Справа № 153/197/24
Провадження № 22-ц/801/1161/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дзерин М. М.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 рокуСправа № 153/197/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Копаничук С.Г.,

суддів: Голоти Л. О., Оніщука В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Ямпільська міська рада,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 29 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ямпільської міської ради про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Ямпільської міської ради про відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень. Зазначав, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року у справі №120/15076/23 задоволено його позов, визнано протиправними дії Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області щодо не надання на його запит від 27.07.2023 року запитуваної інформації або мотивованої відмови у наданні такої. Вважає, що протиправними діями відповідача, які було визнано судом України, порушено його невід`ємні цивільні права, закріплені Конституцією та законами України, принижено його честь та гідність, було завдано моральну шкоду. Незаконні дії Ямпільської міської ради привели до порушення його фундаментального права на правомірну, добросовісну та кваліфіковану діяльність працівників органів місцевого самоврядування та права споживача державної послуги у вигляді доброякісної послуги від посадової особи чи органу влади, і ці незаконні дії були підтверджені рішенням суду.

Моральна шкода завдана йому незаконними діями місцевої влади полягає у моральних стражданнях від порушення його прав, у марнуванні його дорогоцінного часу, з якого складається його життя, часу який він змушений був витрачати на захист своїх прав, на оскарження у суді незаконних дій і таким чином, зобов`язати посадову особу органу влади діяти виключно у рамках закону. Для відновлення свого права, він був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Порушення його прав та необхідність вжиття заходів для їх захисту він сприйняв та сприймає, як зверхнє ставлення до нього, як до людини, відчув та відчуває себе приниженим, морально подавленим. Розмір моральної шкоди оцінює у 2 000 000 000 грн. які просив стягнути на його користь за рахунок коштів бюджету Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області в рахунок компенсації моральної шкоди, спричиненої протиправними діями.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 29 березня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, а у справі ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі. Наводячи перелік норм ЦК України, практики Верховного Суду та ЄСПЛ зазначає, що протиправними діями Ямпільської міської ради порушено його невід`ємні цивільні права, принижено честь та гідність. Суд першої інстанції не врахував практику ЄСПЛ як джерело права під час ухвалення оскаржуваного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу Ямпільська міська рада вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги бе5зпідставними. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Ямпільського районного суду від 29 березня 2024 року вищевказаним вимогам закону відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Ямпільської міської ради, як розпорядника інформації, в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації", із інформаційним запитом, що зареєстрований 28.08.2023 року за №55-запит/02-08, у якому просив:

"1) Надати відомості, а саме, з якою електро-постачальною компанією (державною або приватною) юридична особа приватного права з назвою "ЯМПІЛЬСЬКА МІСЬКА РАДА" МОГИЛІВ-ПОДІЛЬСЬКОГО РАЙОНУ ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ" уклала договір (договори) щодо постачання жителям територіальної громади (населенню) села Клембівка Ямпільського (Могилів-Подільського) району Вінницької області життєво необхідного ресурсу - електричної енергії?

2) Надати завірену належним чином копію договору (договорів), складеного між юридичною особою приватного права з назвою "ЯМПІЛЬСЬКА МІСЬКА РАДА" МОГИЛІВ-ПОДІЛЬСЬКОГО РАЙОНУ ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ" з тією чи іншою електро-постачальною компанією (державною або приватною) з метою постачання і забезпечення електроенергією жителів територіальної громади (населенню) села Клембівка Ямпільського (Могилів-Подільського) району Вінницької області, яка є життєво необхідним ресурсом.

3) Надати завірені належним чином додатки до договору (договорів), складеного між юридичною особою приватного права з назвою "ЯМІЛЬСЬКА МІСЬКА РАДА" МОГИЛІВ-ПОДІЛЬСЬКОГО РАЙОНУ ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ" з тією чи іншою електро-постачальною компанією (державною або приватною) з метою постачання і забезпечення електроенергією жителів територіальної громади (населенню) села Клембівка Ямпільського (Могилів-Подільського) району Вінницької області, яка є життєво необхідним ресурсом.

4) Надати завірену належним чином копію рішення юридичної особи приватного права з назвою "ЯМПІЛЬСЬКА МІСЬКА РАДА" МОГИЛІВ-ПОДІЛЬСЬКОГО РАЙОНУ ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ" щодо надання у власність, в оренду або в користування ліній електропередачі, електроустановок, електро-пристроїв тій чи іншій електро-постачальній компанії. У разі якщо лінії електро-передач, електроустановки, електро-пристрої не передавались у власність, в оренду або в користування тій чи іншій електро-постачальній компанії - прямо вказати на цей факт."

Додатково зазначено, що відповіді на конкретно поставлені питання мають бути конкретними, однозначними і надаватися у повній відповідності та у хронологічній послідовності щодо поставлених питань.

Відповідач листом від 01.09.2023 року №02-08/43-запит повідомив ОСОБА_1 , що згідно зі статтею 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" всі споживачі електричної енергії Ямпільської міської територіальної громади є індивідуальними споживачами, мають статус - фізичної або юридичної особи, які є власниками (співвласниками) нерухомого майна, або за згодою власника користуються об`єктом нерухомого майна і отримують житлово-комунальні послуги для власних потреб та з якими або від імені яких укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтями 12, 13 вказаного Закону передбачено надання житлово-комунальних послуг виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України для різних категорій споживачів. Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем та споживачем.

Разом із тим, на думку позивача, відповідачем не надано запитуваної інформації на запит від 27.08.2023 року, і він звернувся до суду із адміністративним позовом.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30.11.2023 р. у справі №120/15076/23 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області щодо не надання запитуваної інформації або мотивованої відмови у наданні такої на запит ОСОБА_1 від 27.08.2023 року (зареєстрований 28.08.2023 року № 55 запит/02-08). Зобов`язано Ямпільську міську раду Могилів-Подільського району Вінницької області повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 27.08.2023 року із урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні. Підставою для часткового задоволення позову слугувало те, що, надаючи відповідь на запит позивача від 27.08.2023 року, Ямпільська міська рада не зазначила мотивовану підставу відмови у наданні ОСОБА_1 запитуваної інформації та порядок оскарження такої відмови. На виконання Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30.11.2023 року у справі №120/15076/23 Ямпільською міською радою повторно розглянуто запит ОСОБА_1 від 27.08.2023 року (зареєстрований 28.08.2023 року за №55-запит/02-08) із урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні, та за результатами розгляду надано відповідь на запит від 26.12.2023 року за вих.№02-12/1108.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що крім власних тверджень про протиправність дій Ямпільської міської ради Вінницької області відносно ОСОБА_1 та спричинення вказаними діями йому сильних душевних страждань, позивачем не надано будь-яких передбачених ЦПК України доказів заподіяння йому моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За приписами частини 5 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Загальні положення про відшкодування шкоди наведені у параграфі 1 глави 82 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, за частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтями 1173 - 1175 ЦК України передбачено особливості відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, а також посадовими особами вказаних органів.

У судовій практиці склався сталий підхід до застосування статей 1173 - 1175 ЦК України як спеціальних при розгляді справ про деліктну відповідальність органів державної влади та місцевого самоврядування (зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2019 у справі № 916/1423/17, а також у постановах Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №2а-0770/814/12, від 13.01.2022 у справі №825/438/18 та інших), за яким статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та місцевого самоврядування, а також для посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Утім цими нормами не заперечується обов`язковість інших елементів складу цивільного правопорушення, доказування наявності яких є необхідним у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Позивачем не доведено факт заподіяння моральної шкоди, що призвело до порушення звичного ритму його життя внаслідок порушення норм Конституції України, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та наслідками, зазначеними у позовній заяві, тоді як згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зокрема ОСОБА_1 не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому органом місцевого самоврядування шкоди, яка згідно з частиною другою статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Колегія суддів вважає, що позивачем не доведено, факт причинення йому моральної шкоди під час розгляду його звернень, і в чому вона полягала. Позивач у своєму позові не довів наявність будь-якої шкоди, завданої йому відповідачем, протиправність діяння відповідачів, наявність причинного зв`язку між шкодою і діями відповідача та вини відповідачів в її заподіянні. Отже, позовні вимога про відшкодування шкоди задоволення не підлягає з огляду на їх необґрунтованість.

Доводи апеляційної скарги з переліченням норм ЦК України, без аналізу щодо їх застосування у цій справі, правового значення не мають.

Посилання позивача на правові висновки Верховного Суду та рішення ЄСПЛ також не приймаються до уваги, оскільки вони ухвалені за інших фактичних обставин і не є релевантними до цієї справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зводяться до цитування окремих абзаців рішення суду та не погодження з ними, такі доводи зводяться до незгоди з висновками суду та особистого бачення апелянтом обставин справи правового устрою держави та хибного тлумачення норм матеріального та процесуального закону.

Отже, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на власному тлумаченні і розумінні позивачем спірних правовідносин, положень ЦК України та ЦПК України, судової практики, вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що районним судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені статтею 376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а позивач звільнений від сплати судового збору, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної слід компенсувати за рахунок держави в порядку передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 29 березня 2024 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, компенсувати за рахунок держави в порядку передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий С.Г. Копаничук

судді: Л. О. Голота

В. В. Оніщук