Справа №639/3413/24
Провадження №2-о/639/115/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року Жовтневий районний суду м. Харкова у складі головуючого судді Труханович В.В. розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради Служба у справах дітей по Новобаварському району про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся неповнолітній ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Крициної Юлії Олександрівни, із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив суд: встановити факт проживання заявника неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з липня 2015 року.

В обґрунтування заяви представник заявника посилається на те, що 23 червня 1994 року між батьком заявника, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та матір`ю - ОСОБА_3 , було зареєстровано шлюб Палацом «Жовтевий» м. Харкова. Даний шлюб розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова 17.10.1996 року, справа №2-2065. Від цих відносин вони мають двох дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.09.2013 по справі № 639/4641/2013 з ОСОБА_2 користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_1 , присуджено стягувати аліменти на користь відповідача у сумі одна четверта частина усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.06.2013 і до досягнення дитиною повноліття.

На виконанні Холодногірсько-Новобаварському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №57631836 за виконавчим листом №639/4641/2013. Станом на 03.06.2024 заборгованість зі сплати аліментів становить 243 993,25 грн. відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданої державним виконавцем Холодногірсько-Новобаварського відділй державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лисаковим Є.С.

Відповідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 16.04.2024 року № 88сс9с5с-56е9-4Ь6с-ЬЬ^-Ь96Ь711Ь36с1, за відомостями Департаменту реєстрації Харківської міської ради, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , що є місцем реєстрації його батька. Починаючи з 2015 р. заявник проживає з батьком, знаходиться тільки на його утриманні. Мати заявника ані матеріально, ні морально дитиною не опікується, жодним чином не приймає участі у його вихованні.

З незрозумілих причин, не в інтересах дитини, що є першочерговим при наданні таких висновків, рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 06.02.2019 № 45 Про визначення місця проживання малолітніх дітей, визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_3 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.11.2019 у справі № 639/4784/19 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради та ухвалено відібрати малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька ОСОБА_2 та повернути матері - ОСОБА_3 , для проживання з нею за адресою. Однак, дане рішення суду про відібрання дитини жодним чином не змінило фактичних обставин справи, оскільки неможливо утримувати дитину супротив його бажання та волі з особами, яких він не любить, не поважає та боїться. Тому заявник пробувши в помешканні матері одну добу, повернувся на постійне місце проживання до свого батька, де по теперішній час й проживає.

На теперішній час відсутність встановленого юридичного факту проживання завника з липня 2015 року з батьком та перебування на повному його утриманні - є суттєвим та грубим порушення прав та інтересів дитини та підставою для незаконного матеріального збагаччення матірю заявника за рахунок алміентів та боргу, що виник у ОСОБА_2 , у звязку з несплатою аліментів за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.09.2013 по справі № 639/4641/2013 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частина усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.06.2013 і до досягнення дитиною повноліття (виконавче провадження №57631836 перебуває на виконанні у Холодногірсько-Новобаварському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції). Так, наявний факт проживання дитини з позивачем з липня 2015 року та підтвердження забезпечення базових потреб дитини, що саме з себе й представляють аліменти, як періодичні платежі, є безспірним висновком, що позивачем виконуються усі батьківські обов`язки по утриманню дитини відповідного віку, передбачених діючим законодавством України, таких, як: навчання, культурній та фізичний розвиток, забезпечення одягом та їжею тощо.

У зв`язку з вищевикладеним заявник і звернувся з вищевказаною заявою. Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступного висновку. Відповідно до положення статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження /загального або спрощеного; 3) окремого провадження.

Так, згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану, при цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Заявник у заяві просить суд встановити факт проживання неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з липня 2015 року.

Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 3 даної статті визначено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

У разі, якщо батьки не можуть дійти згоди щодо місця проживання дитини, згідно ч. 1ст. 161СК України, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Окрім того, як зазначає Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналізуючи дані положення, Верховний Суд зазначив, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, а також вказав, що у разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що встановлення місця проживання дитини здійснюється судом в порядку позовного провадження, а тому не може бути здійснено в порядку окремого провадження.

Згідно зі ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що встановлення факту проживання дитини разом з батьком необхідне заявникові для забезпечення можливості захисту, як прав та інтересів дитини, так і прав та інтересів батька, а саме, як зазначає заявник: дана заява щодо встановлення юридичного факту покликана у майбутньому на вирішення питання щодо захисту інтересів дитини щодо належного її утримання батьками, бо враховуючи правову природу аліментів, їх цільовий характер, а також передбачені законом підстави їх стягнення на корить того з батьків, з ким проживає дитина, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, суди повинні оцінити при вирішенні таких спорів наявність підстав для стягнення аліментів на користь одного з батьків, з яким, за встановленими обставинами справи, проживає дитина, а також припинення стягнення аліментів з того з батьків, з ким дитина проживає.

Зазначені заявником в заяві обставини дають суду підстави вважати, що вимога про встановлення факту проживання дитини разом з батьком фактично пов`язана із спором між батьком та матір`ю щодо здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків по утриманню неповнолітньої дитини.

Так, стягнення аліментів на користь одного з батьків на утримання дитини врегульовано главою 15 Сімейного кодексу України, яким визначено обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання.

Отже, з вимог заявника вбачається спір про право щодо утримання дитинита, який розглядаєтся судом в порядку позовного провадження відповідно до глави 15 СК України.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановленні цим розділом.

Так, при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Таким чином, вимоги заявника про встановлення факту встановлення факту проживання дитини разом з батьком не є вимогами, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження в розумінні положень ст.ст. 293, 315 ЦПК України.

У силу вимог ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

За змістом наведеної норми, якщо встановлення юридичного факту пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, цивільно-процесуальним законодавством передбачено розгляд вимоги про встановлення факту у порядку позовного, а не окремого провадження одночасно з вирішенням спору про право, оскільки не встановивши факт, особа позбавлена можливості довести наявність у неї права, за захистом якого вона звернулась до суду.

Отже, враховуючи вищенаведені вимоги закону, суд вважає, що у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради Служба у справах дітей по Новобаварському району про встановлення факту, що має юридичне значення слід відмовити, оскільки з вказаної заяви вбачається спір про право.

Роз`яснити заявнику його право вирішити питання щодо визначення місця проживання дитини шляхом подачі позову на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 293, 315 ЦПК України , суд, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради Служба у справах дітей по Новобаварському району про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання набирають закон ної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 17.06.2024

Суддя В.В.Труханович