ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

IМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Гапонюк І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду м. Фастова Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2024 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 19 липня 2014 року перебували з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 24 червня 2021 року шлюб було розірвано. Після офіційного розірвання шлюбу між сторонами не було спорів щодо місця проживання дитини. Позивач постійно бачився з донькою. В 2023 році за спільним рішенням між сторонами донька переїхала проживати до позивача. Відповідач відмовилася від стягнення аліментів. Дитина залишилася проживати з позивачем і проживає до цього часу за адресою: АДРЕСА_1 . Даний будинок належить позивачу. Як спадщина після матері. В будинку створені всі умови для дитини. Дочка навчається у ОСОБА_4 філії Семенівської гімназії і забезпечена всім необхідним для навчання. Донька має певні проблеми зі здоров`ям але позивач постійно слідкує за її здоров`ям. Позивач немає наміру перешкоджати відповідачці у здійсненні нею права та обов`язків щодо їх спільної дочки. Просить визначити місце проживання спільної доньки ОСОБА_5 з позивачем.

Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.07.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання.

28.11.2024 року надійшло клопотання ОСОБА_1 про доручення клопотання Органу опіки та піклування виконавчого комітету Семенівської сільської ради Бердичівського району та Рішення «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання доньки».

В підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Не заперечував щодо переходу до розгляду справи по суті в підготовчому судовому засіданні.

В підготовчому судовому засіданні відповідач проти позову не заперечувала та зазначила, що спору про місце проживання дитини між сторонами не виникає. Вона не заперечує щодо проживання їх спільної доньки з позивачем.

Представник Органу опіки та піклування надали до суду клопотання про слухання справи у відсутність їх представника за наявними у справі доказами.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При розгляді справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2014 року, який рішенням (заочним) Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2021 року розірвано. Від подружнього життя мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Даний факти не заперечуються сторонами та підтверджуються письмовими доказами (свідоцтвом про народження, рішенням суду).

Як вбачається з рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.06.2021 року, під час розгляду справи у Фастівському міськрайонному суді за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, не вирішувалося питання визначення місця проживання їх дитини ОСОБА_6 .

Згідно Постанови про повернення виконавчого документа стягувану від 19.01.2024 року ВП № НОМЕР_3 державним виконавцем Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Харчук О.С., при примусовому виконанні судового наказу № 381/311/21 виданий 17.03.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання заяви до суду, а саме з 27.01.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, за заявою стягувача щодо повернення виконавчого документа без подальшого виконання № б/н від 03.10.2023 року. Заборгованість станом на 30.09.2023 року відсутня. Виконавчий документ (судовий наказ) повернуто стягувачу.

Згідно Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - позивач по справі та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно Довідки Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області № 89 від 28.05.2024 року ОСОБА_1 зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 за даною адресою проживає без реєстрації його донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно Висновку органу опіки та піклування виконавчий комітет Семенівської сільської ради, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 (не зазначено адресу проживання).

Згідно Акту обстеження умов проживання складеного старостою Іванковецького округу Швець М.Л., фахівцем соціальної роботи ОСОБА_8 , будинок в АДРЕСА_1 складається з 4 кімнат. В будинку чисто та тепло. Батько дівчинки офіційно працевлаштований.

Власник будинку ОСОБА_7 , зареєстрована але не проживає, перебуває за кордоном.

За місцем проживання позивач характеризується позитивно.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно положень частини першої статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Частина перша статті 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини третьої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як встановлено судом під час розгляду справи, спільна донька сторін після припинення шлюбних відносин залишились проживати разом із матір`ю, а в подальшому переїхала до батька позивача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . На час розгляду справи проживає за вказаною адресою без реєстрації.

У судовому засіданні сторони зазначили, що спору про проживання дитини за місцем проживання батька позивача по справі не існувало і не існує. Відповідач не заперечує щодо проживання їх доньки ОСОБА_5 разом з батьком.

Таким чином, об`єктивних даних про те, що відповідач ініціює питання щодо проживання доньки ОСОБА_5 разом з нею суду не надано, як і не надано що між сторонами існує з цього приводу спір.

Отже, суд вважає, що у даній справі сторони, як це і передбачено положеннями ст.160 СК України, визначили місце проживання дитини з батьком за взаємною згодою, що не потребує втручання з боку органу опіки та піклування, а також будь-якого судового захисту прав позивача.

Сімейні відносини, враховуючи їх особистісний характер, повинні в першу чергу вирішуватися за згодою їх учасників, і тільки в разі відсутності такої згоди (існування між ними спору), зокрема у суді.

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповільним за це.

Відсутність порушеного права й інтересу встановлюється при розгляді справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Спір у цій справі щодо місця проживання дитини ініційований батьком дитини (позивачем), з якою дитина і так фактично проживає, і від якої мати дитини (відповідач) не вимагає зміни її місця проживання.

Після звернення батьком дитини до суду з позовом про визначення місця проживання дитини відповідач у встановленому порядку з самостійним позовом до суду або із зустрічним позовом в межах розгляду цієї справи про визначення місця проживання доньки разом з нею не зверталася, будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання доньки з нею, як матірю, суду не надала.

В той же час, зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання і той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом, має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір. Ці обставини підлягають перевірці судом.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

За змістом положень, зокрема, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 8, 18, 161 СК України, ст.ст. 2, 4, 19, 184 ЦПК України кожна особа, право якої порушене, оспорене чи не визнане, вправі захищати його судовим порядком шляхом пред`явлення позову до відповідальної за порушення права особи, судом вирішується саме спір між батьком і матір`ю щодо місця проживання малолітньої дитини (дітей), коли батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина (діти).

Суд вирішує спір, що реально виник, і не робить припущень щодо обставин і фактів, які ще не виникли, та не регулює правовідносин щодо обставин проживання дитини, які не існують. За відсутності позову одного з батьків, з яким не проживає дитина, не вимагається підтвердження судом факту наявності в одного з батьків права на визначення місця проживання дитини, визнання такого права тощо, для цього відсутні процесуально-правові підстави.

Окрім того, стороною позивача не наведено будь-яких доводів, про те, що рішення суду про задоволення позову якимось чином впливатиме на права та інтереси дитини та які саме і як саме, зокрема, і відповідатиме її інтересам, що є основною, пріоритетною обставиною, що підлягає доказуванню у даному спорі.

Відтак, правових підстав для вирішення питання про визначення місця проживання доньки ОСОБА_3 із батьком на час розгляду справи немає, оскільки дитина фактично проживає з батьком і його право не оспорюється відповідачем.

Зазначені вище мотиви суду, дають підстави для відмови у задоволенні позову.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України та відмови у позові, понесені позивачем витрати на оплату судового збору та витрати на професійну правничу допомогу слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.10,18,23,76,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, на підставі ст. 7,141,160,161 СК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідент.номер: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідент.номер: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , Третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області , місцезнаходження: Житомирська область, Бердичівський район, с. Семенівка, вул. Героїв Майдану, буд 4 про визначення місця проживання дитини залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі через суд першої інстанції апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 18.12.2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Г.В.Соловей