Провадження №2/204/4489/24
УХВАЛА

16 грудня 2024 року м. Дніпро

Суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Книш А.В., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини доходів та середнього заробітку за весь час затримки,

ВСТАНОВИВ:

До Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини доходів та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Ознайомившись із зазначеною позовною заявою встановлено, що вона не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України.

В порушення вимог пунктів 4, 5 частини третьої статті 175 ЦПК України у позовній заяві міститься суперечливий виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зміст позовних вимог, а саме позивач у позовній заяві зазначає, що компенсація втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати становить 14302,73 грн та просить стягнути з відповідача компенсацію частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати у розмірі 14302,73 грн 62 коп. Однак, з доданого до позовної заяви розрахунку вбачається, що сума компенсації частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати становить 14302,98 грн.

Також в порушення пункту четвертого частини третьої статті 175 ЦПК України, позивачем не конкретизовано зміст позовних вимог, а саме не зазначено в якому саме розмірі позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати.

В порушення частини першої статті 177 ЦПК України, позивачем до позовної заяви не додано копії всіх документів, що додаються до неї. Так, до позовної заяви не додано роздруківку рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2024 року по справі №204/238/24, копію угоди на надання правничої допомоги №1168 від 26 грудня 2023 року, розрахунок судових витрат, що зазначені в додатках, а також не надано копію трудової книжки серії НОМЕР_1 (копію трудової книжки надано не в повному обсязі, а саме лише першу та останню сторінки).

Крім того, позовна заява не відповідає вимогам частини четвертої статті 177 ЦПК України, а саме позивачем не додано документ, що підтверджує сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В даному випадку судом враховується висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16.

Позивач в своєму позові посилається на те, що він відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Пунктом першим частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Однак, судом враховується, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Таким чином, позивачем не додано документ, що підтверджує сплату судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати.

Розмір судового збору за подання позовної заяви майнового характеру (про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати), що складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд залишаючи позов без руху визначити не може, оскільки позивачем не зазначено в якому саме розмірі він просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір»).

Також в порушення частини сьомої статті 177 ЦПК України до позовної заяви не додано довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача Дрозда Р.Ю. на підписання позовної заяви.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"(частина четверта статті 62 ЦПК України).

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (частина друга статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до пункту 4 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року N 41 (далі - Положення), ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Ордер має містити назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (підпункт 12. 4 пункту 12 Положення).

Законодавець чітко відокремив судові органи як такі, що повинні бути окремо зазначені в ордері на надання правової допомоги, зокрема в графі "Назва органу, в якому надається правова допомога".

Отже, в ордері на надання правової допомоги має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема суду.

Відповідні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі N 9901/847/18 (провадження N 11-44заі19).

У постанові від 3 липня 2019 року у справі N 9901/939/18 (провадження N 11-1521заі18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що звернення до суду, в тому числі до Верховного Суду як найвищого суду в системі судоустрою України, що забезпечує сталість та єдність судової практики з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема адвоката, при реалізації права на справедливий суд передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази подаються в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, делегованих йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

На підтвердження своїх повноважень на представництво інтересів ОСОБА_1 адвокат Дрозд Р.Ю. надав ордер АЕ N 1251025 від 10 січня 2024 року, який не оформлений належним чином, так як у ньому вказано, що правова допомога адвокатом надається у «загальних та спеціалізованих судах всіх інстанцій та юрисдикцій».

Отже, позивачу потрібно надати уточнену позовну заяву, вказані документи, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, а також належним чином оформлений ордер чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача на підписання даної позовної заяви від 10 грудня 2024 року.

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною другою статті 185 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ч.ч.1,2 ст. 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини доходів та середнього заробітку за весь час затримки залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів після отримання копії ухвали та попередити, що згідно вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя