Справа № 709/2030/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року суддя Чорнобаївського районного суду Черкаської області

Кваша І.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Холд Лімітед» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг ЖКГ з ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Холд Лімітед" (далі - заявник) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг ЖКГ з ОСОБА_1 .

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд дійшов таких висновків.

Наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу та відповідно до ч. 1 ст.167 ЦПК України розгляд заяви проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

При цьому слід враховувати, що у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, тобто таких, що випливають з повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин. Наказне провадження не передбачає участі боржника при розгляді заяви.

Пунктом 1 частини 1 статті 165 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу, зокрема, згідно з частиною першою цієї статті визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Суд звертає увагу на те, що в заяві про видачу судового наказу свої вимоги, заявник назвав вимогами про стягнення з боржника заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. При цьому відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань заявник не є надавачем житлово-комунальних послуг. У своїй заяві про видачу судового наказу заявник стверджує, що до нього право вимоги до боржника перейшло за Договором про відступлення права вимоги, укладеним з ТОВ "Черкасигаз збут".

Тобто, по суті подана заява є не вимогою про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, а вимогою про виконання боржником ОСОБА_2 грошової вимоги, яка перейшла до заявника, як до Нового кредитора, від ТОВ "Черкасигаз збут", як Первісного кредитора, за договором про відступлення права вимоги.

Ці правовідносини регулюються главою 73 ЦК України "Факторинг" і вимагають від суду дослідження того, який саме порядок та які умови відступлення Первісним кредитором Новому кредитору свого права вимоги до боржників передбачено договором про відступлення прав вимоги.

У частині першій статті 161 ЦПК України передбачено виключний перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ і вимоги про виконання боржником грошової вимоги нового кредитора за договором про відступлення права вимоги не входять до цього переліку.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Статтею 163 ЦПК України визначено форму і зміст заяви про видачу судового наказу.

У грудні 2024 року ТОВ «Холд Лімітед» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу, у якій просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожитий природний газ у сумі 17449,75 грн., 3 % річних у сумі 1303,86 грн., інфляційні втрати в сумі 4643,03 грн. та судові витрати у розмірі 302,80 грн.

До заяви про видачу судового наказу були долучені додатки, а саме: Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам; копія заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ОСОБА_1 від червня 2021 року; розрахунки боргу по особовому рахунку НОМЕР_1 , виконаний ТОВ "Холд Лімітед" та ТОВ "Черкасигаз Збут", боржник ОСОБА_1 , за період з жовтня 2021 року по жовтень 2024 року; Договір № 05/07-24 про відступлення права вимоги від 05.07.2024; розрахунок індексу та 3 % річних нарахованих ОСОБА_1 на суму заборгованості за спожитий природний газ; Акт приймання-передачі Права вимоги від 09.09.2024 до Договору № 05/07-24 від 05.07.2024; Витяг з реєстру боржників від 09.09.2024 до Акту приймання-передачі Права вимоги від 09.09.2024 до Договору № 05/07-24 від 05.07.2024; повідомлення № 390015303 від 10.09.2024 про зміну кредитора.

Із змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що заява містить вимогу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 17449,75 грн., тобто вимогу яка випливає з правовідносин з оплати житлово-комунальних послуг (п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України).

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч.1ст. 9 Закон України «Про житлово-комунальні послуги»).

Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (ст. 12 Закон України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно дост. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд зауважував, що закріплена у пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3 % річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові (постанова Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц).

Звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу ТОВ «Холд Лімітед», крім заборгованості за спожитий природний газ у сумі 17449,75 грн., просило стягнути з ОСОБА_1 інфляційні втрати в сумі 4643,03 грн. та 3 % річних у сумі 1303,86 грн. за спірний період.

Із наданого заявником до заяви про видачу судового наказу розрахунку боржника індексу інфляції та 3 % річних нарахованих на суму заборгованості за спожитий природний газ вбачається, що такий розрахунок здійснено за період з 28.05.2022 по 22.11.2024.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території країни введено воєнний стан, який триває на даний час.

Згідно п. 1 Постанови КМУ № 206 від 05.03.2022 «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.

Ця постанова набрала чинності з дня опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Пунктом 3 Постанови КМУ № 1405 від 29.12.2023 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023, абз. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 р. № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» внесено зміни, які полягають в тому, що з 30.12.2023 заборона на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги стосується виключно територій, де ведуться бойові дії (можливі бойові дії) або тимчасово окупованих територій.

ТОВ «Холд Лімітед» при здійсненні розрахунку боржника індексу інфляції та 3 % річних не врахувало положення Постанови КМУ № 206 від 05.03.2022, зробивши розрахунок за період з 28.05.2022 по 22.11.2024. (в період дії воєнного стану).

Тому суд приходить до висновку, що розрахунок суми боргу ОСОБА_1 викликає сумніви щодо безспірності суми боргу.

За таких обставин, сума заборгованості за спожитий природний газ, 3 % річних, інфляційні втрати, які просить стягнути ТОВ "Холд Лімітед," не є такою, що обґрунтована та підтверджена відповідними доказами, а тому, на думку суду, наявні підстави для відмови у видачі судового наказу відповідно до п. 1 ч. 1ст. 165 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відтак, суд відмовляє у видачі судового наказу, виходячи з неможливості розгляду заяви в порядку наказного провадження.

Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися до суду з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно із ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ч. 2 ст. 167 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Холд Лімітед» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг ЖКГ з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику його право на звернення до суду з цими вимогами у порядку позовного провадження.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.М. Кваша