Справа №: 398/4681/15-ц
провадження №: 2/398/1736/24
УХВАЛА

Іменем України

"18" грудня 2024 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Петренко С.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Макеєнко П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Олександрія цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних збитків,-

ВСТАНОВИВ:

17.09.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення трьох процентів річних та інфляційних збитків.

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.11.2015 року у справі № 398/4681/15-ц позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних збитків, задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на корись ОСОБА_1 37268,89 грн. інфляційних збитків, три проценти річних від простроченої суми в сумі 6848,77 грн. В іншій частині позову відмовлено.

02.02.2022 року адвокат Кошеленко А.В., в інтересах ОСОБА_3 , звернулась до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою судді Нероди Л.М. від 05.04.2024 року, заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.11.2015 року у справі №398/4681/15 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних збитків, скасовано і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.09.2024 року № 690-р про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 26.09.2024 року зазначена справа розподілена судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Петренко С.Ю.

Ухвалою судді Петренко С.Ю. від 08.10.2024 року, прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних збитків. Розгляд постановлено проводити в порядку спрощеного провадження.

Позивач в судове засідання призначене на 11.11.2024 року та 18.12.2024 року не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяви та клопотання до суду не направив, причини неявки суду не повідомив.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. До початку судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовну заяву залишити без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача.

Дослідивши матеріали справи, вирішуючи клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 19.01.2024 р. уклав шлюб з ОСОБА_3 , останній після реєстрації шлюбу надано прізвище - ОСОБА_5 .

Так, судом встановлено, що в судові засідання, призначені на 11.11.2024 року о 13:00 год. та 18.12.2024 року о 13:30 позивач не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. 131 ЦПК України, так як на адресу суду повернулися поштові конверти, в яких працівниками пошти зазначалося, підстава повернення, як адресат відсутній за вказаною адресою.

Згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. (ч. 3 ст. 131 ЦПК України)

Положеннями ст. 2 ЦПК України передбачено, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 2 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Тому, в зв`язку з наведеним положенням п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, яким передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, повторно не повідомив про причини неявки та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до правосуддя.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» від 15.07.2002 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. наприклад рішення Європейського суду прав людини у справі Каракуця проти України).

З аналізу зазначених норм вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Частиною 5 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Неявка позивача в судове засідання є його волевиявленням, проявом дії принципу диспозитивності.

Зміст принципу диспозитивності перш за все розкривається через положення «хто хоче здійснити свої права, має сам потурбуватися про це».

Неявка позивача в судові засідання без поважних причин унеможливлює розгляд справи у розумні строки розгляду справи, з врахуванням дати звернення до суду. Крім того, таку процесуальну поведінку позивача суд розцінює як затягування без поважних причин розгляду даної справи.

Вказана позиція узгоджується з позицією КЦС у складі ВС у справі № 310/12817/13 від 22.05.2019 р.

Зокрема, Верховний Суд зазначив, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці висловлював правову позицію про те, що обмеження доступу до суду з метою запобігання зловживанню процесуальними засобами також загалом може визнаватися таким, що має легітимну мету (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Моннелл і Морріс проти Сполученого королівства».)

Суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема, забезпечує інтереси відповідача, який вимушений витрачати час, кошти, свою чи представника явку в судові засідання.

Частиною 4 ст. 12 ЦПК встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд враховує, що повідомлення про день, час та місце розгляду справи були направлені позивачу завчасно, з дотриманням розумних строків розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, однак в судове засідання позивач не з`явився, не повідомив суд про причини неявки. Наразі будь-яких доказів наявності поважних причин неявки позивача до суду як в попередні так і в теперішнє судове засідання позивач не надав.

Відтак, процесуальна бездіяльність позивача не можете ставити під сумнів здійснення судом судочинства, а вирішення спору в такому випадку було б порушенням принципу диспозитивності.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Невиконання покладених на позивача обов`язків мають визначені чинним цивільним процесуальним законодавством наслідки, зокрема щодо залишення позову без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних збитків, підлягає залишенню без розгляду в зв`язку із повторною неявкою позивача в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 257, 260, 261, 353 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних збитків - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя С.Ю. ПЕТРЕНКО