ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 квітня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/15931/23

Головуючий у першій інстанції Супрун О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/201/24

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Зеляк Ю.Г.,

заявник: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 ,

на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 листопада 2023 року, дата складання повного її тексту: 01.11.2023, місце постановлення: м. Чернігів,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 р. ОСОБА_1 звернулася з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на їхню дитину, а також 3000 грн 00 коп. у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Судовим наказом від 01.11.2023 заяву задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів і не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.10.2023 та до досягнення дитиною повноліття, а також 268 грн 40 коп. на користь держави судового збору.

Оскаржуваною ухвалою відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу в частині стягнення з ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу. Постановляючи її, суд виходив з того, що розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі й може бути оспорений боржником, тобто ця вимога не є безспірною у розумінні ч. 3 ст. 19 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу і стягти з ОСОБА_2 на її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн 00 коп. Доводи скарги зводяться до того, що вимога про стягнення витрат на правничу допомогу була включена до заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину, розмір цих витрат - 3000 грн 00 коп. узгоджено сторонами договору про надання юридичних послуг (правової допомоги), він підтверджений актом виконаних робіт та детальним їх описом і їх фактично сплачено заявником. Тому в силу п. 6 ч. 1 ст. 168 ЦПК України відсутні підстави для відмови у стягнені вказаних витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить її відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

У справі встановлено таке.

До заяви про видачу судового наказу ОСОБА_1 приєднано копії: договору про надання правових послуг (професійної правничої допомоги) від 24.10.2023, укладеного з адвокатом Шаповаловим М.С., яким, зокрема, передбачено вартість та порядок оплати послуг останнього (арк. 8-9), акта виконаних робіт за цим договором (арк. 13) і квитанції до прибуткового касового ордера № 29/23 від 24.10.2023 про оплату цих послуг в сумі 3000 грн 00 коп. (арк. 10).

Аналізуючи норми права, що регулюють спірні правовідносини, і надані докази, суд доходить таких висновків.

У статті 165 ЦПК України наведено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу, в якому нема такої підстави, яку зазначив суд в оскаржуваній ухвалі.

Регулювання судових витрат здійснюється розд. І «Загальні положення» вказаного Кодексу, а тому чинність цього розділу поширюється у тому числі й на наказне провадження.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 того ж Кодексу, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, в числі інших, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Пункт 6 ч. 1 ст. 168 ЦПК України приписує, що в судовому наказі зазначається сума судових витрат, яка сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника .

Отож витрати на правову допомогу є складовою частиною судових витрат, які у разі документального підтвердження належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами підлягають стягненню на користь заявника при задоволенні заяви про видачу судового наказу.

Доводи відзиву ОСОБА_2 на апеляційну скаргу відхиляються як такі, що суперечать ст. 170 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, колегія виснує, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Тому вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для належного вирішення вимог про відшкодування боржником заявниці витрат на правову допомогу.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 374 ч. 1 п. 6, 379 ч. 1 п. 4, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 листопада 2023 року скасувати, а справу направити до того ж суду для продовження її розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня її складення.

Головуючий: Судді: