Справа № 163/671/14-ц
Провадження № 4-с/163/4/24
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2024 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Павлусь О.С., вивчивши скаргу АТ «Укрсиббанк» на постанову посадової особи відділу державної виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У скарзі представник АТ «Укрсиббанк» просить визнати неправомірними дії державного виконавця Любомльського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Склянчука Михайла Володимировича щодо винесення постанови від 15 березня 2021 року про закінчення виконавчого провадження № 48045824 та скасувати цю постанову; зобов`язати державного виконавця Склянчука М.В. відновити виконавче провадження № 48045824 та звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.

Скарга обґрунтована тим, що закриваючи виконавче провадження № 48045824 у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_1 державний виконавець не перевірив наявності спадкоємців та можливого правонаступництва боржника, через що порушив права стягувача на своєчасне і повне виконання судового рішення. Про порушення своїх прав та законних інтересів АТ «Укрсиббанк» дізналося 11 грудня 2023 року з Автоматизованої системи виконавчого провадження, після чого звернулося до суду з аналогічною по своїй суті скаргою, яка ухвалою Любомльського районного суду від 21 грудня 2023 року, залишеною без змін постановами судів апеляційної та касаційної інстанції, була залишена без розгляду з підстав пропуску десятиденного строку на її подання і не звернення до суду із заявою про поновлення цього строку. До ухвалення Верховним Судом постанови від 06 травня 2024 року АТ «Укрсиббанк» вважало, що вчасно звернулося зі скаргою до суду, оскільки про порушення своїх прав та інтересів дізналося 11 грудня 2023 року. АТ «Укрсиббанк» добросовісно користується своїми процесуальними правами, не зловживає ними, тому з огляду на наведені обставини просить поновити строк на подання цієї скарги.

Вирішуючи питання прийняття скарги до розгляду, встановлено таке.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 15 серпня 2014 року у справі № 163/671-14-ц солідарно стягнуто з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в користь ПАТ «УкрСиббанк» 631556,21 гривень заборгованості за кредитним договором №0 від 26.03.2008 року та по 1827,00 гривень судового збору з кожного.

На підставі цього рішення суд за заявою стягувача ПАТ «УкрСиббанк» видав виконавчі листи.

Постановою старшого державного виконавця Любомльського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Склянчука М.В. від 15 березня 2021 року виконавче провадження № 48045824 щодо боржника ОСОБА_1 закрите на підставі п.3 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку зі смертю останнього (актовий запис про смерть від 26 лютого 2021 року).

20 грудня 2023 року поштовим зв`язком до Любомльського районного суду надійшла скарга АТ «Укрсиббанк» про скасування постанови державного виконавця від 15 березня 2021 року № 48045824.

Ухвалою судді Любомльського районного суду Волинської області від 21 грудня 2023 року скаргу АТ «Укрсиббанк» залишено без розгляду через відсутність достатніх і обґрунтованих підстав приймати до уваги доводи заявника про його обізнаність із винесенням оскаржуваної постанови лише 11 грудня 2023 року, а також незаявленням клопотання про поновлення процесуального строку для звернення до суду.

Ця ухвала залишена без змін постановами Волинського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року та Верховного Суду від 06 травня 2024 року.

У статті 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною 2 статті 126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За загальним правилом строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 466/948/19 зроблено висновок, що з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Поважними причинами пропуску процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення скарги стає неможливим або утрудненим, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, що не залежать від волі особи.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку з поважних причин.

Саме на скаржника покладено обов`язок доведення наявності в нього об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав на оскарження.

АТ «Укрсиббанк» оскаржує постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, яка винесена 15 березня 2021 року, тобто більше як три роки тому.

Представник АТ «Укрсиббанк» вважає, що процесуальний строк на подання цієї скарги АТ «Укрсиббанк» пропустило з поважних причин, оскільки про існування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження дізналося лише 11 грудня 2023 року з Автоматизованої системи виконавчого провадження.

Такі наведені причини пропуску строку на подання цієї скарги не мають жодних ознак поважності в розумінні вищенаведених роз`яснень.

У частині 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Отже, за змістом цієї норми постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження простим поштовим відправленням.

Всупереч ч.3 ст.19 ЦПК України доказів не отримання простим поштовим відправленням від Любомльського районного відділу ДВС оскаржуваної постанови заявник не надав.

У частині 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно із ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово.

Автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується, зокрема, надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження.

Механізм функціонування автоматизованої системи виконавчого провадження визначений у Положенні про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5 (далі Положення).

Розділ VІI Положення регламентує доступ до автоматизована системи виконавчого провадження (далі - Система) та отримання інформації із Системи.

За приписами цього розділу доступ до інформації Системи сторонам виконавчого провадження забезпечується з використанням:

1) засобів електронної ідентифікації з високим рівнем довіри через: вебпортал Міністерства юстиції України; Єдиний державний вебпортал електронних послуг в порядку, визначеному договором, укладеним між держателем Системи та держателем Єдиного державного вебпорталу електронних послуг;

2) ідентифікатора для доступу до інформації про виконавче провадження, який зазначається в довідці про реєстрацію виконавчого документа та постанові про відкриття виконавчого провадження, через офіційний вебсайт Міністерства юстиції України.

Система забезпечує: можливість формування сторонами виконавчого провадження узагальненої інформації про рішення (виконавчі дії), прийняті (вчинені) виконавцем, із зазначенням дати їх прийняття (вчинення) та з можливістю роздрукування такої інформації; доступ сторонам виконавчого провадження до документів виконавчого провадження.

Отже, ураховуючи права стягувача у виконавчому провадженні та наведені приписи Положення АТ «Укрсиббанк» як стягувач у виконавчому провадженні № 48045824 від дня його відкриття мав право на доступ до його документів в Автоматизованій системі виконавчого провадження.

Від дня винесення оскаржуваної постанови від 15 березня 2021 року минуло більше трьох років.

За доводами заявника лише через такий тривалий час ним в Автоматизованій системі виконавчого провадження було встановлено наявність постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Разом з цим, обґрунтованих причин поважності неможливості встановлення у Системі існування цієї постанови у скарзі не наведено та жодних доказів не приєднано.

АТ «Укрсиббанк» як стягувач, який подав до примусового виконання виконавчий документ про стягнення на його користь боргового грошового зобов`язання, не отримуючи на свою адресу жодних документів від державного виконавця та грошових коштів на свій рахунок в порядку примусового виконання, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Реальну можливість завчасно ознайомитися із документами виконавчого провадження заявник міг реалізувати через автоматизовану систему виконавчого провадження, проте таким наданим законом своїм правом не скористався та причин неможливості реалізації такого права в межах розумного строку не навів.

Крім цього, ухвала Любомльського районного суду від 21 грудня 2023 року про залишення без розгляду аналогічної по своїй суті скарги набрала законної сили 06 лютого 2024 року після апеляційного перегляду, а з цією скаргою АТ «Укрсиббанк» звернулося лише 29 травня 2024 року, тобто майже через чотири місці, що уже саме по собі свідчить не лише про очевидне недотримання визначених ст.449 ЦПК України строків, а й про порушення розумних строків для звернення до суду.

У частині 2 статті 121 ЦПК України визначено, що строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Позиція представника про оскарження ухвали суду в касаційному порядку у цьому питанні на увагу не заслуговують з огляду на набрання ухвалою місцевого суду від 21 грудня 2023 року законної сили з дня ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Інших поважних причин, які б об`єктивно підтверджували чи пояснювали неможливість АТ «Укрсиббанк» добросовісно користуватися своїми правами сторони виконавчого провадження, знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, цікавилася рухом виконавчого провадження, у тому числі через автоматизовану систему виконавчих проваджень, представником заявника не наведено.

Пасивна позиція стягувача, а саме те, що ним упродовж достатньо тривалого часу не були вжиті достатні заходи з метою з`ясування руху виконавчого провадження, вказують на те, що він не вчинив активних дій для реалізації своїх прав.

У рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст.6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Таким чином, на підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що АТ «Укрсиббанк» пропустив строк звернення до суду зі скаргою в порядку ст.447 ЦПК України, не навів об`єктивних та непереборних обставин неможливості дотримання процесуального строку на подання цієї скарги, через що відсутні підстави для поновлення даного строку.

У зв`язку із цим скарга не підлягає прийняттю для розгляду по суті та її слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст.126, 127, 260, 449 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

У поновленні АТ «Укрсиббанк» процесуального строку для звернення до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Любомльського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Склянчука Михайла Володимировича про закінчення виконавчого провадження від 15 березня 2021 року 48045824 та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Скаргу АТ «Укрсиббанк» на постанову державного виконавця Любомльського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Склянчука Михайла Володимировича про закінчення виконавчого провадження від 15 березня 2021 року 48045824 та зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

На ухвалу протягом 15 днів з дня її складання може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Суддя О.С.Павлусь