Справа № 466/1919/23
Провадження № 2/466/291/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2024 р. Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді Луців-Шумської Н.Л.

учасники справи

секретар ОСОБА_1

позивач ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_2 до Львівського державного університету внутрішніх справ про визнання неправомірною бездіяльності,

в с т а н о в и в :

Кость 23.02.2023р. звернувся в суд з позовом до Львівського державного університету внутрішніх справ про визнання неправомірними дій інспектора відділення комплектування та проходження служби ЛьвДУВС ОСОБА_4 щодо не включення ОСОБА_2 до наказу ЛьвДУВС від 29.08.2014р. №567о/с «По особовому складу» (пункт 2 Продовжити термін дії контракту на період до 31.08.2015 року на підставі поданих працівниками заяв)ю.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що працював з 02.01.2004р. по 31.08.2014р. на посаді доцента кафедри фізичної підготовки Львівського державного університету внутрішніх справ. Внаслідок неправомірних дій інспектора відділення комплектування та проходження служби ЛьвДУВС ОСОБА_4 у 2014р. його було позбавлено права на працю, а саме включено до наказу №566/ос «По особовому складу» від 29.08.2014р. про звільнення на підставі п.2 ст.36 КЗпП України ( закінчення терміну дії строкового трудового договору). Вважає такі дії ОСОБА_4 неправомірними, оскільки його заява про продовження терміну дії контракту була погоджена завідувачем кафедри, зареєстрована у відділі документального забезпечення ЛьвДУВС та на неї 31.07.2014р. т.в.о. ректора Гурковський М.П. наклав резолюцію «До розгляду». Така резолюція, на думку позивача, свідчить про погодження продовження контракту на період до 31 серпня 2015 року. Тому вважає, що його слід було включити до наказу №567 о/с «По особовому складу» від 29.08.2014р. про продовження контракту. Про те, що виконавцем наказів №566 о/с та №567 о/с була ОСОБА_5 йому стало відомо в січні 2023р.

Ухвалою від 12.07.2023р. у справі відкрито спрощене позовне провадження.

23.08.2023р. до суду поступив відзив на позов, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив, зазначив, що правомірність звільнення позивача з роботи була предметом судового розгляду. Рішенням Шевченківського районного суду від 18.02.2015р. у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання незаконним наказу №566/ос «По особовому складу» від 29.08.2014р. в частині звільнення з роботи та по поновлення на роботі, відмовлено. Рішення було предметом апеляційного та касаційного оскарження, набрало законної сили.

Крім того, судовими інстанціями відмовлено у позові ОСОБА_2 про визнання неправомірним не проведення Львівським державним університетом внутрішніх справ конкурсу на заміщення вакантної посади доцента за рахунок посади професора (за рахунок коштів спеціального фонду) кафедри фізичної підготовки Львівського державного університету внутрішніх справ та невиконання наказу ректора Львівського державного університету внутрішніх справ від 24.06.2014р. №206 «Про проведення конкурсу на заміщення вакантних посад», визнання незаконними дій посадових осіб Львівського державного університету внутрішніх справ щодо не розгляду заяви ОСОБА_2 від 27.06.2014р. про продовження терміну дії контракту на період до 31 серпня 2015 року.

Рішенням Шевченківського районного суду від24.05.2017р. відмовлено у позові ОСОБА_2 про визнання незаконними дій ректора Львівського державного університету внутрішніх справ Середи В.В. щодо розгляду заяви ОСОБА_2 про продовження терміну дії контракту на період до 31 серпня 2015 року від 27.06.2014р., визнання незаконним наказу т. в. о. ректора Львівського державного університету внутрішніх справ Струса В.М. від 24.09.2014 №648 о/с «По особовому складу» в частині, що стосується призначення ОСОБА_6 на посаду доцента за рахунок посади професора (за рахунок коштів спеціального фонду) кафедри фізичної підготовки, за контрактом, на період з 19 вересня 2014 року по 31 серпня 2015 року. Рішення було предметом апеляційного та касаційного оскарження, набрало законної сили.

Вважає, що право позивача на працю порушено не було. Відмова судами у задоволенні всіх позовних вимог ОСОБА_2 свідчить про законність і правомірність дій усіх працівників ЛьвДУВС при звільненні позивача. Просить у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав з наведений у позові мотивів. Просить задовольнити позов.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, аналогічних вказаним у відзиві на позов.

Заслухавши доводи та заперечення учасників провадження, показання свідків, дослідивши подані докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволення позовних вимог з таких підстав.

За ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Нормами ч.1, ч.2 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За ст.77 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Встановлено, що ОСОБА_2 працював з 02.01.2004р. працював у Львівському державному університеті внутрішніх справ. Остання його займана посада - доцент кафедри фізичної підготовки Львівського державного університету внутрішніх справ.

Наказом №566/ос «По особовому складу» від 29.08.2014р. ОСОБА_2 звільнено з роботи на підставі п.2 ст.36 КЗпП України ( закінчення терміну дії строкового трудового договору) з 31.08.2014 року.

Законність наказу та звільнення з роботи ОСОБА_2 оспорював у судовому порядку, проте, порушень трудових прав позивача, його права на працю судами встановлено не було.

Так 25 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Львівського державного університету внутрішніх справ про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, в якому просив визнати незаконними та скасувати результати конкурсу на заміщення вакантних посад доцента кафедри фізичної підготовки Львівського державного університету внутрішніх справ, визнати незаконним та скасувати наказ від 29.08.2014 року № 566/ос про його звільнення із займаної посади, поновити його на посаді доцента кафедри фізичної підготовки Львівського державного університету внутрішніх справ з 01 вересня 2014 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18 лютого 2015 року у справі №466/8411/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20 серпня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Крім того, 14.01.2016 року ОСОБА_2 звертався в суд з позовом до Львівського державного університету внутрішніх справ про визнання неправомірною бездіяльності в якому просив: визнати неправомірними дії посадових осіб Львівського державного університету внутрішніх справ, щодо не виконання наказу ректора Львівського державного університету внутрішніх справ від 24 червня 2014 № 206 «Про проведення конкурсу на заміщення вакантних посад»; визнати незаконними дії посадових осіб Львівського державного університету внутрішніх справ щодо не розгляду його заяви від 27 червня 2014 року про продовження терміну дії контракту на період до 31 серпня 2015 року; визнати незаконним і скасувати наказ ректора Львівського державного університету внутрішніх справ від 29 серпня 2014 року № 567 о/с «По особовому складу» в частині, що стосується продовження терміну дії контракту (призначення на посаду) завідувачам (начальникам) кафедр, професорам, доцентам, старшим викладачам, викладачам; визнати незаконним і скасувати наказ ректора Львівського державного університету внутрішніх справ від 24 вересня 2014 року № 648 о/с «По особовому складу» в частині, що стосується призначення на посаду доцента кафедри фізичної підготовки на період з 19 вересня 2014 року по 31 серпня 2015 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 31 травня 2016 року у справі №466/223/16-ц, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано неправомірним непроведення Львівським державним університетом внутрішніх справ конкурсу на заміщення вакантної посади доцента за рахунок посади професора (за рахунок коштів спеціального фонду) кафедри фізичної підготовки Львівського державного університету внутрішніх справ та невиконання наказу ректора Львівського державного університету внутрішніх справ від 24.06.2014р. №206 «Про проведення конкурсу на заміщення вакантних посад». У задоволенні позовних вимог про визнання незаконними дій посадових осіб Львівського державного університету внутрішніх справ щодо не розгляду заяви ОСОБА_2 від 27.06.2014р. про продовження терміну дії контракту на період до 31.08.2015 року відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 11 вересня 2020 року апеляційну скаргу Львівського державного університету внутрішніх справ задоволено. Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 31 травня 2016 року скасовано в частині визнання неправомірним непроведення Львівським державним університетом внутрішніх справ конкурсу на заміщення вакантної посади доцента за рахунок посади професора (за рахунок коштів спеціального фонду) кафедри фізичної підготовки Львівського державного університету внутрішніх справ та невиконання наказу ректора Львівського державного університету внутрішніх справ від 24 червня 2014 № 206 «Про проведення конкурсу на заміщення вакантних посад». Ухвалено нову постанову, якою у цій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Крім того, ОСОБА_2 24.11.2016р. звертався в суд з позовом до Львівського державного університету внутрішніх справ, третьої особи: ОСОБА_6 , про визнання незаконними дій ректора, визнання незаконним наказу, в якому просив: визнати незаконними дії ректора Львівського державного університету внутрішніх справ Середи В.В. щодо розгляду заяви ОСОБА_2 про продовження терміну дії контракту на період до 31.08.2015 року від 27 червня 2014 року та визнати незаконним наказ т.в.о. ректора Львівського державного університету внутрішніх справ Струса В.М. від 24.09.2014 № 648 о/с «По особовому складу» в частині, що стосується призначення ОСОБА_6 на посаду доцента за рахунок посади професора (за рахунок коштів спеціального фонду) кафедри фізичної підготовки, за контрактом, на період з 19 вересня 2014 року по 31 серпня 2015 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 травня 2017 року у справі № 466/9804/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 17 вересня 2017 року та постановою Верховного Суду від 19 грудня 2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Вказаними вище судовими рішеннями, які набрали законної сили, надано оцінку правомірності дій відповідача щодо розгляду та вирішення заяви ОСОБА_2 від 27.06.2014 року про продовження терміну дії контракту на період до 31 серпня 2015 року на посаді доцента кафедри фізичної підготовки Львівського державного університету внутрішніх справ.

У рішенні Шевченківського районного суду м. Львова від 18.02.2015р. (справа №466/8411/14-ц) вказано, що продовження трудових відносин після спливу строку контракту може бути лише за взаємним бажанням учасників трудового договору. В ухвалі Апеляційного суду Львівської області від 20.08.2015р. зазначено, що «хоч і подав заяву ОСОБА_2 про продовження контракту, однак це могло мати місце лише за згодою іншої сторони ЛДУВС».

У справі №466/223/16-ц Шевченківський районний суд м.Львова розглядав позовні вимоги ОСОБА_2 до Львівського державного університету внутрішніх справ про визнання незаконними дії посадових осіб Львівського державного університету внутрішніх справ щодо не розгляду його заяви від 27.06.2014 року про продовження терміну дії контракту на період до 31 серпня 2015 року. Суд визнав такі позовні вимоги безпідставними. Судом було встановлено, що ця заява позивача була розглянута. Результатом її розгляду стало прийняття ректором ЛьвДУВС наказу від 29.08.2014р. №566/ос про звільнення ОСОБА_2 на підставі п.2 ст.36 КЗпП України. Рішенням від 31.05.2016р. у задоволенні цих позовних вимог суд відмовив. Львівський апеляційний суд з такими висновками Шевченківського районного суду м.Львова погодився і постановою від 31.10.2019р. залишив рішення суду у цій частині без змін.

У справі № 466/9804/16-ц, суд розглядав позовні вимоги ОСОБА_2 до Львівського державного університету внутрішніх справ про визнання незаконними дій ректора Львівського державного університету внутрішніх справ Середи В.В. щодо розгляду заяви ОСОБА_2 від 27.06.2014р. про продовження терміну дії контракту на період до 31 серпня 2015 року. Відмовляючи 24.05.2017р. у задоволенні позовних вимог, суд своє рішення мотивував тим, що заява позивача від 27 червня 2014 року на ім`я ректора Львівського державного університету внутрішніх справ про продовження терміну дії контракту на період до 31 серпня 2015 року була розглянута. Результатом її розгляду стало прийняття ректором ЛьвДУВС наказу від 29.08.2014р. №566/ос про звільнення ОСОБА_2 на підставі п.2 ст.36 КЗпП України.

Апеляційний суд Львівської області, залишаючи без змін вказане рішення суду, в ухвалі від 21.09.2017 погодився з висновками суду першої інстанції. Підтвердив висновки судів першої та апеляційної інстанції у попередніх справах про те, що продовження контракту могло мати місце лише за згодою ЛьвДУВС. Право продовжувати контракт з науково-педагогічними працівниками є виключною компетенцією керівника вищого навчального закладу і ніхто не вправі втручатися до цих повноважень.

В судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_4 , яка дала показання про те, що працює у ЛьвДУВС з 2006р. у 2014р. вона була виконавцем наказів №566/ос та №567/ос від 29.08.2014р. Вона не наділена повноваженнями на прийняття рішень про звільнення працівників чи продовження контрактів. Готуючи проекти наказів по особовому складу вона виконує вказівки керівника установи, наділеного функціями прийняття на роботу та звільнення з роботи. Крім того, накази №566/ос та №567/ос від 29.08.2014р. перш ніж бути підписаними керівником установи, проходили попереднє погодження керівниками відповідних підрозділів.

В ході розгляну справи представником відповідача було надано суду для огляду оригінали наказів №566/ос та №567/ос від 29.08.2014р.

Встановлено, що ці накази на звороті містять візи проректора з кадрового забезпечення та міжнародних зв`язків ОСОБА_7 та інших посадових осіб.

Таким чином, ОСОБА_7 погодив наказ №566/ос від 29.08.2014р. в якому, серед іншого, йшлося про звільнення ОСОБА_2 з роботи на підставі п.2 ст.36 КЗпП України ( закінчення терміну дії строкового трудового договору) з 31.08.2014 року.

Наявність підпису ОСОБА_7 на цих наказах спростовує твердження позивача ОСОБА_2 про те, що резолюція ОСОБА_7 «Для розгляду» на його заяві від 27.06.2914р. про продовження терміну дії контракту на період до 31.08.2015р. означає включення ОСОБА_2 до наказу про продовження терміну дії контракту до 31.08.2015р.

Відтак, враховуючи наведені обставини, суд вважає безпідставними покликання позивача на неправомірне не включення інспектором відділення комплектування та проходження служби ЛьвДУВС ОСОБА_4 його до наказу ЛьвДУВС від 29.08.2014р. №567 о/с «По особовому складу» про продовження дії контракту.

Підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 немає.

Керуючись ст.ст. 5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Львівського державного університету внутрішніх справ про визнання неправомірними дій інспектора відділення комплектування та проходження служби ЛьвДУВС ОСОБА_4 щодо не включення ОСОБА_2 до наказу ЛьвДУВС від 29.08.2014р. №567о/с «По особовому складу» (пункт 2 Продовжити термін дії контракту на період до 31.08.2015 року на підставі поданих працівниками заяв) відхилити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18.06.2024 року.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська