Справа № 296/8274/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2024 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Шкиря В.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом представника позивача Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради Дубравської Олени Ігорівни до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення,-

В С Т А Н О В И В :

22.11.2022 представник позивача ОСОБА_5 звернулась до суду з позовною заявою, відповідно до змісту якої просить стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованість за спожиті послуги централізованого опалення в сумі 80016,43 грн. та витрати на оплату судового збору в сумі 2481,00 грн.

В обґрунтування вимог представник позивача зазначила, що квартира АДРЕСА_1 , забезпечується послугами централізованого опалення, які надає КП «Житомиртеплокомуенерго» Житомирської міської ради, споживачами є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

З 01.10.2009 року по 01.11.2022 року відповідачі не в повному обсязі сплачують за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 80016,43 грн.

Підприємство неодноразово нагадувало відповідачам про необхідність оплати заборгованості за надані послуги централізованого опалення та необхідність їх погашення шляхом розміщення даної інформації у квитанціях на оплату, проте, відповідачі борг не сплачують.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 09.12.2022 року у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

08.02.2024 суд постановив заочне рішення у справі 296/8274/22, задовільнив позов та стягнув у солідарному порядку з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2009 року по 01.11.2022 року, в сумі 80016 (вісімдесят тисяч шістнадцять) гривень 43 копійки та по 620 (шістсот двадцять) гривень 25 копійок витрат зі сплати судового збору з кожного.

08.05.2024 заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира у справі 296/8274/22 скасовано.

Скасовуючи рішення суд вважав, що відповідач ОСОБА_1 довів, що він з поважних причин не прибув до суду оскільки не оримував копії позовної заяви з додатками внаслідок чого був позбавлений права подати заперечення, які зводяться до того, що позивач пропустив строк позовної давності та, що відповідач тривалий час не проиває в квартирі АДРЕСА_1 отже не споживає послуг централізованого опалення та водовідведення

10.05.2024 представник позивача подав відповідь на заперечення проти позову, які зводяться до того, що члени сім`ї наймача, що проживають разом користуються послугами нірівні з наймачем та несуть солідарний обов`язок за зобов`аннями з оплати ЖКП. При цьому строк позовної давності з 12.03.2017 вважає не пропущеним, оскільки під час дії карантину було продовжено строки позовної давності. З урахуванням викладено вважає, що стягненню в солідарному порядку підлягає 51797,42 грн замість 80016,43 грн (а.с.121)

Представник позивача до суду не з`явився. Через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення, позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідачі в судове засідання призначене на 12.06.2024 не з`явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

Ухвала про скасування заочного рішення від 08.02.2024 направлялася за місцем реєстрації відповідачів, проте 07.06.2023 повернулася до суду, згідно довідки Укрпошти причина невручення:"адресати відсутні за вказаною адресою"

У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 760/25978/13-ц/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні

Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до вимог ч.1ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

Відомості про власника квартири АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на 26.10.2022 відсутні (а.с.11)

Проте, квартира АДРЕСА_1 фактично забезпечується послугами з централізованого опалення, що надаються Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради за тарифами, що вказані в довідці (а.с. 5) проте, письмовий договір на надання послуг з теплопостачання між сторонами не надано.

Згідно довідки про склад сім`ї від 18.11.2022 в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані чотири особи: ОСОБА_1 (син), ОСОБА_2 (син), ОСОБА_3 (донька), ОСОБА_4 (син), за ними рахується особовий рахунок НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) (а.с. 6-9).

Факт реєстрації відповідачів за адресою: АДРЕСА_2 підтверджується віддомостями ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області від 30.11.2022 (а.с.20-23)

Згідно розрахунків заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) рахується заборгованнність за період надання послуг з 01.10.2009 по 01.11.2022, та становить 80016,43 грн (а.с.6-10 зворотній бік) при цьому з грудня 2011 року відповідачі жодного разу не сплачували за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії.

20.04.2024 відкрито виконавче провадження №71622029 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2009 по 01.11.22 - 80016,43 грн (а.с.89) за результатами якого з ОСОБА_1 стягнуто 9031,21 грн та 620,25 грн як погашення боргу на користь КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради 903,12 грн та 62,03 грн, як основної винагороди ВП (а.с.100,101)

Згідно копії паспорту ОСОБА_1 з 14.05.2014 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 (а.с.97) з 11.05.2023 перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 (а.с.98) має дитину 03.04.2014 року народження - ОСОБА_7 (а.с.99)

Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2023/008854899 ОСОБА_1 з 31.10.2023 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.90)

З 09.06.2022 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у В/Ч НОМЕР_3 , що підтверджено довідкою № 905 від 09.04.2024 (а.с.92) та копією військового квитка (а.с93) має посвідчення НОМЕР_4 від 19.10.2023 (а.с.93)

08.04.2024 складено акт №36 про те, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 разом з ним проживають ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (а.с.94)

09.04.2024 керуюча компанія "КОМЕНЕРГО-СЕРВІС" видала довідку, що ОСОБА_1 фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 2009 року. Довідка видана на підставі актусклаленому зі свідчень сусідів (а.с.95,96)

Таким чином, між сторонами існує спір з приводу оплати за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії, що, регулюються Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги».

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог суд виходить з наступного.

Законом України "Про житлово-комунальні послуги" (далі Закон) визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Згідно із частиною 1 статті 12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до положень статті 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Порядок оплати житлово-комунальних послуг визначений у статті 9 названого Закону, відповідно до якого споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється відоплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону.

Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів.

Статтею 19 Закону України "Про теплопостачання" встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги.

Наведеними положеннями законів передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , забезпечується послугами централізованого опалення, які надає КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, особовий рахунок НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), нарахування здійснюється на 4 осіб - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (відповідачів по справі) .

Спірним є факт користування послугами ОСОБА_1 , оскільки він стверджує, що з 2009 року не проживає в квартирі АДРЕСА_1 .

Частиною 1 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування- адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Головна відмінність місця проживання від місця перебування полягає у тому, що перше відповідає житловому об`єкту, в якому людина проживає постійно, друге відображає факт тимчасового проживання особи у житловому приміщенні. В обох випадках фізична особа може зареєструватися за адресою житлового приміщення, оформивши, відповідно, прописку або тимчасову реєстрацію.

Статтею 3 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» також передбачено, що реєстрація це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з ч.10 ст. 6 вказаного Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Отже, законодавством чітко встановлений порядок реєстрації як місця проживання, так і місця перебування фізичної особи на території України, який вимагає обов`язкового внесення до Єдиного державного демографічного реєстру інформації про місце проживання або місце перебування особи.

Згідно копії паспорту ОСОБА_1 з 14.05.2014 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 (а.с.97) аналогічні відомості отримано судом в пордку ч.7 ст.187 ЦПК України (а.с.22) так згідно відомостей ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області №1888/6301 від 30.11.2022 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_2 лише 31.10.2023 Троянов зареєструвався за адресою: АДРЕСА_3

Отже, відповідач ОСОБА_1 та його представник не довели суду, що з 2009 року ТРоянов не був споживачем послуг квартира АДРЕСА_1 .

До Акту №36 від 08.04.2024 про те, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 разом з ним проживають ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та довідки від 09.04.2024 керуючої компанії "КОМЕНЕРГО-СЕРВІС" , що ОСОБА_1 фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 2009 року. Довідка видана на підставі актусклаленому зі свідчень сусідів (а.с.95,96) суд відноситься критично, оскільки "сусіди" не були допитані в суді (таке клопотання суду не надходило), суд не попереджав їх про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази , а відтак суд вважає такі докази неналежними у цій конкретній справі..

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п.18 Правил).

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Разом з цим матеріали цивільної справи не містять договору укладеного між сторонами.

Проте, хоча суду і не надано письмовий договір між сторонами, суд зауважує, що відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для звільнення від сплати вартості фактично отриманих споживачем житлово-комунальних послуг.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у Постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц.

Обов`язок власника (наймача) квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572.

За правилами ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Оскільки суд встановив, що позовні вимоги є обгрунтованими підлягає перевірці дотримання позивачем строків звернення до суду.

Щодо застосування строків позовної давності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (частини 1 статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина 3 вказаної статті).

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі N 663/2070/15-ц).

Суд встановив, що принаймні з грудня 2011 відповідачі жодного разу не сплачували за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії.

З позовом позивач звернувся до суду 22.11.2022 року про що свідчить штамп вхідної кореспонденції (а.с.1)

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22).

Отже, оскільки позивач звернувся до суду 22.11.2022 то трирічний строк мав би охоплювати з 01.11.2019 , однак Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, трирічний строк позовної давності було продовжено на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)

Враховуючи, що КП «Житомиртеплокомуненерго» звернулось з вказаним позовом 22.11.2022, тобто під час дії карантину, з урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в межах позовної давності позивач має право на стягнення заборгованості по оплаті наданих послуг, обов`язок сплати якої настав з 12 березня 2017 року

Згідно розрахунку заборгованості борг на 01.03.2017 складав 28219,01 грн.

У березні 2017 нараховано 1194,36 грн (за 31 день послуг), що складає 38,53 грн на день, відповідно заборгованність з 12 березня 2017 року по 31.03.2017 складає 423,83 грн

Відтак, у цій справі пропущеним є строк на звернення до суду з позовом за період з 01.10.2009 по 11.03.2017 року включно на суму 28989,54 грн

Заборгованність з 12.03.2017 по 01.11.2022 складає 51026,89 грн

Таким чином, оскільки відповідачі забезпечувалися послугами з централізованого опалення з 11.03.2017 по 01.11.2022, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідачів в солідарному порядку 51026,89 грн.

Проте, оскільки в межах виконавчого провадження з ОСОБА_1 стягнуто 9031,21 грн то позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідачів в солідарному порядку 41995,68 грн

При цьому необгрунтованим є посилання представника відповідача, що несправедливим є стягнення в солідарному порядку лише з ОСОБА_1 оскільки він є військовим, ризикує життям, а частину коштів спрямовує на борги коли міг би спрямовувати кошти на придбання обмундирування.

Солідарна відповідальність це у зобов`язальному праві відповідальність кількох боржників перед кредитором, при якій кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного з них окремо. Відтак це право саме кредитора визначати в якому порядку стягувати борг.

Оскільки квартира не має власників, то неможливо визначити, яка частка кому належить, а тому стягнення заборгованості саме в солідарному порядку в даному випадку є доцільним і правомірним.

Щодо судового збору.

У частині першій статті статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому при повному або частковому задоволенні позову до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів.

Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Отже, з кожного відповідача підлягало б стягненню по 325,53 грн ( 41995,68 грн :80016,43 грн х 2481,00 грн = 1302,12 грн :4 відповідачів)

Оскільки за матеріалами справи з відповідача ОСОБА_1 , в межах виконавчого провадження стягнуто судовий збір на користь позивача в сумі 620,25 грн, то з нього судовий збір стягненню не підлягає.

Суд вважаж доцільним переплату судового збору в сумі 294,72 грн зарахувати на стягнення заборгованості зменшивши стягнення з відповідачів за боргом за послуги централізованого опалення з 41995,68 грн до 41700,96 грн

Керуючись ст.ст.4,10,12,13,18,263,265,273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов представника позивача Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради Дубравської Олени Ігорівни до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення - задовольнити частково.

Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП суду не наданий, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (місцезнаходження за адресою: 10014, м.Житомир, вул. Київська, 48, ) заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 12.03.2017 року по 01.11.2022 року, в сумі 41700 (сорок одну тисячу сімсот) гривень 96 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП суду не наданий, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (місцезнаходження за адресою: 10014, м.Житомир, вул. Київська, 48, ) по 325 (триста двадцять п`ять) гривень 53 копійок витрат по сплаті судового збору з кожного.

Заочне рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подання до Корольовського районного суду м.Житомира заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Cуддя В. М. Шкиря