Справа № 522/8158/24-Е Провадження № 2/522/5021/24
УХВАЛА

18 червня 2024 року Суддя Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Одеської області про стягнення трьох відсотків річних, інфляційних втрат та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Одеської області про стягнення трьох відсотків річних, інфляційних втрат та відшкодування моральної шкоди, в якій просить: стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 3 % річних в сумі 2363,00 (дві тисячі триста шістдесят три) гривні та інфляційних втрат в сумі 9001,23 (дев`ять тисяч одна гривня двадцять три копійки) за період з 05.04.2019 р. по 01.05.2024 р. відповідно до рішення суду у справі 420/2335/20; 3 % річних в сумі 17504,00 (сімнадцять тисяч п`ятсот чотири) гривні та інфляційних втрат в сумі 72895,16 (сімдесят дві тисячі вісімсот дев`яносто п`ять гривень шістнадцять копійок) за період з 01.12.2019 р. по 01.05.2024 р. відповідно до рішення суду у справі 420/10331/21; 3 % річних в сумі 13799,00 (тринадцять тисяч сімсот дев`яносто дев`ять) гривень та інфляційних втрат в сумі 57465,88 (п`ятдесят сім тисяч чотириста шістдесят п`ять гривень вісімдесят вісім копійок) за період з 01.12.2019 р. по 01.05.2024 р. відповідно до рішення суду у справі 420/2518/22; 3 % річних в сумі 34142,00 (тридцять чотири тисячі сто сорок дві) гривень та інфляційних втрат в сумі 147869,02 (сто сорок сім тисяч вісімсот шістдесят дев`ять гривень дві копійки) за період з 01.02.2020 р. по 01.05.2024 р. відповідно до рішення суду у справі 420/1041/23; 3 % річних в сумі 4492,00 (чотири тисячі чотириста дев`яносто дві) гривні та інфляційних втрат в сумі 7141,12 (сім тисяч сто сорок одна гривня дванадцять копійок) за період з 01.01.2023 р. по 01.05.2024 р. відповідно до рішення суду у справі 420/19851/23 та у якості відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю органу державної влади, суму в розмірі 300000 грн 00 коп. (триста тисяч гривень 00 копійок).

Позивач звернувся до суду в порядку цивільно-процесуального законодавства та посилається на норми ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що відсутні підстави для відкриття провадження у справі виходячи з наступного.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із прав та/або інтересів, за захистом яких звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, їх змісту та правової природи.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 статті 19 ЦПК визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно зі ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У пунктах 1, 2 частини першої статті 4 КАС України вказано, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За змістом пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Аналіз змісту статті 19 ЦПК України та статті 19 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі визначальною ознакою є характер спірних правовідносин.

Визначальним критерієм віднесення справи до справ адміністративної юрисдикції є наявність суб`єкта владних повноважень як сторони у спірних правовідносинах та виконання ним у цих правовідносинах управлінських функцій.

У позовній заяві позивач просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на свою користь інфляційні витрати у загальному розмірі 294372,41 грн., 3% річних у загальному розмірі 72300 грн. та моральну шкоду у розмірі 300000 грн., як компенсаційні заходи під час перерахунку розміру неотриманих доплат позивача військового пенсіонера МВС України, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки ним не було отримано перерахований розмір пенсії, який нараховано на підставі рішень Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/2335/20 від 30.11.2020 року, у справі №420/2518/22 від 26.05.2022 року, у справі №420/1041/23 від 28.02.2023 року, у справі №420/19851/23 від 12.09.2023 року та на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі №420/10331/21 від 27.10.2021 року згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Суд зазначає, що наявність судового рішення про відновлення прав на грошові суми (соціальні виплати), не нараховані та/або не виплачені як доходи, не змінює правової природи правовідносин учасників цього спору, оскільки за своєю юридичною природою рішення суду не породжує нових прав та/або зобов`язань, а як спосіб захисту порушеного права на їх отримання лише трансформує та/або підтверджує існуючі зобов`язання з їх виплати у спосіб, обраний позивачем.

Отже, спори, які виникають у судах у зв`язку з невиконанням суб`єктом владних повноважень своїх функцій (щодо його незаконних дій та/або зобов`язання до виконання таких повноважень), та ухвалення за результатами розгляду цих спорів судових рішень не змінює правову природу та характер правовідносин, які виникли між сторонами, а тому спори щодо порушення своїх зобов`язань суб`єктом владних повноважень, зокрема щодо перерахування, нарахування, виплати грошових сум, у тому числі після судового рішення або на його виконання, повинні розглядатись судами за юрисдикцією, визначеною відповідно до характеру цих правовідносин.

До таких правових висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 09 лютого 2021 року у справі № 520/17342/18

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного та залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги.

З урахуванням акцесорного характеру визначених статтею 625 ЦК України зобов`язань, спори про відшкодування передбачених ними грошових сум, з огляду на їх похідний характер від основного спору, підлягають розгляду за правилами юрисдикції, у якій підлягав розгляду основний спір, тобто у порядку адміністративного судочинства.

До таких правових висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 13 листопада 2019 року у справі № 761/2987/18, від 15 січня 2020 року у справі № 334/452/18, від 09 лютого 2021 року у справі № 520/17342/18.

Як слідує з матеріалів справи, спори за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії у справах №420/2335/20, №420/2518/22, №420/1041/23, №420/19851/23, №420/10331/21 були розглянуті Одеським окружним адміністративним судом та П`ятим апеляційним адміністративним судом за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на характер правовідносин, що виникли між сторонами, зміст їх прав та обов`язків у цих правовідносинах, їх суб`єктний склад, суд вважає, що у цій справі між сторонами виник публічно-правовий спір щодо перерахунку пенсійних виплат, тому позовні вимоги про стягнення на підставі ст.625 ЦК України інфляційних втрат та 3% річних, з огляду на їх похідний характер, також підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Стосовно моральної шкоди, заявленої позивачем суд зазначає наступне.

У випадку пред`явлення позову про відшкодування шкоди, у тому числі моральної, в іншому судовому проваджені такий спір підлягає розгляду за правилами цивільної або господарської юрисдикції, за виключенням випадку, якщо можливість об`єднання спорів у одне провадження в адміністративній юрисдикції не втрачена.(Велика Палата ВС у постанові від 09 лютого 2021 року, Справа № 520/17342/18).

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що у цій справі позов про відшкодування моральної шкоди пред`явлено в одному провадженні з позовними вимогами про стягнення грошових коштів за аксесорним публічно-правовим зобов`язанням. А тому такі позовні вимоги підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем подано позов з порушенням правил судочинства, оскільки вказаний позов про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних на підставі статті 625 ЦК України з одночасним відшкодуванням моральної шкоди, слід розглядати за правилами адміністративного судочинства, в порядку, визначеному КАС України.

Крім того, суд зазначає, що під час вирішення питання про відкриття провадження у даній справі судом з відкритих джерел - офіційного веб-порталу Судова влада України, відомостей з сайту Єдиного державного реєстру судових рішень та з автоматизованої системи документообігу суду «Д-3» було встановлено, що 20.05.2024 ОСОБА_1 звертався до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Одеської області про стягнення трьох відсотків річних, інфляційних втрат та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2024 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про стягнення інфляційних витрат, 3 % річних та моральної шкоди. Роз`яснено право позивачу на звернення до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Проте 23 травня 2024 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивачем заявлено вимоги, які не підлягають розгляду в порядку ЦПК України, вважаю за необхідне, на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, відмовити у відкритті провадження у вказаній цивільній справі, роз`яснивши позивачу його право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 186, 258-260, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Одеської області про стягнення трьох відсотків річних, інфляційних втрат та відшкодування моральної шкоди.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Ю.І. Ковтун