Справа №487/8769/23
Провадження №2-с/487/23/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2024 Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Кузьменко В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу,

В С Т А Н О В И В :

01.03.2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про скасування судового наказу від 07.12.2023 року по справі №487/8769/23, обґрунтовує тим, що судовий наказ підлягає скасуванню, оскільки підстави для стягнення заборгованості, якщо така є відсутні.

Дослідивши матеріали заяви, справи щодо видачі судового наказу, суд приходить до наступного:

Відповідно до частини 3 статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до п. 4,5 ч.1 ст. 161 цього Кодексу. Заява про скасування наказу подається в суд у письмовій формі. До заяви про скасування судового наказу додаються: клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого ч.1 цієї статті.

Згідно ст. 171 ч.3 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувану) його звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

За приписами частини другої статті 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Як встановлено судом, наказом Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.12.2023 року, виданого за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожитий природній газ. Стягнено з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ" заборгованість за спожитий природний газ в сумі 3676,63 грн. та судовий збір.

Виходячи з обставин зазначених боржником, у учасників справи наявний спір щодо заборгованості.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що судовий наказ підлягає скасуванню.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про скасування судового наказу, у якій також просить про стягнення на її користь судового збору.

Згідно з частиною 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За приписами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З зазначених норм встановлено, що судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів частин 3, 8 статті 141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України.

Суд звертає увагу на той факт, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина 1 статті 48ЦПКУкраїни).

У справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (частина друга статті 42 ЦПК України).

Окрім цього, у Розділі ІІ ЦПК України, що регулює наказне провадження, йдеться лише про зарахування сплаченого заявником (стягувачем) за подання заяви про видачу судового наказу судового збору до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви, при цьому це зарахування можливе у разі відмови у видачі судового наказу або у разі скасування судового наказу. Щодо ж судового збору, сплаченого боржником при поданні заяви про скасування судового наказу, то покладення таких судових витрат на заявника (стягувача) у наказному провадженні не передбачено.

У розумінні положень частини 2 статті 164 ЦПК України, яка передбачає для заявника (стягувача) зарахування судового збору при поданні позову, такі судові витрати боржника по аналогії можуть бути враховані та розподілені судом у разі розгляду вимог в порядку

Отже, цивільне процесуальне законодавство розподілу судових витрат у наказному провадженні не передбачає; підстави для ухвалення судом рішення про стягнення судових витрат, понесених ОСОБА_1 у зв`язку з поданням заяви про скасування судового наказу, відсутні.

Керуючись ст.170,171 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву представника ОСОБА_1 про скасування судового наказу задовольнити частково.

Судовий наказ від 07.12.2023 року по справі № 487/8769/23, виданий Заводським районним судом м. Миколаєва за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожитий природній газ - скасувати.

Роз`яснити, що заявник має право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В.Кузьменко