Справа № 585/1508/24
Номер провадження 2/585/537/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Петренко Л.П.,

Справа № 585/1508/24, провадження № 2/585/537/24

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»,

Відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому підготовчому засіданні в залі судових засідань в порядку загального позовного провадження справу про стягнення заборгованості.

Представник позивача - Столітний Михайло Миколайович , який діє на підставі Договору про надання правової допомоги №10/07-2023 від 10.07.2023, Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1423361 від 26.03.2024 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №9422/10 від 18.09.2020.

Представник відповідача - Менько Дмитро Дмитрович, який діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 29.04.2024.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна»), представництво якого здійснює адвокат Столітний М.М., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 41865 грн., нарахованих відсотків за 21 календарний день - 6268,50 грн. та понесених судових витрат на сплату судового збору у розмірі 2422, 40 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 23.06.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , за допомогою Інформаційнотелекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 5717414 про надання споживчого кредиту (далі кредитний договір). Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом No205-ОД від 10.02.2022, року (далі Правила) та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

Згідно умов Кредитного договору: Сума кредиту (загальний розмір) складає 15000 грн (п. 1.3. Кредитного договору); Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (18.06.2023) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 15000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .

Укладаючи Кредитний договір, сторони, передбачили нарахування процентів на наступних умовах: «1.5.1.Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. 23.07.2022 .

Відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту. Позивачем нараховано відсотки за 21 календарних днів (29.05.2023 - 18.06.2023) в межах строку договору відповідно до наступного: 15000 грн * 1,99% = 298,5 грн* 21 календарних днів = 6 268,50 грн

29 травня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 29-05/2023-Ф (далі Договір факторингу), згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення. Після укладення указаного Договору позивач набув право вимоги до відповідача. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по Кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 15000 грн - тіло кредиту та 26865 грн - нараховані проценти, всього - 41865 грн.

Добровільно відповідач борг не погашає.

30 квітня 2024 року від представника відповідача надійшла заява про визнання позову. Представник відповідача зазначає, що позовні вимоги про стягнення суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 41865 грн, нарахованих відсотків за 21 календарний день - 6 268,50 грн. відповідачем ОСОБА_1 визнаються у повному обсязі.

Щодо витрат на оплату судового збору, посилаючись на ч.ч.1 і 2 ст. 133, ч.1 ст. 142 ЦПК Украхни та ст. 7 Закону України «Про судовий збір» вказує, що враховуючи подання заяви про визнання позову до початку розгляду справи по суті суд у рішенні по справі має вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1211,20 грн (2422,40:2=1211,20). Враховуючи право позивача на повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає інша частина судового збору, яка складає 1211,20 грн.

Щодо витрат на оплату правничої допомоги у розмірі 10000 грн. представник відповідача вказує, що його довіритель заперечує проти стягнення з нього витрат саме у такому розмірі, оскільки вважає, що такий розмір витрат є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, не є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Зазначає, що за параметрами пошуку слів «Фінтраст Україна представник позивача Столітній заборгованості за кредитним договором» в Єдиному державному реєстрі судових рішень, форма судочинства - цивільне, форма судового рішення - рішення, станом на 30.04.2024 знайдено 820 документів. Зазначене свідчить, що представник позивача адвокат Столітній М.М. надавав позивачу правничу допомогу у 820 цивільних справах в судах першої інстанції про стягнення заборгованості за кредитним договором, тому у цій категорії справ, учасником яких був вказаний адвокат, вироблена стала судова практика. Крім того, враховуючи аналогічність позовів у даній категорії справ та кількість позовів, поданих представником позивача до судів, зазначена категорія справи не є для представника позивача складною, не вимагала вивчення нормативно-правових актів, аналізу судової практики та значного часу для підготування позовної заяви і подання її до суду. Вважає, що фактично правнича допомога полягала лише у заповненні шаблону позовної заяви даними про відповідача, про кредитний договір та про суму заборгованості, що міг здійснити сам позивач в порядку самопредставництва без звернення за наданням правничої допомоги. З огляду на зазначене, вважає, що підлягають критичній оцінці посилання представника позивача у позовній заяві на те, що на збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви, складення позовної заяви, її подання до суду ним витрачено 10 годин робочого часу, за які до оплати підлягає 10000 грн, оскільки для виконання відповідних робіт з урахуванням вищенаведених обставин така кількість годин витраченого часу є необґрунтованою. Крім того, матеріали справи свідчать про те, що всі додані до позовної заяви документи знаходились у розпорядженні позивача, мали бути передані ним адвокату для підготування позову, у тому числі й розрахунок заборгованості, на підставі якого заявлено позов, а тому є незрозумілим у чому саме полягав збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви. Відповідних доказів суду не надано. З урахуванням викладеного, вважає, що наявні підстави для обмеження заявленого до стягнення розміру витрат на правничу допомогу до 3000 грн.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

03 квітня 2024 року судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання, вирішено питання про витребування доказів (а.с.69).

У позовній заяві представник позивача просить розглядати без участі позивача у випадку відсутності відзиву. За наявності відзиву - проводити судове засідання з викликом представника позивача (а.с. 6 зорот).

У заяві про визнання позову представник відповідача просить справу розглядати за його та його довірителя відсутності (а.с.82)

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

23.06.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 5717414 про надання споживчого кредиту. Договір відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С795584, 23.06.2022, 13:08:47.

Згідно з підпунктом 1.1, 1.2 Договору, укладення правочину здійснюється сторонами за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, доступ до якої споживачу забезпечується через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет у порядку, передбаченому, в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС товариства. На умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Зазначений договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 205-ОД від 10.02.2022 року та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents (а.с.9-14).

Згідно Кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 16500,00 грн. (п. 1.3 Договору). Строк кредиту - 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору (п. 1.4 Договору). Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день (п. 1.5, п. 1.5.1 Договору). Строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п. 1.4 Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п.п.4.2 Договору або в порядку автопролонгації на кількість днів та відповідно до умов, визначених в. п. 4.3 Договору (п.4.1 Договору). (а.с.9-11).

Згідно умов Кредитного договору: Сума кредиту (загальний розмір) складає 15000 грн (п. 1.3. Кредитного договору); Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (18.06.2023) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору.

Відповідно до п.2.1, 2.4 Кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 .

Дата надання кредиту 23.06.2022 або 24.06.2022.

За умовами укладеного договору споживач зобов`язався у встановлений Договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штраф та пеню (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором (п.4.4.1).

Також, вбачається, що 23.06.2023 року ОСОБА_1 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С795584 Таблицю обчислення загальної вартості кредиту за договором № 5717414 від 23.06.2024 року (а.с.14 зворот), Паспорт споживчого кредиту (а.с.15-16), які містять умови кредиту, процентні ставки.

Факт перерахування відповідачу кредитних коштів підтверджується долученою до позову довдкою ТОВ «ПЕЙТЕК Україна» (а.с.29-32).

Відповідно до карти обліку договору № 5717414 від 23.6.2022 року, укладеного з позичальником ОСОБА_1 загальна сума заборгованості становить 41865 грн., з яких 15000 грн заборгованість за основною сумою боргу, та 26865 грн. проценти за стандартною ставкою (а.с.19-27).

29 травня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 29.05.2023, згідно якого ТОВ «Авентус Україна» відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги за Кредитними договорами (а.с.40-44).

29 травня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» на виконання Договору Факторингу укладено Акт прийому передачі інформації згідно з Реєстру боржників за указаним договором факторингу (а.с.44 зворот).

Відповідно до витягу з реєстру боржників Факторові Клієнтом відступлено право вимоги за № 12637 до боржника ОСОБА_1 , номер кредитного договору 5717414 на суму заборгованості за основною сумою 15000 грн., сумою заборгованості за відсотками - 26865 грн., сума заборгованості разом - 41865 грн. (а.с.28 зворот).

Про відступлення права грошової вимоги на електронну адресу відповідача направлено відповідне повідомлення. Також повідомлено, що всі платежі в погашення заборгованості за Договором, необхідно здійснювати на користь Нового кредитора із зазначенням відповідних реквізитів (а.с.18).

Платіжна картка 177989 належить ОСОБА_1 , 23.06.2022 0 13:09 на дану платіжну картку було зараховано кошти у розмірі 15000 грн. Враховуючи те, що платіж проведено не по реквізитам, а через платіжну систему, у Банку відсутня інформація щодо відправника, відповідно підтвердити чи спростувати факт того, що платіж було ініційовано зі сторони ТОВ «Авентус Україна» Банк не може (а.с.77).

Між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Глави 71 Цивільного кодексу України.

Норми права, застосовані судом:

У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе постановити рішення у підготовчому провадженні.

В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Як свідчить зміст ч. 3, 5, 6, 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

В абзаці 2 частини 2 статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями частини 1 статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно ч. 1ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Мотиви суду.

Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для задоволення позову виходячи з наступного.

Представник ТОВ «ФК «Фінтраст Україна, звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №5717414 від 23.06.2022.

Від представника відповідача до підготовчого засідання надійшла заява про визнання позову.

Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що дана позовна заява вмотивована, аргументована та така, що відповідає вимогам закону, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), а тому суд вважає, що підстави для з`ясування і дослідження інших обставин справи, відсутні, а позовні вимоги необхідно задоволити.

Щодо судових витрат.

Відповідно до положень ч.ч. 1 і 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи подання представником відповідача заяви про визнання позову до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1211,20 грн (2422,40:2=1211,20).

Враховуючи право позивача на повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає інша частина судового збору, яка складає 1211,20 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, про відшкодування яких просить представник позивача і розмір яких заявлений ним - 10000 грн., то слід зазначити наступне.

За положеннями частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

З урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до змісту звіту про надання правової допомоги від 26.03.2023 позивачу надано наступні послуги професійної правничої допомоги: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви; складення позовної заяви; подання позовної заяви до суду. Кількість годин - 10, вартість - 10000,00грн.

Суд погоджується з позицією представника відповідача, що такий розмір витрат є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, не є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Дослідивши долучену представником відповідача роздруківку за параметрами пошуку слів «Фінтраст Україна представник позивача Столітній заборгованості за кредитним договором» в Єдиному державному реєстрі судових рішень, форма судочинства - цивільне, форма судового рішення - рішення, станом на 30.04.2024 знайдено 820 документів (а.с.83).

З указаного дійсно вбачається, про що і зазначає представник відповідача у своїй заяві про визнання позову, що представник позивача адвокат Столітній М.М. надавав позивачу (ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») правничу допомогу у 820 цивільних справах в судах першої інстанції про стягнення заборгованості за кредитним договором, тому у цій категорії справ, учасником яких був вказаний адвокат, вироблена стала судова практика.

А тому, враховуючи аналогічність позовів у даній категорії справ та кількість позовів, поданих представником позивача до судів, зазначена категорія справи не є для представника позивача складною, не вимагала вивчення нормативно-правових актів, аналізу судової практики та значного часу для підготування позовної заяви і подання її до суду.

З огляду на зазначене, критичній оцінці підлягає посилання представника позивача на те, що на збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви, складення позовної заяви, її подання до суду ним витрачено 10 годин робочого часу, за які до оплати підлягає 10000 грн.

Крім того, заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу складають майже 20 відсотків суми боргу, що свідчить про їх неспівмірність з ціною позову.

З урахуванням викладеного, зокрема, ціни позову, незначної складності справи, враховуючи обсяг здійснених робіт, необхідних для подання позову, предмет спору, розумну необхідність судових витрат на оплату правничої допомогу для даної справи, визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що наявні підстави для обмеження заявленого до стягнення розміру витрат на правничу допомогу до 3000 грн., які підлягають стягнення з відповідача на користь позивача.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13,19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» суму заборгованості за кредитним договором №5717414 від 23.06.2022 у розмірі 41865 (сорок одна тисяча вiсiмсот шiстдесят п`ять) грн., нараховані відсотки за 21 календарних днів у розмірі 6 268 (шість тисяч двісті шістдесят вісім) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судові витрати: сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. та 3000 (три тисячі) грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» з державного бюджету у встановленому законом порядку сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», місцезнаходження: 03150, Україна, м. Київ, вул. Загородня, 15 оф. 118/2, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова