Справа № 695/189/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2024 року с-ще Чорнобай
Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді - Романової О.Г.,
за участі секретаря судового засідання Данілової О.С.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_2 адвоката Блізнєцова Євгенія Анатолійовича до ПАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп», ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування, -
ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (далі відповідач-2) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 21 липня 2023 року сталася ДТП у с. Іркліїв Золотоніського району Черкаської області за участю транспортного засобу «Renault Sandero», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням позивача та транспортного засобу «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням відповідача-2.
Відповідно до постанови Чорнобаївського районного суду Черкаської області від
06 вересня 2023 року винним у скоєному ДТП визнано ОСОБА_3 , відповідальність якого на момент ДТП була застрахована у ПАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», загальний ліміт відповідальності 260000,00 грн.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний письмово надати страховику повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адреса.
Згідно з ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.
Керуючись ст.ст. 33, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 25 липня 2023 року позивачем було надано всі необхідні документи для отримання страхового відшкодування.
Керуючись ч. 4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем, з метою визначення розміру належного страхового відшкодування, було залучено судового експерта Кипу С.М., в результаті чого останнім було складено висновок експерта № 049/2023, згідно якого вартість відновлювального ремонту становить 212189,17 грн.
26 жовтня 2023 року страховик сплатив страхове відшкодування на користь позивача в розмірі 145621,50 грн. Розмір виплати страховик розрахував на підставі звіту № 3188, що складений ФОП « ОСОБА_4 ». Тобто страховик необґрунтовано знизив розмір страхового відшкодування.
Крім цього, позивачем було понесено витрати на евакуацію власного автомобіля з місця ДТП до місця проживання у розмірі 4300,00 грн., які у відповідності до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягають відшкодуванню.
Також, посилаючись на практику Верховного Суду та норми законодавства, сторона позивача вказує на необхідність стягнення на її користь втрати товарної вартості транспортного засобу.
Сторона позивача зазначає про те, що позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу було спричинено значну моральну травму, яка полягає у глибоких психологічно-душевних стражданнях з приводу неможливості експлуатації автомобіля, душевних переживаннях з приводу наявного страху керувати транспортними засобами після настання ДТП, погіршення відносин з родиною внаслідок необхідності витрачати грошові кошти на ремонт авто.
Враховуючи вищевикладене, посилаючись на норми цивільного законодавства, практику Верховного Суду, сторона позивача просила суд:
- стягнути пропорційно розміру задоволених вимог із відповідачів на користь позивача понесені судові витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат із проведення експертизи у розмірі 6500,00 грн.
Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві.
У судове засідання представник відповідача ПрАТ «СК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не подав, 19 лютого 2024 року направив до суду клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення, жодних інших заяв чи клопотань на адресу суду не направляв, причини неявки суду не відомі.
У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не подав, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не направив, причини неявки суду не відомі.
Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:
2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право;
4) відновлення становища, яке існувало до порушення;
5) примусове виконання обов`язку в натурі;
6) зміна правовідношення;
7) припинення правовідношення;
8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;
9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;
10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Отже, під час розгляду справи суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.
Предметом позову, відповідно до змісту позовних вимог, є відшкодування відповідачами шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування.
Спосіб захисту прав позивачем обраний у виді стягнення страхового відшкодування, передбаченого договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також відшкодування завданої ДТП шкоди.
Судом в ході розгляду справи встановлено, що відповідно до копії постанови Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 06 вересня 2023 року, яка набрала законної сили 19 вересня 2023 року, у вчиненні ДТП, яке мало місце 21 липня 2023 року у
с. Іркліїв Золотоніського району Черкаської області за участі автомобіля «Renault Sandero», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , останнього було визнано винуватим
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «СК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», що підтверджується копією Полісу
№ ЕР-215556078 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Загальний ліміт відповідальності 260000,00 грн. (а.с. 8.).
За змістом ст 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
За умови ч. 1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 36 Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.
Норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір відшкодування страховиком шкоди (збитків), завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); шкодою, заподіяною майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду (пункт 32.4 статті 32); шкодою, пов`язаною із втратою товарної вартості транспортного засобу (пункт 32.7 статті 32); сумою франшизи, розрахованою за правилами пункту 12.1 статті 12.
Згідно з п. 3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи лише в разі якщо він у визначений законом строк не направив свого представника для огляду транспортного засобу.
Отже, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Водночас порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, визначено статтею 1194 ЦК України. Згідно з її положеннями особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Таким чином, відповідач 1 як страховик відповідальності особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і зазначеним відновлювальним ремонтом згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.
Відповідні роз`яснення містяться і в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».
15 вересня 2023 року позивач звернувся до відповідача-1 із заявою про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 21 липня 2023 року за участі автомобіля «Renault Sandero», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3
15 вересня 2023 року та 24 жовтня 2023 року позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 відповідно зверталися із запитами до відповідача-1 про надання інформації, а саме: яка сума належного ОСОБА_2 страхового відшкодування нарахована спеціалістами?; згідно яких нормативних актів нарахована сума страхового відшкодування?; чи надані всі документи для належного проведення відшкодування?; коли буде виплата страхового відшкодування? (а.с. 19 22).
Так, на виконання умов Полісу № ЕР-215556078 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідачем-1 було сплачено позивачу грошові кошти у сумі 145621,50 грн., що підтверджується копією квитанції (а.с. 28, на звороті).
2023 року для визначення розміру заподіяного власнику пошкодженого транспортного засобу «Renault Sandero», д.н.з. НОМЕР_3 , страховиком було залучено ФОП ОСОБА_4 . Відповідно до отриманого Звіту № 3188, складеного ФОП ОСОБА_4 матеріальний збиток становить 145621,50 грн (а.с. 26).
Відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.
Так, позивачем, з метою встановлення розміру завданих збитків було залучено судового експерта ОСОБА_6 .
Про дату, час та місце огляду об`єкта дослідження для проведення експертизи запрошувалися представник відповідача-1 та відповідач-2 (а.с. 23 24).
Крім цього, за проведення даної експертизи позивачем було сплачено грошові кошти в розмірі 6500,00 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції (а.с. 28).
Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.
Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 21 грудня 2020 року (справа № 911/286/20).
Суд звертає увагу на те, що експертний висновок містить попередження експерта про кримінальну відповідальність, відповідно до ст. 384, 385 КК України, містить посилання на нормативні акти, методику та літературу інші джерела, що були використані при проведення експертизи, а також містить дані про те, що експертом особисто проводився технічний огляд автомобіля, що є початковим етапом дослідження, що дозволяє за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ, його комплектність, укомплектованість, технічний стан та інші показники, необхідні для розрахунку.
У свою ж чергу відповідачем-1 не надано суду Звіту № 3188, складеного ФОП ОСОБА_4 , що у свою чергу позбавляє суд можливості пересвідчитися у належності та відповідності проведеного останнім розрахунку вартості відновлювального ремонту.
Таким чином, враховуючи наданий стороною позивача висновок експерта, а також наявний у матеріалах справи розрахунок несплаченого страхового відшкодування, який не спростований відповідачем-1, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині у повному обсязі.
За змістом ст. 29, п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу.
Крім того, при вирішення справи судом врахована правова позиція, викладена у постанові Верховного суду України від 04 червня 2014 року за № 6-49цс14, щодо перегляду судових рішень з підстав неоднакового застосування судами законодавства щодо стягнення шкоди, пов`язаної з втратою товарної вартості транспортного засобу.
У вказаній постанові зроблено висновок про те, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.
За послуги евакуатора автомобіля «Renault Sandero», д.н.з. НОМЕР_3 , з місця ДТП до місця його ремонту, позивачем було сплачено грошові кошти у розмірі 4300,00 грн., що підтверджується копіями квитанції № 35 від 25 липня 2023 року та акту виконаних робіт
№ 35 від 25 липня 2023 року (а.с. 18).
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані, зокрема, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до відомостям акту виконаних робіт № 35 від 25.07.2023 транспортування автомобіля «Renault Sandero», д.н.з. НОМЕР_3 відбулося 25.07.2023 з місця стоянки автомобіля в с. Іркліїв до місця ремонту (СТО), що розташоване в АДРЕСА_3 .
В судовому засіданні представник позивача пояснив, що за його відомостями, наданими позивачем, після ДТП, яке відбулося 21.07.2023, пошкоджений автомобіль «Renault Sandero» позивач власними силами перемістив з місця ДТП до стоянки, яка знаходилася поруч із місцем ДТП, а 25.07.2023 евакуатор перевіз пошкоджений автомобіль до місця його ремонту. Докази місця розміщення стоянки автомобіля у нього відсутні.
Суд звертає увагу, що відповідно до положень ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховою компанією відшкодовуються лише витрати повязані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Натомість у даному випадку евакуація транспортного засобу відбувалася з місця стоянки транспортного засобу. Доказів того, що позивачем було лише переміщено пошкоджений транспортний засіб на декілька метрів з місця пригоди позивачем не надано.
Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення витрат за послуги евакуатора у розмірі 4300,00 грн. саме з відповідача-2 на користь позивача.
Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України).
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).
При визначені розміру моральної шкоди, суд враховує, що майно позивача ушкоджено внаслідок ДТП та те, що внаслідок ушкодження майна, позивач переніс сильні душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді емоційного стресу і не можливістю певний час використовувати свою власність за її прямим призначенням, а тому, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню у повному розмірі та стягненню їх із відповідача-2.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з проведенням експертизи.
Представником позивача у справі подані докази понесених витрат пов`язаних з розглядом справи та проведенням експертизи у строк визначений ст. 141 ЦПК України.
Таким чином, враховуючи подані стороною позивача докази, які підтверджують понесені позивачем витрати пов`язані з розглядом справи, на користь позивача підлягають стягненню з відповідача-1 понесені судові витрати у розмірі 4924,27 грн., а з відповідача-2 понесені судові витрати у розмірі 3998,13 грн.
На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 133, 141, 259, 263-265, 279, 280 ЦПК України, суд -
п о с т а н о в и в:
Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_2 адвоката Блізнєцова Євгенія Анатолійовича до ПАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп», ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.
Стягнути з ПрАТ «СК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», адреса:
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса:
Стягнути з ПрАТ «СК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», адреса:
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса:
АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , понесені судові витрати у розмірі 3998,13 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто вісім гривень 13 копійок) гривень.
У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 29 квітня 2024 року.

Суддя О.Г. Романова