до суду з заявою про визнання особи недієздатною та встановлення опіки.

Згідно з частиною третьою статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Важливою складовою сімейного життя є право жити разом, щоб сімейні стосунки могли нормально розвиватись, а члени сім`ї могли спілкуватись одне з одним. Поняття сімейного життя є автономним. Відповідь на питання, існує чи ні сімейне життя, залежить переважно від факту реального існування у дійсності тісних особистих зв`язків та стосунків.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України).

Сімейний кодекс України регулює зокрема сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини, між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком, між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. Водночас, Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням (стаття 2 СК України).

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Кодекс законів про працю України передбачає, що близькими родичами чи свояками є батьки, подружжя, брати, сестри, діти, а також батьки, брати, сестри і діти подружжя(стаття 25-1 КЗпП України).

Положеннями статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що близькі особи - це члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта. Члени сім`ї: особа, яка перебуває у шлюбі із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, та діти зазначеного суб`єкта до досягнення ними повноліття - незалежно від спільного проживання із суб`єктом; будь-які особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

У рішенні Конституційного Суду України зазначається, що поняття «близькі родичі» міститься у Кримінально-процесуальному кодексі України.

Пунктом 1 частини першої статті 3 КПК України («Визначення основних термінів») визначено, що близькі родичі та члени сім`ї - це чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Закон України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» визначає, що близькі родичі - це батьки, дружина (чоловік), діти, рідні брати і сестри, дід, баба, онуки

Міжнародний стандарт бухгалтерського обліку визначає, що близькими родичами фізичної особи є діти, чоловік (дружина) чи шлюбний партнер особи, діти чоловіка (дружини) чи шлюбного партнера особи, утриманці фізичної особи або її чоловіка (дружини) чи шлюбного партнера.

Медичні норми клінічних випробувань визначають, що близькі родичі - чоловік (дружина), батьки, діти, рідні брати і сестри.

Отож, член сім`ї (у сімейно-правовому аспекті) - це особа, яка має тісний правовий зв`язок із сім`єю, що ґрунтується на шлюбі, спорідненні, усиновленні, інших формах влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, характеризується спільністю життя та інтересів, наявністю взаємних прав і обов`язків, передбачених сімейним законодавством.

Так, звертаючись до суду з вказаною заявою, ОСОБА_1 посилався на те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю 1 (першої) групи, хвороба Дауна (тяжка розумова відсталість). Останнім часом психічний стан здоров`я ОСОБА_2 значно погіршився, він поводить себе неадекватно, робить непередбачувані дії, не виконує жодних елементарних обов`язків, не в змозі розмовляти та елементарно себе обслуговувати, оскільки обмежений в здатності самостійно пересуватися, а тому як наслідок потребує визнання його недієздатним та потребує обов`язкового встановлення над ним опіки. ОСОБА_1 вказував, що оскільки він є єдиним, хто опікується ОСОБА_2 на даний час, а також має можливість та бажання продовжувати опіку офіційно, вважав за доцільне призначити його опікуном над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в разі визнання його недієздатним за рішенням суду. При цьому, звертав увагу, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Березанської міської ради Броварського району Київської області, він зареєстрований помічником дієздатної фізичної особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за станом здоров`я не може самостійно реалізовувати свої права та виконувати обов`язки.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції правильно виходив з того, що будь-яких належних та допустимих доказів щодо встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , так само як і факту спільного проживання вказаних осіб на адресу суду не надано. З позовом про встановлення юридичного факту родинних відносин або проживання однією сім`єю з особою, у відношенні якої вирішується питання про встановлення опіки - ОСОБА_2 - заявник ОСОБА_1 не звертався.

Суд встановив, що заявник ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_8 , яка є дружиною ОСОБА_5 , а останній є рідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, ОСОБА_1 не є близьким родичем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розумінні вищенаведених вимог законодавства.

Належних доказів спільного проживання та ведення побуту ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявником не надано. Довідка, видана Садівським старостинським округом виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області, про те, що ОСОБА_1 на даний час фактично проживає та веде спільне господарство з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 118) не дає підстав вважати їх членами сім`ї, оскільки встановлення обставин сумісного проживання заявника та особи, яку він просить визнати недієздатною, та встановлення їх сімейних відносини можливо лише за рішенням суду, дослідивши докази на їх підтвердження.

При цьому, з позовом про встановлення юридичного факту родинних відносин або проживання однією сім`єю з особою, у відношенні якої вирішується питання про встановлення опіки - ОСОБА_2 - заявник ОСОБА_1 не звертався.

Відтак, враховуючи, що заявник ОСОБА_1 не є близьким родичем ОСОБА_2 відповідно до норм Законодавства та у справі відсутні докази на підтвердження того, що він є членом її сім`ї відповідно до рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявник ОСОБА_1 не наділений правом подання заяви про визнання ОСОБА_2 недієздатним.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має членів сім`ї та близьких родичів, зокрема, рідного брата, який наділений правом на звернення в суд із заявою про визнання особи недієздатною.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 не є членом сім`ї ОСОБА_2 чи його близьким родичем.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 11 червня 2019 року у справі № 130/2391/18 (провадження №61-1307св19), у постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19).

Заявник ОСОБА_1 , заявляючи, що він є рідним братом ОСОБА_8 , яка є дружиною ОСОБА_5 , а останній є рідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не звернув уваги, що зазначене навіть у разі належного підтвердження, не дає підстави вважати його близьким родичем.

Оскільки заява ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 недієздатним подана особою, яка не може виступати заявником у такій категорії справ окремого провадження, суд першої інстанції, не мав права приймати її до провадження, розглядати та вирішувати по суті.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновок експерта відноситься до засобів доказування на підставі частини другої статті 76 ЦПК України.

Обов`язкове призначення судом експертизи визначено статтею 105 ЦПК України, в якій, зокрема, зазначено, що призначення експертизи судом є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що суд першої інстанції має дослідити обставини і докази відповідно до норм ЦПК України виключно у випадку наявності заяви належної особи, тобто особи, яка в силу вимог ч. 3 ст. 296 ЦПК України має право подавати таку заяву до суду.

Аналогічним чином, лише учаснику справи, який відповідає критеріями ч. 3 ст. 296 ЦПК України належать права визначені ЦПК України, в тому числі і право подавати суду докази, заявляти клопотання про витребування доказів, про призначення експертизи (ст. 81, 105 ЦПК України).

Особи, які не є учасниками справи такими правами не наділені.

Всупереч вимог зазначених норм закону, суд першої інстанції прийняв до провадження заяву ОСОБА_1 , задовольнив клопотання зазначеної особи, а саме 07 травня 2024 року ухвалою призначив по справі судово-психіатричну експертизу (а.с. 1-2, 40).

В даному випадку, відкриття провадження у справі та усі подальші дії суду направлені на прийняття, витребування чи збір доказів, ухвалення процесуальних рішень, направлених на збір доказів, вчинені в межах судового провадження, відкритого за звернення особи, яка не має на це право, є порушенням норм процесуального права, що в свою чергу дає суду апеляційної інстанції вважати усі докази зібрані в межах такого провадження недопустимими.

Відповідно до частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

У відповідності до вимог ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

З зазначених підстав, оскаржуване рішення районного суду про відмову у визнання особи недієздатною та встановлення опіки підлягає скасуванню з залишенням заяви особи, яка не має права звертатись до суду з заявою про визнання особи недієздатною, без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20 січня 2022 року у справі № 752/24219/20 та від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21(провадження № 61-16349св23).

Проте таке судове рішення не є перешкодою для звернення до суду з відповідною заявою належного суб`єкта звернення відповідно до частини третьої статті 296 ЦПК України (членами сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги).

Інші доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 11 вересня 2024 року - скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлені особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування при виконкомі Березанської міської ради Броварського району Київської області, про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 13 грудня 2024 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова