Справа № 350/2147/23
Номер провадження 2/350/92/2024
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2024 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді Сокирко Л.М.,
секретаря судових засідань Видойник І.П.,
з участю: позивачки ОСОБА_1 ,
представнтка позиваки ОСОБА_1 - адвоката Пономаренка О.Ю.,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника третьої особи Спаської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області - Галай М.І.,
представника третьої особи Служби у справах дітей Спаської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області - Воробець Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Рожнятів Калуського району Івано-Франківської області в залі судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від імені яких та в інтересах яких діє ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення, треті особи: Спаська сільська рада Калуського району Івано-Франківської області, Служба у справах дітей Спаської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області,
Позивачка ОСОБА_1 звернулася у суд у власних інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення, треті особи: Спаська сільська рада Калуського району Івано-Франківської області, Служба у справах дітей Спаської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 5 жовтня 2020 року по 5 березня 2023 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . З 13 липня 2020 року вона - ОСОБА_1 та її малолітній син ОСОБА_3 були зареєстровані за вказаною адресою. Перебуваючи у шлюбі, у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_4 , яку 19 листопада 2020 року також було зареєстровано за зазначеною адресою. Житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 .
У березні 2022 року ОСОБА_5 було призвано на військову службу. У березні 2023 року їй прийшло сповіщення щодо безвісті зниклого ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_5 в районі населеного пункту Бахмут Донецької області. Продовжуючи проживати разом з дітьми у житловому будинку, належному відповідачу, їй стало відомо, що відповідач якимось чином зняв з реєстрації її та її малолітніх дітей з зареєстрованого законним шляхом місця проживання. Їй та її малолітнім дітям немає де проживати, крім того, вона разом з дітьми є членами родини батька її чоловіка, тому виникла необхідність у відновленні права на зареєстроване місце проживання її та її малолітніх дітей за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі наведеного просить усунути перешкоди їй та її малолітнім дітям у користуванні будинком АДРЕСА_1 та вселити її разом з малолітніми дітьми до вказаного будинку.
Ухвалою судді від 18 грудня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 31 січня 2024 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду.
У судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Пономаренко О.Ю. позовні вимоги підтримали з підстав, які наведені в позовній заяві, просили позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач позовні вимоги не визнав, однак не заперечував щодо вселення позивачки разом із малолітніми дітьми до належного йому житлового будинку. При цьому пояснив, що позивачка та діти проживали в житловому будинку, а він в літній кухні. Будь-яких перешкод у користуванні житловим будинком він позивачці та дітям не чинив, до будинку не заходив. Щодо зняття позивачки та її дітей з реєстрації зазначив, що позивачка створювала йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою, сараєм. У власності він має коня, а позивачка постійно конфліктує з ним з приводу того, що він переводить коня через подвір`я. Позивачка в будь-який час може вселитися з дітьми до будинку, однак він вимагає щоб вона не створювала йому перешкод у користвуванні його господарським спорудами, присадибною земельною ділянкою та подвір`ям.
Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Спаської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області як органу опіки та піклування у судовому засіданні пояснила, що вважає доцільним вселення малолітніх дітей до належного відповідачу житлового будинку.
Представник третьої особи Спаської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог позивачки, при цьому пояснив, що між сторонами протягом тривалого часу існують неприязні відосини. Як позивачка так і відповідач зверталися до сільської ради з усними скаргами одне на одного. Окрім того, позивачка за захистом своїх прав зверталася до поліції щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши представлені в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд установив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у період з 5 жовтня 2020 року по 5 березня 2023 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що підтверджується рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2023 року.
В період спільного життя у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_6 . Окрім того, вони разом виховували сина позивачки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Сім`я проживала у житловому будинку, що належить ОСОБА_2 (батьку ОСОБА_5 ) та розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Зі згоди власника житлового будинку ОСОБА_5 позивачка та малолітні діти були зареєстровані за вказаною адресою. Тобто між сторонами було досягнуто згоди щодо користування житловим будинком, що належить відповідачу.
Як вбачається із довідки № 171 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданої Спаською сільською радою Калуського району Івано-Франківської області від 8 березня 2023 року за вих. № 171 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані, зокрема: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .
Згідно акту обстеження від 8 березня 2023 року складеного уповноваженою на те комісією та затвердженого сільським головою, виданого Спаською сільською радою Калуського району Івано-Франківської області 8 березня 2023 року за вих. № 43 ОСОБА_1 і ОСОБА_5 проживали у цивільному шлюбі без державної реєстрації, в якому народили і виховували дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Сім`я проживала разом, вели спільне господарство. З березня 2022 року ОСОБА_5 перебував на війні. ОСОБА_1 сама виховує доньку.
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 , який проходив військову службу, зник безвісти.
Позивачка та малолітні діти залишилися проживати у житловому будинку відповідача.
Таким чином, суд установив, що позивачка та її малолітні діти є членами сім`ї власника житлового будинку ОСОБА_5 .
Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що позивачку та її малолітніх дітей він зняв з реєстраційного обліку.
Указане підтверджується заявами від 4 жовтня 2023 року поданими до Спаської територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області ОСОБА_2 (як власником житла) про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Допитана у судовому засіданні в якості спеціаліста начальник ЦНАП Спаської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області ОСОБА_8 суду пояснила, що зняття позивачки та її малолітніх дітей з реєстраційного обліку відбувалося за заявою власника житлового будинку ОСОБА_2 у відповідності до вимог Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні». Про намір ОСОБА_2 зняти ОСОБА_1 з її дітьми з реєстраційного обліку вона особисто повідомляла Службу у справах дітей та саму позивачку.
Судом встановлено, що через конфліктні ситуації, які відбувалися між сторонами та про які вони повідомили під час розгляду справи, позивачка разом із дітьми змушена була залишити місце свого постійного проживання та винаймати інше житло.
Встановивши, що позивачка та її малолітні діти є членами сім`ї власника житлового будинку відповідача по справі, суд вважає, що право позивачки та її малолітніх дітей на житло підлягає захисту в судовому порядку.
Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.
Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України є визнання права.
Конституцією України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду (стаття 47).
Згідно із частиною четвертою статті 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Статтею 29 Цивільного кодексу України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Відповідно до частини першої статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 156 Житлового кодексу України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.
До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (до членів сім`ї наймача відносяться дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї можуть бути визнані й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Таким чином, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Будь-яке виселення людини, якщо вона добровільно не бажає звільнити житлове приміщення, допускається виключно на підставах передбачених законом та має відбуватися тільки в судовому порядку.
У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Правова позиція Європейського суду з прав людини відповідно до пункту 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів позитивні зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K., 21.02.1990). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення в справі Gillow v. the U.K., 24 листопада 1986 року), так і на наймача (рішення в справі Larkos v. Cyprus, 18 лютого 1999 року).
Якщо в будинку зареєстрована та проживає малолітня дитина, то її права та інтереси перебувають під особливою охороною держави.
Зокрема частиною другою статті 18 Закону України «Поро охорону дитинства» передбачено, що діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Відповідно до Конвенції про права дитини 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів, а також забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Враховуючи встановлені обставини та оцінивши в сукупності дослідженні докази, суд вважає, що відповідач створив позивачці та її малолітнім дітям несприятливі умови щодо користування житлом, внаслідок чого остання із малолітніми дітьми змушена була залишити це житло, а тому позивачка та її малолітні діти підлягають вселенню до житлового будинку відповідача, так як це житло є їхнім єдиним житлом, а отже позов підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із висновком суду про задоволенням вимог позову, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 073 грн 60 коп.
Керуючись статтями 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 16, 29, 405 Цивільного кодексу України, статтями 9, 64, 156 Житлового кодексу України,
у х в а л и в:
Позовну заяву ОСОБА_1 , малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від імені яких та в інтересах яких діє ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення, треті особи: Спаська сільська рада Калуського району Івано-Франківської області, Служба у справах дітей Спаської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області - задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , власника будинку АДРЕСА_1 , не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та її малолітнім дітям ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у користуванні будинком АДРЕСА_1 .
Вселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у будинок АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, яка складаються із судового збору в розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду учасниками процесу шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складання повного судового рішення 5 червня 2024 року.

Головуючий суддя Сокирко Л.М.