___________ МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ___________
Пр. № 2-з/521/132/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Сегеда О.М., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАБУД» про визнання договору недійсним та стягнення коштів,

встановила:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАБУД» (далі ТОВ «ОДЕСАБУД») про визнання договору недійсним та стягнення коштів.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2024 року вищевказану цивільну справу було передано до Малиновського районного суду м. Одеси за підсудністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2024 року, справу було передано на розгляд судді Сегеді О.М.

Справа отримана суддею 12 квітня 2024 року.

Ухвалою суду від 12 квітня 2024 року по справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 63).

12 червня 2024 року представником позивача, діючої на підставі ордеру від 12 березня 2024 року, через систему «Електронний суд» було надано заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої остання зазначила, що внаслідок недобросовісних дій забудовника - ТОВ «ОДЕСАБУД», а саме укладання договору купівлі-продажу майнових прав №25/04/22-1С від 25 квітня 2022 року з ОСОБА_1 , позивачку було введено в оману та отримано від неї кошти у розмірі 274624,35 грн.

Стверджувала, що на даний час ТОВ «ОДЕСАБУД» не має законних підстав для продовження будівництва та виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу майнових прав №25/04/22-1С від 25 квітня 2022 року, але не повідомив ОСОБА_1 про обставини, що унеможливлюють виконання вищевказаного договору та не повернув нею сплачені кошти, в рамках вказаної справи стягується 274624,35 грн. фактично сплачених позивачкою коштів та збитки у подвійному розмірі, що завдані у зв`язку з вчиненням договору купівлі-продажу майнових прав №25/04/22-1С від 25 квітня 2022 року. Ціна позову складає 549248,70 грн.

Зазначила, що ТОВ «ОДЕСАБУД» намагається ухилитися від сплати коштів, оскільки ухиляється від спілкування з ОСОБА_1 , отримання поштової кореспонденції, зокрема претензії, яка направлялась. В установлений строк представник відповідача не подав відзив на позовну заяву, двічі подав клопотання про відкладення проведення засідань по справі, та не пропонував повернення коштів ОСОБА_1 та компенсацію завданих їй збитків.

Вказувала, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить відповідачу по справі, та грошові кошти на рахунках, не призведе до надмірного обмеження майнових прав відповідача та є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Крім того, зазначила, що наразі є наявність підстав вважати, що не застосування заходів забезпечення позову, про які просить позивач, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, через потенційну можливість відповідача відчужити це майно на користь третіх осіб.

Посилаючись на викладені обставини, заявниця просила суд накласти арешт:

- на приміщення 1 за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100;

- на грошові кошти які знаходяться на розрахункових рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, які належать ТОВ «ОДЕСАБУД», в межах ціни позову 549248,70 грн.

Дослідивши подану заяву, матеріали справи та надавши їм належну оцінку, суддя вважає, що заява представника позивачки про забезпечення позову підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Частинами 1, 2 ст. 64 ЦПК України передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

За положенням ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України суд залежно від обставин справи може забезпечити позов повністю або частково.

Судом встановлено, що на даний час між сторонами по справі існує спірщодо визнання договору купівлі-продажу майнових прав №25/04/22-1С від 25 квітня 2022 року укладеного між ТОВ «ОДЕСАБУД» та ОСОБА_1 недійсним та стягнення коштів за вказаним договором, а також суми збитків, що завдані у зв`язку з його вчиненням.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача (кредиторів та інших учасників у справі про банкрутство) від можливих недобросовісних дій із боку відповідача (боржника) чи інших учасників у справі про банкрутство з тим, щоб забезпечити позивачам (кредиторам у справі про банкрутство) реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом (заявою у справі про банкрутство), в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу майнових прав №25/04/22-1С від 25 квітня 2022 року укладеного між ТОВ «ОДЕСАБУД» та ОСОБА_1 недійсним та стягнення коштів за вказаним договором, а також суми збитків, що завдані у зв`язку з його вчиненням, то суд знаходить достатніми та обґрунтованими доводи (мотиви) заяви про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки у разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Отже, суд вважає, що підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення (ч. 3 ст. 154 ЦПК) відсутні та зустрічне забезпечення не підлягає застосуванню.

За таких обставин, суд вважає, що заява представника ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволення частково, а саменакласти арешт на грошові кошти які знаходяться на розрахункових рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, які належать ТОВ «ОДЕСАБУД», в межах ціни позову 549248,70 грн.

Керуючись ст. ст. 149-153, 353 ЦПК України, суддя

ухвалила:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАБУД» про визнання договору недійсним та стягнення коштів задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти які знаходяться на розрахункових рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАБУД» (, місцезнаходження: вул. Канатна, 11, кв. 6, м. Одеса, 650147), в межах ціни позову 549248 (п`ятсот сорок дев`ять тисяч двісті сорок вісім) гривень 70 копійок.

В інший частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Уповноважити ОСОБА_1 або її представника, за умови наявності документів, що підтверджують його повноваження, вжити необхідні заходи для виконання ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: О.М. Сегеда