Єдиний унікальний номер 341/1277/24
Номер провадження 2-з/341/9/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м.Галич

Суддя Галицького районний суд Івано-Франківської області Куценко М. О., розглянувши заяву ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник адвокат Жарський Тарас Володимирович про забезпечення доказів,

ВСТАНОВИВ:

До Галицького районного суду Івано-Франківської області надійшла заява ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник адвокат Жарський Тарас Володимирович, про забезпечення доказів, в якій заявник просить витребувати від Акціонерного товариства «Універсал Банк» інформацію про власника платіжної картки № НОМЕР_1 , саме: прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, адресу місця реєстрації, паспортних даних, номеру телефону та електронну адресу власника карткового рахунку, до якого емітовано вказану платіжну картку. На обґрунтування поданої заяви зазначає, що заявник ОСОБА_1 здійснила транзакцію на користь третьої особи помилково перерахувавши на банківську платіжну картку зазначеної особи грошову суму в розмірі 38000 грн. З метою встановлення особи власника вищезазначеної платіжної картки для подальшої подачі позову до суду про стягнення безпідставно набутих коштів просить задовольнити заяву, оскільки банк відмовляє надати таку інформацію на адвокатський запит.

Ознайомившись з поданою заявою про забезпечення доказів, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення доказів не підсудна Галицькому районному суду Івано-Франківської області.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Ч. 4 ст. 116 ЦПК України визначено, що забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Як вбачається з матеріалів поданої заяви місцезнаходженням засобу доказування є АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул.. Автозаводська, буд. 54/19. Отже, вищезазначена заява не підсудна Галицькому районному суду Івано-Франківської області.

Відповідно до положень ст. 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

У відповідності до вказаних вище конституційних положень, у Законі України «Про судоустрій і статус суддів» визначено правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні, систему судів загальної юрисдикції і загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів. Цим законом, зокрема, закріплено положення щодо права на повноважний суд, відповідно до якого ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Ця норма закону з`явилась саме завдяки впливу ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, відповідно до якої в поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

Питання підсудності регулюються відповідними процесуальними кодексами.

Встановивши загальні правила підсудності, законодавець також передбачив обставини, за яких участь судді у справі, віднесеної до компетенції, недопустима, зважаючи на неможливість забезпечити неупередженість суду. Отже, принцип законного судді є фундаментом правил підсудності, він являє собою суттєву гарантію правосуддя, забезпечення прав і свобод людини, відіграє роль засад судоустрою, через його реалізацію досягається виконання завдань судочинства.

Зазначене розуміння принципу законного суду охоплюється також положеннями права на повноважний суд та включається до закріпленої у міжнародно-правових актах засади здійснення правосуддя судом, встановленим законом. Таким чином, є всі підстави розглядати як принцип організації судової влади і судочинства в Україні здійснення правосуддя судом, встановленим законом. Вимога розгляду справи судом, встановленим законом, передбачає здійснення правосуддя спеціально створеним згідно з законом юрисдикційним органом судом, який уповноважений на підставі норм вирішувати питання у межах його компетенції.

Таким чином, комплексне поняття «належний суд» включає в себе дві складові: суд як орган судової системи та суд як суддя чи декілька суддів, що становлять його склад. Тобто, належний суд у розумінні належного судового органу може бути позначений поняттям «компетентний суд», що використовується у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права, чи поняттям «повноважний суд», що застосовується у Законі України «Про судоустрій і статус суддів». Враховуючи те, що поняття «компетенція» є більш широким, доцільнішим є використання терміну «компетентний суд», під яким розуміється суд, наділений компетенцією розглянути ту чи іншу справу, яка підсудна даному суду, відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, компетентний суд є не окремим абстрактним поняттям, а набуває свого значення лише стосовно розгляду та вирішення певної справи чи категорії справ, підсудних цьому судові, саме тих справ, на які поширюється юрисдикція цього суду. Компетентним судом є орган судової системи держави, наділений компетенцією здійснювати правосуддя (юрисдикцією) у справах, що відповідно до закону йому підсудні. Відповідно правом особи на компетентний суд є її нічим не обмежене та безумовне право звернутися до того суду судової системи держави, який наділений відповідною компетенцією щодо розгляду підсудної йому справи.

Тобто, розгляд справи судом з порушенням правил підсудності беззаперечно вказує на те, що справа розглянута некомпетентним (неповноважним) судом. Розгляд і вирішення справи неповноважним судом є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Таким чином, розгляд справи з порушенням правил підсудності призведе до порушення права заявника на розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. З метою недопущення порушення правил підсудності, суд вважає, справа має бути передана на розгляд суду, встановленого законом, а саме за місцезнаходженням засобу доказування, що розташоване у Оболонському районі м. Києва.

Враховуючи вищевикладене, оскільки заява про забезпечення доказів до пред`явлення позову про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, не підлягає розгляду Галицьким районним судом Івано-Франківської області, суд вважає необхідним передати дану заяву за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва.

Керуючись ст.ст. 30, 31, 32, 116 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник адвокат Жарський Тарас Володимирович, про забезпечення доказів передати на розгляд до Оболонського районного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

СуддяМихайло КУЦЕНКО