Справа № 357/7876/24
Провадення № 2-з/357/58/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2024 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бебешко М. М. розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

03 червня 2024 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення безпідставно набутих коштів, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти, набуті без достатньої правової підстави в розмірі 2138342,19 грн, що складається з: суми основного боргу 2 038 318,00 грн.; інфляційного збільшення 51 167,73 грн. та трьох відсотків річних - 48856,46 грн. та стягнути 8000 доларів США.

Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи та призначено підготовче судове засідання 02 липня 2024 року о 09:30 год.

18 червня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах суми заявлених позовних вимог 2 138 342,19 гривень та 8 000, 00 доларів США на належні ОСОБА_2 транспортні засоби: 1) Volvo FH500, 2015 року випуску, об`єм двигуна 12777 см3, дата останньої реєстрації 16.11.2023; 2) MAN TGX 18.480, 2015 року випуску, об`єм двигуна 12419 см3, дата останньої реєстрації 21.02.2024; 3) TRANSPORTER ENGINEERING DT07RC204, 2005 року випуску, дата останньої реєстрації 16.11.2023; 4) HUNWICK ENGINEERING C344747, 2013 року випуску, дата останньої реєстрації 16.11.2023; 5) SCANIA R450, 2014 року випуску, об`єм двигуна 12742 см3, дата останньої реєстрації 16.11.2023; 6) SCANIA R450, 2016 року випуску, об`єм двигуна 12742 см3, дата останньої реєстрації 16.11.2023; 7) TRANSPORTER ENGINEERING DT07RC205, 2012 року випуску, дата останньої реєстрації 16.11.2023; 8) OZSAN TREYLER MRYL2, 2018 року випуску, дата останньої реєстрації 24.11.2023; 9) LAND ROVER RANGE ROVER SPORT, 2018 року випуску, об`єм двигуна 1997 см3, дата останньої реєстрації 07.02.2024; 10) SCANIA R410, 2017 року випуску, об`єм двигуна 12742 см3, дата останньої реєстрації 16.02.2024; 11) Палич G04115, 2024 року випуску, об`єм двигуна 2024 року, дата останньої реєстрації 19.03.2024; 12) ВАЗ 21013, 1986 року випуску, об`єм двигуна 1600 см3, дата останньої реєстрації 08.02.2023.

Обґрунтовуючи причини необхідності вжиття вказаних заходів, зазначив, що на його переконання у відповідача існує задум відчужити належне йому майно з метою ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань за договором позики і ускладнення чи неможливості виконання рішення про задоволення позовних вимог у даній справі, що завдасть істотної шкоди його правам та інтересам, за захистом яких він звернувся до суду. Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Згідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (ч.6 ст.153 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, Позов забезпечується, в тому числі шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За даною нормою закону однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» - «розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність при цьому передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

З матеріалів справи вбачається, що позивач має звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в розмірі 182288,14 грн. Вважає, відповідач може відчужити, а такий вид забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, проте доказів на підтвердження достатньо обґрунтованого припущенням невиконання відповідачем судового рішення не надав.

Разом з тим заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Суд вважає, що такий вид забезпечення позову як накладення арешту на майно відповідача є не співмірним і не відповідає заявленим позовним вимогам, оскільки вартість майна, на яке просить накласти арешт перевищує ціну позову.

Враховуючи предмет даного позову, наведені заявником докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, суд дійшов висновку, що в забезпеченні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.149-153, 260, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя М. М. Бебешко