справа № 156/972/23
Провадження № 2/156/12/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
06 червня 2024 року Іваничівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Бєлоусова А.Є.,
з секретарем судового засідання Степанець Т.В.,
за відсутності учасників справи,
розглянувши в режимі відкритих судових засідань в залі суду № 1 у сел. Іваничі Волинської області цивільну справу (в порядку спрощеного позовного провадження) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, котра не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням нею навчання,
Позивачка звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини в зв`язку з продовженням нею навчання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона із відповідачем є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зта неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з рішенням Нововолинського міського суду від 21.05.2014 з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 700 грн. щомісячно на двох дітей, починаючи з 27.03.2014 і до досягнення старшою дитиною повноліття. 18.03.2005 ОСОБА_3 досяг повноліття, однак на даний час ОСОБА_3 навчається в ДВНЗ "Нововолинський електромеханічний коледж".
Позивачка просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_2 в розмірі від усіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з 14.09.2023 та до закінчення навчання або до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрьохрічного віку.
Ухвалою судді від 18.09.2023 відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивачка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, для участі в судовому засіданні не прибула, однак від представниці позивачки надійшла на адресу суду заява, в якій вона просила розгляд справи проводити за відсутності позивачки та її представниці, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 для участі в судовому засіданні не прибув, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Судом скеровувались запити до військової частини де проходить військову службу ОСОБА_2 , однак відповіді на дані запити із в/ч НОМЕР_1 судом не були отримані. Крім того, відповідача викликано до суду через оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України". Причин неявки відповідач суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав.
Третя особа, котра не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 для участі в судовому засіданні не прибув, надіслав на адресу суду клопотання в в якому просив проводити розгляд справи у його відсутність, позов підтримує просить його задоволити.
Враховуючи те, що в судове засіданні учасники не прибули, згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами.
Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час розірвано. Від спільного проживання у них народилась діти: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З дослідженої копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.9).
Згідно з довідкою від 31.08.2023 №276 ОСОБА_3 дійсно є студентом 4 курсу, групи 1-Е-20 ДВНЗ "Нововолинський електромеханічний коледж" І рівня акредитації, денного відділення. (а.с.19)
Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 начається у електромеханічному коледжі за денною формою, що призводить до неможливості студенту офіційно працювати та отримувати доходи. Отже, повнолітня ОСОБА_3 об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, оскільки сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню особу можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов син потребує матеріальної допомоги від своїх батьків.
У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 в справі №346/103/17, суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання.
Судом встановлено, що у зв`язку із навчанням сина у сторін є потреба йому матеріально допомагати, син навчається, потребує матеріальної допомоги.
Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Згідно з ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.
Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Виходячи з положення ст. 9 Конституції України про те, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, суд не може застосувати закон, який регулює правовідносини, що розглядаються, інакше як міжнародний договір.
Обов`язок батьків або інших осіб, які виховують дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, закріплено в ч.2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради УРСР від 27.02.1991.
Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Зокрема, якщо особа, яка несе фінансову відповідальність за дитину, і дитина проживають в різних державах, Держави-учасниці сприяють приєднанню до міжнародних угод або укладенню таких угод, а також досягненню інших відповідних домовленостей (ч.1, ч. 4 ст. 27 Конвенції про права дитини).
Нормою ст. 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. «Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany»).
Європейський суд з прав людини зауважував, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07.12.2006, п. 54).
Ураховуючи наведене, з огляду на те, що предметом позову є питання утримання дитини відповідача, суд дійшов висновку, що зупинення провадження у цій справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, яке, зважаючи на обставини ведення проти України агресивної війни та запровадження воєнного стану й оголошення мобілізації, може тривати понад розумний строк розгляду цієї справи, не забезпечить дотримання найкращих інтересів дитини. Крім того, сам відповідач ОСОБА_2 , незважаючи на заходи, вжиті судом для повідомлення його про рух справи, не подавав до суду клопотання щодо необхідності зупинення провадження в справі. Отже, суд не застосовує положення п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України щодо зупинення провадження у справі в зв`язку з перебуванням сторони у складі Збройних Сил України.
Враховуючи те, що повнолітній син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а суду не надано доказів, які б свідчили, що відповідач не може надавати таку матеріальну допомогу, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими, законними і такими, що підлягають до задоволення. Визначений позивачкою розмір аліментів в розмірі від усіх видів доходів відповідача є достатнім для належного утримання дитини та забезпечить їй гармонійний розвиток.
При цьому, у разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.
Відповідно до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, (тобто з 08.09.2023) та в порядку ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, слід зазначити таке. Оскільки сторона позивача до закінчення судових дебатів заявила про наявність судових витрат на професійну правничу допомогу та про намір подати до суду докази на підтвердження таких витрат протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду (на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України), суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати та ухвалення додаткового рішення з цього питання на 11.06.2024 на 15 год 30 хв.
Керуючись ст.ст. 12,81,89,265,280,281,282 ЦПК України,ст. 182, ч.1 ст. 191, ст.ст.199, 200 Сімейного кодексу України суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням нею навчання - задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з продовженням сином навчання в розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, починаючи з 08.09.2023 і до закінчення ОСОБА_3 навчання у Нововолинському електромеханічному фаховому коледжі, тобто до 30.09.2024.
Допустити негайне виконання цього рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Оскільки сторона позивача до закінчення судових дебатів заявила про наявність судових витрат на професійну правничу допомогу та про намір подати до суду докази на підтвердження таких витрат протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду (на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України), суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати та ухвалення додаткового рішення з цього питання на 11.06.2024 на 15 год 30 хв.
Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи (учасники справи), якому (яким) повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право (мають право) на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому (їм) повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача (відповідачів). Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи (учасники справи), якому (яким) повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право (мають право) на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому (їм) повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст цього рішення суду виготовлений 10.06.2024.

Учасники справи:

1)позивачка ОСОБА_1 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 );

2)відповідач ОСОБА_2 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 );

3)третя особа, котра не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ).

Головуючий у справі суддя А.Є. Бєлоусов