Справа № 188/560/24
Провадження № 2/188/768/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Бібіковій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Петропавлівської селищної ради про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області із позовом до Петропавлівської селищної ради (далі - відповідач) про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок у порядку спадкування, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 .

25.11.1994 ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Петропавлівської державної нотаріальної контори Дидюк Т.П., та зареєстрований в реєстрі за № 2114, згідно з яким усе своє майно на випадок її смерті заповіла у власність ОСОБА_1 .

На день смерті ОСОБА_2 у її власності перебував житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням XIII сесії Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 23 скликання від 29.12.1999 № 3015 передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку розміром 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, а також 0,1900 га для ведення особистого господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

16.10.2023 позивач звернувся до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Свириденко Людмили Василівни з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки під успадкованим житловим будинком, але нотаріус своєю постановою від 16.10.2023 відмовила позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на це майно у зв`язку з ненаданням оригіналу правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцеві.

Посилаючись на ст.ст. 1216,1217, 1241, 1268 ЦК України, позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1500 га та з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,1900 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з рішенням XIII сесії Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 23 скликання від 29.12.1999 № 3015; витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Ухвалою суду від 05 березня 2024 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання на 22 березня 2024 року.

У зв`язку з неявкою відповідача підготовче засідання було відкладене.

23 травня 2024 року позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов підтримав і просив задовольнити.

Відповідач свого представника в підготовче засідання не направив, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив не стягувати з нього судові витрати, оскільки він, на його думку, не порушував прав позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось.

Вивчивши позовні вимоги та надані позивачем докази, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 3 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30.12.2010 р., серії НОМЕР_1 .

25.11.1994 ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Петропавлівської державної нотаріальної контори Дидюк Т.П., зареєстрований в реєстрі за № 2114, згідно з яким усе своє майно на випадок її смерті заповіла у власність ОСОБА_1 .

На день смерті ОСОБА_2 у її власності перебував житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Рішенням XIII сесії Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 23 скликання від 29.12.1999 № 3015 передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку розміром 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельну ділянку розміром 0,1900 га для ведення особистого господарства, що розташовані по АДРЕСА_1 , що підтверджено копією цього рішення.

Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу (далі - ЗК) України (у редакції станом на 29.12.1999 - дату прийняття рішення про передачу спадкодавцю земельної ділянки у приватну власність) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Статтею 23 ЗК України передбачалося, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Після прийняття вказаного рішення Петропавлівської селищної ради ОСОБА_2 до землевпорядних організацій з приводу встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) не зверталася. Державний акт на право приватної власності на землю вона не оформила, що підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 19.12.2023 №К-270/0-554/6-23.

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на ці земельні ділянки ОСОБА_2 не зареєструвала, що вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.11.2023 №354570464.

Таким чином, ОСОБА_2 померла, не встигнувши завершити процес приватизації вказаних земельних ділянок.

Згідно з довідкою Петропавлівської селищної ради від 26.04.2023 № 886 на день смерті спадкодавець була зареєстрована по АДРЕСА_1 . Разом з нею на день смерті були зареєстровані: позивач ОСОБА_1 ; дружина позивача ОСОБА_3 ; син позивача ОСОБА_4 .

Спадщину після смерті спадкодавця прийняв позивач шляхом подання заяви про прийняття спадщини за заповітом до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Свириденко Людмили Василівни. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до нотаріуса Свириденко Л.В. не зверталися, що підтверджується листом вказаного нотаріуса від 16.10.2023 №212/02-31.

Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 29.09.2023, зареєстрованим в реєстрі за № 1066, що видане у спадковій справі № 137/2023, підтверджується, що позивачем успадковано житловий будинок по АДРЕСА_1 . З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.09.2023 № 51931914 вбачається, що на підставі цього свідоцтва за позивачем зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок.

28.11.2023 позивач звернувся до Петропавлівської селищної ради з питання приватизації земельної ділянки, на якій розташований спірний житловий будинок, але 30.01.2024 позивачу відмовлено у задоволенні його заяви, оскільки земельні ділянки за вказаною адресою, які 29.12.1999 були передані спадкодавцю у приватну власність, до цього часу не сформовані як об`єкти нерухомого майна.

16.10.2023 позивач звернувся до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Свириденко Людмили Василівни з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки під успадкованим житловим будинком, але нотаріус своєю постановою від 16.10.2023 відмовила позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на вказане спадкове майно у зв`язку з ненаданням оригіналу правовстановлюючого документа про належність такого майна спадкодавцеві.

Також нотаріус у своїй постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії роз`яснила позивачу право на звернення до суду для вирішення цього питання.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу (далі ЦК) України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

До складу спадщини відповідно до статті 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин 2 і 3 статті 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України в редакції на час розгляду справи громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Перехід права на земельну ділянку у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (крім багатоквартирного будинку), що розміщений на ній, регламентований приписами статті 120 ЗК України.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації, а не права власності на земельну ділянку. Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі 350/67/15-ц, провадження № 14-652цс18.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Отже, належним відповідачем у цій справі є Петропавлівська селищна рада, яка є розпорядником земельних ділянок, право на завершення приватизації яких є предметом спору у цій справі.

Таким чином, оскільки спадкодавець розпочав процедуру приватизації, спадкоємець має право на завершення розпочатої спадкодавцем приватизації земельної ділянки та одержання правовстановлюючих документів про право власності на неї. Наявність чи відсутність відмови органу приватизації не є обов`язковим фактом, з яким закон пов`язує можливість ухвалення судом рішення про визнання за спадкоємцем права на завершення приватизації.

Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає задоволенню.

Згідно з довідками про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 15.11.2023, сформованими на офіційному сайті Фонду державного майна України за посиланням https://evaluation.spfu.gov.ua/main, сукупна оціночна вартість земельних ділянок, право на завершення приватизації якої є предметом спору у цій справі, складає 56 631,56 грн.

Виходячи з того, що цей спір є майновим, позивачем відповідно до норм пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» був сплачений судовий збір в розмірі 1 211,20 грн, про що до позову додана квитанція банку.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позовних вимог покладається на відповідача, але позивач у позові просив залишити за ним витрати по сплаті судового збору, із чим суд погоджується, керуючись принципом диспозитивності, передбаченим статтею 13 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1217, 1225, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 13, 76-81, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 до Петропавлівської селищної ради, місцезнаходження: вул. Героїв України, 62, смт Петропавлівка Синельниківського району Дніпропетровської області, про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок в порядку спадкування задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування на заповітом право на завершення приватизації земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1500 га та земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,1900 га, що розташовані по АДРЕСА_1 , які були передані у приватну власність ОСОБА_2 рішенням Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 23 скликання ХІІІ сесії від 29.12.1999 № 3015.

Судові витрати по справі залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда