Справа № 626/1358/24
Провадження № 2/626/329/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

26.04.2024 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дудченка В.О.,

за участю секретаря Зінченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краснограді, в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність сторін, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 зазначив, що з 15.05.1993 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красноградського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №77. Дошлюбне прізвище відповідачки ОСОБА_4 . Від шлюбу малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Просить суд розірвати шлюб з відповідачкою через несумісність поглядів на сімейне життя, у зв`язку із чим в сім`ї виникали часті сварки і конфлікти, що призвело до розпаду сім`ї. Зокрема з 2005 року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин у лютому 2022 року. Вказує, що подружніх відносин вони не підтримують та кожен живе своїм життям за різними адресами. Вважає, що за таких обставин збереження шлюбу суперечить його інтересам та унеможливлює примирення з відповідачкою.

Заяви (клопотання) учасників процесу по суті справи.

Учасники судового процесу в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку.

Від відповідача ОСОБА_2 16.04.2024 року до суду надійшла письмова заява в якій позов не визнає, оскільки обставини викладені в позовній заяві не відповідають дійсності. Зважаючи, що в неї не зникли сімейні почуття, то заява про розірвання шлюбу є передчасною. Просить суд зупинити справу та надати сторонам строк для примирення на шість місяців.

Від позивача ОСОБА_1 26.04.2024 року до суду надійшла письмова заява в якій справу просить розглядати за його відсутності, позовну заяву підтримує та на її задоволенні наполягає. Вказує, що строк для примирення сторонам не потрібен, так як він з жінкою не проживає вже більше року, шлюб має суто формальний характер, крім того на даний час він створив іншу сім`ю з іншою жінкою, яка від нього має малолітню дитину, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Зазначає, що відповідно до ст. 56 СК України примушення його до збереження шлюбних відносин є порушення його прав.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне розглянути справу по суті в даному судовому засіданні, оскільки неявка учасників справи в даному випадку не перешкоджає розгляду справи, так як сторони по справі щодо позову свою позицію висловили в заявах по суті справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступних висновків.

Позиція суду.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 1 статті 1 СК України - Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.

Фактичні обставини, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі з 15.05.1993 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красноградського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №77.

Від шлюбу малолітніх та неповнолітніх дітей не мають.

Крім того судовим розглядом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 має малоітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого записана ОСОБА_6 .

Як регламентує ч. 2 ст. 1 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частиною 5 статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями частин 3 та 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

У відповідності зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони сімейні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, сім`я розпалася, разом не проживають більше року, строк для примирення позивач вказує, що не потрібен, оскільки він не бажає зберігати сім`ю, так як створив іншу сім`ю, а строк для примирення про який просить відповідач порушить його права.

У пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року надано роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Висновки за результатами розгляду справи.

Враховуючи вище викладене, суд не вбачає необхідності надання сторонам строку для примирення, оскільки подружжя малолітніх чи неповнолітніх дітей від шлюбу не мають, разом не проживають більше року. При цьому позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки він створив вже іншу сім`ю, зокрема із жінкою від якої має малолітню дитину. Тобто сторонами втрачено почуття любові та поваги, шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Клопотання від ОСОБА_2 про відновлення дівочого прізвища до суду не надходило.

На підставі викладеного та керуючись ст. 104, 112, 114 СК України, 4-5, 12, 76-83, 141 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 15 травня 1993 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красноградського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №77, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - розірвати.

Після розірвання шлюбі відповідачці ОСОБА_2 залишити прізвище ОСОБА_8 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в Харківський апеляційний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя