Справа № 167/822/23 Головуючий у 1 інстанції: Требик В. Б.
Провадження № 22-ц/802/310/24 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 ,

відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про встановлення факту спільного проживання, визнання права власності на нерухоме майно та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування і за зустрічним позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, за апеляційними скаргами позивача за первісним позовом ОСОБА_3 та відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 26 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом.

Покликалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_9 , після смерті якої відкрилась спадщина на нерухоме майно: житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами і дві земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; право на земельну частку (пай) згідно з сертифікатом серії ВЛ № 0153157) площею 3,16 га, що знаходяться на території с. Ворончин, Доросинівської сільської ради, Луцького району, Волинської області. На випадок своєї смерті спадкодавець ОСОБА_9 склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла в рівних частинах своїм дітям: ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та нотаріально посвідчила цей заповіт 19 травня 2004 року у виконавчому комітеті Ворончинської сільської ради народних депутатів Рожищенського району Волинської області.

Крім того позивач вказувала, що після смерті матері ОСОБА_9 лише вона єдина зі спадкоємців за заповітом прийняла спадщину, саме шляхом спільного проживання із спадкодавцем, яка хворіла та потребувала стороннього догляду, а також здійснила поховання померлої.

Для оформлення своїх спадкових прав вона 22 грудня 2021 року зверталась до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області з відповідною заявою, однак із-за відсутності оригіналів необхідних правовстановлюючих документів на всі об`єкти нерухомого спадкового майна, яке належало померлій ОСОБА_9 , постановою нотаріуса від 20 січня 2023 року їй у видачі свідоцтва на право на спадщину було відмовлено.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що інші спадкоємці за заповітом після смерті ОСОБА_9 заяв у нотаріальні органи про прийняття спадщини не подавали та спільно з останньою не проживали, а тому вважаються такими, що спадщину не прийняли, позивач ОСОБА_3 , збільшивши позовні вимоги, просила суд встановити факт спільного її проживання разом з спадкодавцем ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час смерті останньої та визнати за нею в порядку спадкування за заповітом, після смерті спадкодавця ОСОБА_9 , право власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , земельні ділянки площею 0,25 га та площею 0,60 га, які знаходяться за вказаною вище адресою, та право на земельну частку (пай) у КСП «Діброва» Рожищенського району Волинської області площею 3,16 га, що розташована у с. Ворончин, Доросинівської сільської ради, Луцького району, Волинської області.

20 жовтня 2023 року за клопотанням представника позивача ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області до участі у цій справі залучено як співвідповідача ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

У жовтні 2023 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , подала до суду зустрічний позов.

Посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати її чоловіка, з яким вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ОСОБА_12 - ОСОБА_9 . На час смерті спадкодавця ОСОБА_9 в одному із нею будинку був зареєстрований, проживав та здійснював за останньою догляд її син ОСОБА_12 . У цей час позивач за первісним позовом ОСОБА_3 з ними не проживала, а лише декілька разів на місяць відвідувала матір.

Крім того ОСОБА_2 зазначала, що інші спадкоємці ОСОБА_9 у встановлений законом строк не подали заяви про прийняття спадщини і спільно із спадкодавцем на момент смерті не проживали, тому єдиним спадкоємцем, який після смерті матері прийняв спадщину, був ОСОБА_12 . Однак, за життя ОСОБА_12 не встиг оформити своїх спадкових прав, так як ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняли його неповнолітні діти: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , і саме вони мають право спадкувати нерухоме майно, яке їх батько успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_9 .

За таких обставин позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 просила суд визнати за неповнолітніми ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 їх батька ОСОБА_12 , по 1/4 частки за кожним, право власності: на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 ; на земельні ділянки площею 0,25 га та площею 0,60 га, які знаходяться за вказаною вище адресою; на земельну частку (пай) у КСП «Діброва» Рожищенського району Волинської області площею 3,16 га, що розташована у с. Ворончин, Доросинівської сільської ради, Луцького району, Волинської області, а саме на нерухоме майно, що належить спадкодавцеві ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03 жовтня 2023 року ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області зустрічний позов, заявлений ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом, поданим ОСОБА_3 .

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 26 грудня 2023 року первісний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_3 разом з ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент її смерті.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,6000 га, що розташовані на АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частки права на земельну частку (пай), яка знаходиться у КСП «Діброва» у с. Ворончин, Рожищенського району, Волинської області та належала ОСОБА_9 , у порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності по 1/8 частки за кожним на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,6000 га, що розташовані на АДРЕСА_1 , на земельну частку (пай), яка знаходиться у КСП «Діброва» у с. Ворончин, Рожищенського району, Волинської області, в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Вважаючи рішення суду першої інстанції в частині відмовлених їй позовних вимог та частковому задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 незаконним і необґрунтованим, позивач за первісним позовом ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги повністю, а у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення неповно з`ясував обставини справи та зробив висновки, які цим обставинам не відповідають, і тим самим допустив порушення норм процесуального права та невірно застосував норми матеріального права.

Зокрема, судом не було враховано те, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_9 її син ОСОБА_12 не проживав разом із нею, хоча і був зареєстрований у її житловому будинку, а також у визначений законом строк не звернувся у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, а тому вважається таким, що спадщину не прийняв.

У поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 просила його скасувати як незаконне, прийняте судом без повного з`ясування всіх обставин справи і належної їх оцінки та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її зустрічний позов і в задоволенні первісного позову ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні безпідставно встановив факт проживання позивача за первісним позовом ОСОБА_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_9 , і як наслідок ухвалив незаконне рішення.

Відзиви на апеляційні скарги учасниками справи не подавались.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 до задоволення не підлягає, а апеляційна скарга позивача за первісним позовом ОСОБА_3 підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки факт спільного проживання ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і є батьком неповнолітніх дітей, в інтересах яких діє ОСОБА_2 , разом із матір`ю спадкодавцем ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в одному будинку підтверджується саме реєстрацію останнього у даному житловому будинку, і він вважається таким, що прийняв спадщину за заповітом, то як первісний, так і зустрічний позови підлягають до задоволення частково.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна.

З приєднаних до матеріалів справи письмових доказів: копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Ворончинською сільською радою Рожищенського району Волинської області, копії спадкової справи № 45/2021 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_9 . Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно: житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується витягом з погосподарської книги № 1, виданої Доросинівською сільською радою Луцького району Волинської області 14 грудня 2021 року; земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується копією рішення № 17/6, виданого Ворочинською сільською радою Луцького району Волинської області 10 лютого 2012 року та копією рішення № 21/9 "Про затвердження технічної документації із землеустрою, що посвідчують право власності на земельну ділянку", виданого Ворочинською сільською радою Луцького району Волинської області 10 жовтня 2012 року; земельна частка (пай) у КСП «Діброва» Рожищенського району Волинської області площею 3,16 га, що розташована на території с. Ворончин. Доросинівської сільської ради Луцького району Волинської області, що стверджується копією сертифікату на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0153157, виданого Рожищенською районною державною адміністрацією 07 квітня 1997 року та копією відповіді № 0-3-0.3214/-284/14-22, наданої відділом № 4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області 23 лютого 2022 року.

Також встановлено, що на випадок смерті спадкодавець ОСОБА_9 склала заповіт від 19 травня 2004 року, посвідчивши його у виконавчому комітеті Ворончинської сільської ради народних депутатів Рожищенського району Волинської області за реєстраційним номером № 52. Цим одностороннім правочином остання все своє майно заповіла своїм дітям: ОСОБА_4 , ОСОБА_10 ( ОСОБА_13 ), ОСОБА_11 ( ОСОБА_14 ), ОСОБА_10 ( ОСОБА_15 ), ОСОБА_11 ( ОСОБА_16 ) та ОСОБА_12 у рівних частинах. За життя спадкодавця заповіт не скасовувався і не змінювався.

З наявної матеріалах справи копії довідки Доросинівської сільської ради Луцького району Волинської області від 14 грудня 2021 року № 252, показів свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , допитаних судом першої інстанції, встановлено, що позивач за первісним позовом ОСОБА_3 на день відкриття спадщини після смерті матері ОСОБА_9 проживала разом зі спадкодавцем у будинку АДРЕСА_1 , здійснювала за нею догляді і провела її захоронення. Інші спадкоємці за заповітом, а саме: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 спільно із спадкодавцем ОСОБА_9 на час відкриття спадщини не проживали і у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини не подавали.

Також встановлено і це підтверджується письмовими доказами, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_12 був зареєстрований у будинку спадкодавця ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 . Однак, як слідує з рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 02 серпня 2021 року в цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Рожищенський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про встановлення факту батьківства, що набрало законної сили, довідки № 1336 від 30 листопада 2021 року, виданої сільським головою Доросилівської сільської ради Луцького району Волинської області, останній зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_2 фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , і вів з нею спільне господарство.

З копії свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_2 , виданого Доросинівською сільською радою Рожищенського району Волинської області 10 травня 2021 року, вбачається, що ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємцями після смерті останнього є його неповнолітні діти: ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 .

Згідно наявної в матеріалах справи копії спадкової справи № 45/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 , яка на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем, 08 грудня 2021 року подала заяву про прийняття спадщини в Луцьку нотаріальну контору Волинської області, однак постановою приватного нотаріуса від 20 січня 2023 року № 8/02-31 Луцького нотаріального округу Волинської області їй у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, у зв`язку з відсутністю оригіналів документів, що посвідчують право власності ОСОБА_9 на спадкове нерухоме майно.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1270 ЦК України).

Відповідно до частини першої, другої та третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Отже, статтями 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України.

Враховуючи встановлені обставини та зазначені норми закону, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, встановивши факт проживання ОСОБА_3 зі спадкодавцем на час відкриття спадщини дійшов вірного висновку, що саме позивач за первісним позовом є спадкоємцем за заповітом нерухомого майна померлої матері ОСОБА_9 .

Разом з тим, суд першої інстанції, врахувавши лише дані про реєстрацію особи та не взявши до уваги преюдиційний факт, встановлений зазначеним вище рішенням місцевого суду, щодо дійсного проживання ОСОБА_12 за іншою адресою разом зі своєю сім`єю, помилково вважав доведеним факт проживання останнього разом із спадкодавцем ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_1 , а отже таким, який прийняв спадщину.

Тому позовні вимоги ОСОБА_2 , заявлені в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 до задоволення не підлягають.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно з положеннями ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову ОСОБА_3 та зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме спадкове майно, як таке, що прийняте судом з порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення первісного позову та відмову в зустрічному позові.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, то, враховуючи вимоги чинного процесуального законодавства, з відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 на користь позивача за первісним позовом ОСОБА_3 слід стягнути 5570 грн 20 коп. сплаченого судового збору за позовну заяву та подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384 ЦПК України суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу позивача за первісним позовом ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 26 грудня 2023 року за первісним позовом ОСОБА_3 в частині визнання права власності за ОСОБА_3 на нерухоме майно та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_9 і за зустрічним позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування скасувати та ухвалити нове рішення.

Первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про встановлення факту спільного проживання, визнання права власності на нерухоме майно та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності:

- на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,6000 га, що розташовані по АДРЕСА_1 ;

- на земельну частку (пай), яка знаходиться у КСП «Діброва» у с. Ворончин Рожищенського району Волинської області та належала ОСОБА_9 відповідно до сертифікату серії ВЛ № 0153157, виданого відповідно до розпорядження Рожищенської районної державної адміністрації від 21 березня 1997 року № 93, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 7 квітня 1997 року № 15923,

в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати - сплачений судовий збір в розмірі 5570 грн 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді