Провадження № 2/337/1192/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

12.04.2024 позивачка ОСОБА_3 , інтереси якої представляє адвокат Логінова В.В., звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , який мотивує тим, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23.06.2007. На час звернення до суду з вказаним позовом, в провадженні суду вже перебуває справа за її позовом про розірвання шлюбу. Від цього шлюбу вони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після припинення подружніх відносин сторін, проживають разом з нею у квартирі її батьків. Вона не працевлаштована, проте має періодичний підробіток та мінливий, нестабільний дохід, розмір якого на місяць становить приблизно 7000 грн. Діти відвідують гімназію, донька займається танцями, син ходить на секцію футболу ФК «Аякс». На розвиток їх розумових, творчих, мовних здібностей та здоров`я вона щомісяця витрачає приблизно по 3000 грн. на кожну дитину. Крім того, для нормального і здорового розвитку та виховання дітей вона купує продукти харчування, одяг, іграшки та предмети для забезпечення їх дозвілля та повноцінного розвитку. На це вона також витрачає до 3000 грн. на кожну дитину. Тобто на утримання однієї дитини в місяць вона має нести до 6000 грн. витрат. Відповідач не працевлаштований, але підробляє водієм маршрутного таксі та вантажівок, має мінливий і нерегулярний дохід на місяць приблизно до 15000 грн. Між ними не досягнуто згоди щодо сплати відповідачем аліментів на утримання дітей, хоча він може це робити, інших фінансових зобов`язань не має.

Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою суду від 23.04.2024 за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження і призначено розгляд справи з викликом сторін.

20.05.2024 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому він зазначив, що з позовними вимогами щодо розміру аліментів 3000,00 грн. на кожну дитину він не згоден, просить встановити розмір аліментів у сумі 1598,00 грн. на кожну дитину, що дорівнює 50%прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також зазначив, що 13.05.2024 шлюб між сторонами розірвано у судовому порядку. Після припинення подружніх відносин, він звертався до Відділу по Хортицькому району Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з приводу перешкоджання йому позивачкою у спілкуванні з дітьми, але в подальшому між сторонами було досягнуто згоди щодо його побачень з дітьми, тому він залишив своє звернення без розгляду. За весь час спільного проживання з позивачем та дітьми, а також після припинення спільного проживання, він ніс витрати на утримання дітей добровільно та не відмовляється нести такі витрати в подальшому, оскільки сумлінно ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків (оплачує навчання сина в спортивній секції, купує дітям одежу, проводить з ними час). З 17.01.2019 по теперішній час він працює контролером технічного стану АТЗ у ТОВ «Запорожградтранс», отримує заробітну плату, розмір якої за період з травня 2023 по грудень 2023 року становив 6700 грн. на місяць, а з січня 2024 року по квітень 2024 7100 грн. на місяць. Тобто рівень його заробітку не дозволяє йому сплачувати аліменти на кожну дитину по 3000 грн. щомісячно, оскільки це буде складати 90% його місячного доходу. При цьому він має утримувати себе, а також нести витрати на утримання свого житла - квартири АДРЕСА_1 , яку набув у власність за договором дарування від батька, зокрема сплачувати комунальні послуги, розмір яких за лютий 2024 року становив 2781,21 грн., за березень 2024 3086,64 грн. Щодо наявності у нього іншого майна повідомляє, що також має на праві власності 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , яка отримана ним у спадок. В цій квартирі проживає син іншого співвласника, який несе витрати на утримання цього майна. Витрат на придбання вищевказаного майна він не ніс. Іншого майна або майнових прав не має.

12.06.2024 від позивачки ОСОБА_3 надійшли додаткові письмові пояснення, в яких вона позовні вимоги підтримала в повному обсязі та зазначила, що на освіту дітей вона витрачає щомісяця по 1000 грн. на кожну дитину, самостійно забезпечує дітей підручниками для навчання, технічними засобами, канцелярським приладдям. На заняття донькою танцями вона щомісяця витрачає 1500 грн, зокрема, на придбання танцювального одягу, інвентарю, придбання абонементу на відвідування танцювальної студії, участь у танцювальних конкурсах. Також вона витрачає щомісяця 1500 грн за зайняття сином футболом, зокрема на відвідування футбольної секції, придбання спортивного одягу, взуття, інвентарю. Для духовного, культурного і творчого розвитку діти відвідують театральні і циркові вистави, кінотеатри, розважальні заклади, на що вона витрачає щомісяця приблизно 1000 грн. На продукти харчування, одяг, іграшки та предмети для забезпечення дозвілля дітей вона витрачає щомісяця до 3000 грн на кожну дитину. Таким чином на утримання дітей вона витрачає щомісяця приблизно 6000 грн на кожну дитину. Відповідач є працездатною особою, працює контролером технічного стану АТЗ ТОВ «Запорожградтранс», отримує заробітну плату. При цьому він має у користуванні автомобіль моделі КІА Сeed, реєстраційний номер НОМЕР_1 , підробляє водієм маршрутного таксі, отже має додатковий нерегулярний дохід на місяць приблизно 7000 грн, тому має можливість утримувати дітей. Доводи відповідача про те, що він не ухиляється від сплати аліментів, оплачує спортивну секцію сина, купує одяг дітям не відповідає дійсності, тому що з моменту окремого проживання, а саме з 18.03.2024, відповідач жодним чином не прийняв участі в утриманні дітей, нічого не купував та не надавав гроші на задоволення необхідних життєвих потреб дітей. Щодо посилання відповідача на утримання квартири, то позивач зазначила, що вона з дітьми у вказаній квартирі не проживають з 18.03.2024, відповідач сплачує дані послуги та несе витрати тільки на себе.

Крім того, 12.06.2024 від позивачки ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, а саме витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 та її представник - адвокат Логінова В.В. не прибули, позивачка надала заяву в якій просила проводити судовий розгляд у її відсутність та у відсутність її представника, просила позов задовольнити повністю.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторони позивача.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснив, що він не має можливості сплачувати позивачці аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей по 3000 грн на кожну дитину щомісячно, оскільки він отримує низький дохід, несе витрати на утримання житла. Інформація про наявність у нього автомобіля не відповідає дійсності. Оскільки він лише іноді користується автомобілем, який належить його сестрі з її дозволу. Він намагається приділяти увагу дітям, проводить з ними час, не відмовляється сплачувати аліменти у розмірі, зазначеному у відзиві, та по можливості буде надавати іншу допомогу дітям.

Представник відповідача адвокат Мєдвєдєва А.В. в судовому засіданні зазначила, що у разі стягнення з відповідача аліментів в заявленому позивачкою розмірі, це буде становити 90% від його заробітної плати. Нерухомість, яку відповідач має на праві власності, він набув за договором дарування та в порядку спадкування, тобто він не ніс витрат на їх придбання. Іншого майна, зокрема, транспортних засобів, відповідач на праві власності немає. Враховуючи рівень його доходу, доцільним буде стягнути аліменти у розмірі 50% від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, що на даний час становить 1598,00 грн. Витрати, про які зазначає позивачка, на гуртки та секції, які відвідують діти, є додатковими витратами. В подальшому, у разі зміни обставин та збільшення доходу відповідача, позивачка може ставити питання про збільшення розміру аліментів. У зв`язку з цим просила позов задовольнити частково.

Вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Так, відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України,суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що сторони з 23.06.2007 перебували в зареєстрованому шлюбі. 13.05.2024 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення про розірвання шлюбу сторін.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після припинення подружніх відносин сторін, проживають разом з матір`ю.

Згідно з інформацію, наданою Запорізькою гімназією №106 ЗМР від 22.03.2024 за №01-17/67, діти сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчаються у вказаному освітньому закладі з 01.09.2016 та 01.09.2022 відповідно.

Також встановлено, що донька сторін ОСОБА_4 відвідує танцювальну студію м. Запоріжжя «Feel the vibe», абонемент на місяць коштує 800 грн. Син сторін ОСОБА_6 є вихованцем СК «Аякс», регулярно відвідує спортивні тренування.

Згідно з довідками ТОВ «Запорожградтранс» №13, №15 та №16 від 15.05.2024, відповідач ОСОБА_1 працює на вказаному підприємстві контролером технічного стану АТЗ з 17.01.2019 та його заробітна плата за період з травня 2023 по грудень 2023 року становила 6700 грн на місяць, а з січня 2024 року по квітень 2024року 7100 грн на місяць.

Відповідно до інформації, яка міститься в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування станом на 15.05.2024 (форма ОК-7, форма ОК-5), а також у відомостях з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 16.05.2024, відповідач ОСОБА_1 інших доходів, крім доходу у вигляді заробітної плати від ТОВ Запорожградтранс», не має.

Також судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 26.08.2020 належить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 61,08 кв.м., а на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.08.2020 належить 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 87,88 кв.м.

Відповідно до наданих відповідачем ОСОБА_1 платіжних інструкції, він несе витрати на житлово-комунальні послуги, які надаються за адресою: АДРЕСА_4 , зокрема сплатив 31.03.2024 за вивіз сміття 160,72 грн, за постачання теплової енергії -1409,57 грн, за електричну енергію 1186,80 грн, за ХВП 23,12 грн, за водовідведення ХВП 6,00 грн; 28.04.2024 за електричну енергію 1523,28 грн, за вивіз сміття 160,86 грн, за ХВП - 29,27грн, за постачання теплової енергії 1193,14 грн, за водовідведення ХВП -23,49 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 2 ст.141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

Згідно з ч.2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина 1 ст.182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2, ч.3 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України).

Відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно з ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

З`ясувавши повно та всебічно обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, проаналізувавши викладені норми законодавства, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі.

Так, суд враховує, що відповідач ОСОБА_1 визнає свій обов`язок утримувати двох дітей до досягнення ними повноліття. Пред`явлення позивачкою до суду позову про стягнення аліментів вказує на те, що сторони, як батьки дітей, не досягли домовленості щодо розміру аліментів на утримання дітей.

При цьому суд враховує, що позов до суду подано матір`ю, з якою проживають діти, а відтак, право вибору способу стягнення аліментів належить саме ОСОБА_3 , якою вимоги заявлено у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання щодо конкретного розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей, суд виходить з вимог ст.182 СК України та враховує, що донька та син сторін є неповнолітніми, навчаються у Запорізькій гімназії №106 ЗМР, ОСОБА_4 відвідує танцювальну студію, ОСОБА_6 є вихованцем футбольної секції. Даних про те, що діти перебувають на диспансерному обліку в лікарняних закладах з будь-якими хронічними захворюваннями не надано.

Неповнолітні діти сторін проживають разом з матір`ю позивачкою ОСОБА_3 , яка доказів про свої доходи, у тому числі неофіційні, не надала (інформація про це з державної податкової служби, УСЗН, центру зайнятості тощо у цій справі відсутні), повідомила, що офіційно не працевлаштована, має періодичний підробіток та мінливий дохід, розмір якого становить приблизно 7000 грн на місяць, інформація про наявність/відсутність у неї рухомого (автомобілю тощо) чи нерухомого майна (квартири, земельної ділянки тощо) та про незадовільний стан її здоров`я відсутні.

Також суд враховує, що відповідач ОСОБА_1 працездатного віку, офіційно працевлаштований, має дохід у вигляді заробітної плати, його заробітна плата за останній період (з січня 2024 по квітень 2024 включно) становить 7100 грн на місяць, інших доходів не має; має на праві власності квартиру, загальною площею 61,08 кв.м., яку отримав у 2020 році за договором дарування, та з 2020 року є власником 1/2 частки квартири, загальною площею 87,88 кв.м., яку отримав в порядку спадкування; інформації про незадовільний стан свого здоров`я, наявність на його утриманні інших осіб не надав; з наданих відповідачем доказів вбачається, що він несе витрати на житлово-комунальні послугу за місцем свого мешкання.

Також суд враховує, що за змістом положень ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.1,6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення.

Законом України від 09.11.2023 №3460-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 3 196 грн.

Також суд враховує, що відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти задоволення позовних вимог про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі по 1598 грн, що становить 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років.

Отже, беручи до уваги, що обидва батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму на дитину, виходячи з принципу розумності та справедливості, з урахуванням сукупності усіх вищевказаних обставин, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1598, 00 грн на кожну дитину, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.04.2024 і до повноліття дітей.

Такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дітей, дотримання їх права на забезпечення матеріальних потреб, не поставить в занадто скрутне матеріальне становище відповідача.

Заявлений позивачкою розмір аліментів в сумі 3000,00 грн на кожну дитину, на думку суду, є завищеним і не відповідає встановленим судом конкретним обставинам справи та вимогам ст.182 СК України.

При цьому сторона позивача не довела належними та допустимими доказами наявність у відповідача іншого доходу, крім заробітної плати, яку він отримує у ТОВ «Запорожградтранс», зокрема, неофіційного, а також наявність у нього транспортних засобів та можливість за їх рахунок отримувати дохід, на що вказала позивач у додаткових письмових поясненнях.

Крім того, суд зазначає, що діючим законодавством передбачено обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних, зокрема, особливими обставинами, розвитком здібностей дитини (ст.185 СК України). На даний час таких вимог позивачка не заявляє.

Таким чином, доводи позивачки ОСОБА_3 про те, що аліменти в розмірі 3000 грн на кожну дитину повинні бути стягнуті з урахуванням здібностей дітей і зайняття ними спортом, танцями, суд не приймає до уваги при визначенні розміру аліментів, виходячи з того, що аліменти за своїм характером та суттю це кошти, що забезпечують нормальні повсякденні матеріальні умови життя дитини. В той час, коли витрати на зайняття дитиною спортом, танцями тощо можуть складати додаткові витрати, що викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини.

При цьому, згідно зі ст.185 СК України батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину і це питання також може вирішуватись в судовому порядку. Такі витрати повинні визначатись в твердій грошовій сумі, а при одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено в рішенні окремо.

Крім того, суд вважає за доцільне зауважити, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду у цій справі, може бути у подальшому змінений (зменшений, збільшений) в порядку ст. 192 СК України чи стягнення останніх може бути взагалі припинено за відповідним позовом одержувача чи боржника окремо від цієї справи в разі зміни обставин, які стали підставою для його визначення судом за вищезазначеним рішенням у цій справі. Стягувач аліментів за наявності для того підстав не позбавлена права в подальшому ставити питання про участь батька у додаткових витратах на дітей, що викликані особливими обставинами, вирішувати питання щодо заборгованості за аліментами чи діяти в інший передбачений законом спосіб на захист прав дитини.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, в т.ч. питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з ч.1, п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

При зверненні до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів позивачка ОСОБА_3 була звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи, що рішенням суду позов ОСОБА_3 задоволено частково, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 645,21 грн з розрахунку: 3196 грн (1598 грн + 1598 грн) х 100% : 6000 грн (3000 грн + 3000 грн) = 53,25 %; 53, 27 % х 1211,20 грн : 100% = 645,21 грн.

Судові витрати в частині відшкодування інших витрат на сплату судового збору віднести за рахунок держави.

Згідно з ч.1-ч.5 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивачки понесених витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що в межах цієї справи позивачка отримувала правову допомогу від адвоката Логінової В.В., що підтверджується ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1123673 від 12.04.2024; копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; копією договору про надання правничої допомоги від 20.03.2024, укладеного між позивачкою та адвокатом Логіновою В.В.; актом прийому-здачі послуг від 12.06.2024 з описом робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом: юридична консультація (1 година) вартість 500 грн, збір доказів, підготовка позовної заяви (10 годин) вартість 2500 грн, участь у судовому засіданні про справі (20.05.2024) вартість 1500 грн, підготовка письмових пояснень (3 години) вартість 1500 грн, а усього на загальну суму 6000,00 грн.; квитанцією до прибуткового касового ордеру №5 від 12.06.2024 про оплату позивачкою адвокату Логіновій В.В. суми 6000,00 грн.

Разом з тим, вказані докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у визначеному розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

В даному випадку суд частково погоджується з доводами представника відповідача адвоката Мєдвєдєвої А.В., які вона висловила в судовому засіданні щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу зі складністю справи, та приходить до висновку, що визначений адвокатом розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді є завищеним в частині вартості послуг адвоката у розмірі 1500 грн за участь у судовому засіданні 20.05.2024, яке тривало 7 хвилин, що є неспівмірним з обсягом наданих адвокатом послуг, витраченим ним часом.

Отже, виходячи з предмету спору, складності справи та значення справи для сторін, критеріїв реальності адвокатських послуг, їх обсягу з урахуванням часу здійснення представництва, розумності їх розміру, суд, відповідно до вимог ст.137 ЦПК України, вважає, що доведеним та спів мірним розміром витрат на послуги адвоката є сума 5000 грн.

Водночас, суд враховує, що позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені частково.

У зв`язку з цим суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом цієї справи, пропорційно задоволеним вимогам (53,27%) у розмірі 2663,50 грн, з розрахунку: 53,27% х 5000 грн : 100%.

Згідно зі ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.141, 180-184, 185, 191 СК України, ст.15, 16 ЦК України, ст.2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 133-141, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1598 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто вісім) гривень 00 копійок на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.04.2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , витрати на правничу допомогу у розмірі 2663 (дві тисячі шістсот шістдесят три) гривні 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , на користь держави (Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Отримувач: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код ЄДРПОУ отримувача: 37993783; Номер рахунку отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 645 (шістсот сорок п`ять) гривень 21 копійку.

Судові витрати в частині відшкодування інших витрат на сплату судового збору віднести за рахунок держави.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17 червня 2024 року.

Суддя М.В. Сидорова