Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2024 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Суходольського О.М.

за участю секретаря Панової В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що він 30.12.2016 року був прийнятий на роботу в філію «Черкаський райавтодор» дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» відкритого АТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на посаду начальника. Відповідно до ч.3 ст.24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Керівником підприємства видано наказ №58-к від 29.12.2016 року про прийняття ОСОБА_1 на роботу. Позивач того ж дня був допущений до роботи з покладенням на нього відповідних обов`язків, роботу виконував особисто із підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядку і до моменту звільнення.

Позивач зазначає, що під час прийняття а роботу відповідно до п.1.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок (затверджена наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58) передав свою трудову книжку до відділу кадрів. Виникнення трудових відносин зумовило виникнення взаємних прав і обов`язків у відповідності до норм КЗпП України та інших актів трудового законодавства, зокрема щодо виплати заробітної плати та проведення розрахунків у разі звільнення.

27.09.2018 року філія «Черкаський райавтодор» була реорганізована у філію «Канівський райавтодор» дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» відкритого АТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» шляхом приєднання. 27.09.2018 року позивач переведений на посаду виконавця робіт. У період роботи з 01.05.2019 року в порушення вимог ст. 115 КЗпП України та ст.24 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата не була виплачена. 30.05.2019 року ОСОБА_1 отримав попередження про скорочення штату працівників, підписане начальником філії «Канівський райавтодор».

Згідно наказу від 24.06.2016 р. №21-К ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України.

В порушення вимог ст. 116 КЗпП України виплата належних сум в день звільнення працівника роботодавцем здійснена не була. Крім того, 27.11.2019 року була надана довідка вих. №103 по заробітній платі за липень 2019 року, де зазначено, що відповідач заборгував наступні виплати, а саме: заробітну плату за липень 2019 року в сумі 8030,97 грн., у період з 09.07.2019 року по 05.02.2024 року жодної виплати не відбувалось, в результаті чого був отриманий кредит який з часом накопичується. У зв`язку із вказаною затримкою та відповідно до ст.117 КЗпП України роботодавець зобов`язаний сплатити середній заробіток за весь час затримки, що на момент направлення даної позовної заяви до суду становить 109591 грн. 32 коп., виходячи з розрахунку середнього заробітку за час затримки сум при звільнені: розмір середньоденної заробітної плати 464 грн. 37 коп. в день (9158 грн. 37 коп. + 9416 грн. 67 коп. (з/п за два останні місяці)/40(22+18)=40). У всіх інших випадках збереження заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час (порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 №100). Період затримки виплати 236 робочих днів (з 25.01.2021 року по 30.12.2021 року, загальна сума виходить 109591 грн. 32 коп. (236*464,37).

Так як відповідач не здійснив у строки, визначені у п. 1 ст. 116 КЗпП України повну і остаточну виплату всіх належних виплат звільненому працівнику ОСОБА_1 , що належать йому у зв`язку із перебуванням у трудових відносинах, позивач звернувся до суду з указаним позовом та просить стягнути з Дочірнього підприємства «Черкаський Облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (Код ) грошові кошти у сумі 109591 грн. 32 коп., які є заборгованістю по заробітній платі за період із 25 січня 2021 року по 30 грудня 2021 року, що становлять середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 06.02.2024 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідач у визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 30.12.2016 року був прийнятий на роботу в філію «Черкаський райавтодор» дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» відкритого АТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на посаду начальника. Відповідно до ч.3 ст.24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Керівником підприємства видано наказ №58-к від 29.12.2016 року про прийняття ОСОБА_1 на роботу.

27.09.2018 року філія «Черкаський райавтодор» була реорганізована у філію «Канівський райавтодор» дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» відкритого АТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» шляхом приєднання. 27.09.2018 року позивач переведений на посаду виконавця робіт. У період роботи з 01.05.2019 року в порушення вимог ст. 115 КЗпП України та ст.24 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата не була виплачена. 30.05.2019 року ОСОБА_1 отримав попередження про скорочення штату працівників, підписане начальником філії «Канівський райавтодор».

Згідно наказу від 24.06.2016 р. №21-К ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України.

Як вбачається з довідки вих. №103 по заробітній платі за липень 2019 року, що відповідач заборгував наступні виплати, а саме: заробітну плату за липень 2019 року в сумі 8030,97 грн., у період з 09.07.2019 року по 05.02.2024 року жодної виплати не відбувалось, в результаті чого був отриманий кредит який з часом накопичується. У зв`язку із вказаною затримкою та відповідно до ст.117 КЗпП України роботодавець зобов`язаний сплатити середній заробіток за весь час затримки, що на момент направлення даної позовної заяви до суду становить 109591 грн. 32 коп., виходячи з розрахунку середнього заробітку за час затримки сум при звільнені: розмір середньоденної заробітної плати 464 грн. 37 коп. в день (9158 грн. 37 коп. + 9416 грн. 67 коп. (з/п за два останні місяці)/40(22+18)=40). У всіх інших випадках збереження заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час (порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 №100). Період затримки виплати 236 робочих днів (з 25.01.2021 року по 30.12.2021 року, загальна сума виходить 109591 грн. 32 коп. (236*464,37).

Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною першої статті 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтею 21 КЗпП України передбачений обов`язок роботодавця виплачувати працівникові заробітну плату.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму (стаття 116 КЗпП України).

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

При цьому встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

При вирішенні даного спору суд враховує, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас, у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що заборгованість відповідача по нарахованій, але не виплаченій позивачу заробітній платі становить 18226 грн. 46 коп., та яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав до стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Слід зазначити, що позивачем заявлено позов до належного відповідача, оскільки за приписами статті 80, частин 1,2 статті 96 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована в установленому порядку. Юридична особа відповідає за своїми за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. Відповідно до частин 1-3 статті 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами, вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила і діють на підставі затвердженого нею положення.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

Відповідно до абзацу 2 п. 2 указаного Порядку працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць.

Абзацом 2 пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації.

При розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми у день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

У пункті 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

За змістом пункту 8 указаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Згідно розділу III п. 3 вказаного Порядку, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

За даними довідки виданої філією «Канівський райавтодор» вих. №103 від 27.11.2019 року позивач дійсно працював у філії «Канівський райавтодор» «ДП «Черкаський облавтодор» на посаді виконавця робіт та має заборгованість платі за липень 2019 року включно в сумі 8030,97 грн.

Суд констатує, що відповідачем не надано до суду відзиву, як і не спростовано позовні вимоги ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, на підставі викладеного, враховуючи підстави та предмет спору, виходячи із засад справедливості та розумності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимоги в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги, що позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення заробітної плати на підставі ч. 1 п.9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40, 47, 116,117, 139, 147, 148, 149, 235, КЗпП України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (місцезнаходження бульв. Шевченка, 389, м. Черкаси, ) на користь ОСОБА_1 (проживаючого в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені у сумі 109591 грн. 32 коп.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (місцезнаходження бульв. Шевченка, 389, м. Черкаси, ) на користь держави судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за вебадресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О. М. Суходольський