про залишення заяви без розгляду
18 грудня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Сиротенко В.К.,
за участю секретаря судового засідання Кумер А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту належності документа,
27.11.2024 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернулася ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту належності документа, заінтересована особа ОСОБА_2 , в якій просить встановити факт, що свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане ЗАЦС м. Віттен, Федеративна Республіка Німеччина 02.08.2024, апостиль підтверджено Урядом округу Арнсберг, Федеративна Республіка Німеччина, 06.08.2024 №21.05.01-4932, видане на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування заяви заявниця посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Факт відкриття спадщини підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим ЗАЦС м. Віттен, Федеративна Республіка Німеччина 02.08.2024. Апостиль підтверджено Урядом округу Арнсберг, Федеративна Республіка Німеччина, 06.08.2024 за №21.05.01-4932. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається, у т.ч., з квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 залишив заповіт, згідно якого все рухоме та нерухоме майно, в т.ч. зазначену квартиру, а також гараж в гаражному кооперативі «Алюмінщик», грошові кошти в будь-якій сумі та у будь-якій валюті, розміщені в банках/фінансових установах, що розташовані на території України або за її межами, тобто все майно, яке належатиме йому на дату складання заповіту чи у майбутньому, він заповів ОСОБА_1 . Зазначений заповіт посвідчений ОСОБА_4 , консулом Генерального консульства України в Дюссельдорфі 14.09.2024 за №570/2543-23. Попри наявність заповіту, дочка ОСОБА_3 ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Воробйова М.Д. із заявою про прийняття спадщини за законом, у результаті чого була заведена спадкова справа. В той же час заявниця ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину за заповітом шляхом подання заяви про прийняття спадщини. 18.09.2024 представник заявниці за довіреністю ОСОБА_5 звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Воробйова М.Д. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак через розбіжності у даті народження спадкодавця у свідоцтві про смерть і у заповіті нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №129/02-31 від 18.09.2024. ОСОБА_1 зверталася до ЗАСЦу м. Віттен, Федеративна Республіка Німеччина, щодо внесення виправлення до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , проте отримала роз`яснення, що їй необхідно звернутися з цього питання до суду. З огляду на те, що зазначені суперечності унеможливлюють одержання ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом, заявниця звертається з даною заявою про встановлення факту до суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2024 справу розподілено та передано для розгляду судді Сиротенко В.К.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2024 року вказану заяву прийнято до розгляду за правилами окремого провадження. Судове засідання призначено на 18.12.2024.
18.12.2024 від заінтересованої особи ОСОБА_2 надійшли заперечення на заяву про встановлення факту. В обґрунтування заперечень посилається на те, що, по-перше, у ОСОБА_3 , окрім дочки ОСОБА_2 , є син ОСОБА_6 , який є також спадкоємцем за законом та не залучений заявницею як заінтересована особа. По-друге, ОСОБА_2 вважає, що в даному випадку порушено порядок складання заповіту, відсутня воля заповідача, заповідач не розумів та не усвідомлював значення своїх дій та не міг ними керувати, допускає, що вчинення заповіту відбулося внаслідок обману чи помилки. ОСОБА_2 зазначає, що вимога про встановлення юридичного факту, заявлена ОСОБА_7 , передбачає спір про право, який підлягає вирішенню виключно в порядку позовного провадження. На підставі викладеного просить заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду; справу розглянути без участі заінтересованої особи та її представника.
В судове засідання 18.12.2024 заявниця або її представник та заінтересована особа або її представник не з`явилися.
Судова повістка, яка надсилалася на адресу заявниці, зазначену нею у заяві, повернулася без вручення з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути заяву про встановлення факту за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).
Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.10.2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) вказано, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17 викладено висновок про те, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.
Оскільки заінтересована особа ОСОБА_2 з підстав, зазначених нею у поданих письмових запереченнях на заяву, заперечує щодо задоволення заяви ОСОБА_1 , суд вбачає в даному випадку наявність спору про право щодо дійсності заповіту ОСОБА_3 , який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.
З урахуванням спору про право, заява ОСОБА_1 має розглядатися у порядку позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження, а сама заява підлягає залишенню без розгляду.
Керуючись ст.ст. 251, 253, 259, 353 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту належності документа - залишити без розгляду.
Роз`яснити заявниці, що вона має право подати відповідний позов у порядку позовного провадження.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали виготовлено 18 грудня 2024 року.

Суддя В.К. Сиротенко