Справа № 216/7983/23
Провадження № 2/216/984/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Онопченка Ю.В.,

за участю: секретаря судового засідання Авшаряна С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

в с т а н о в и в:

05 грудня 2023 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Позовна заява мотивована тим, 03 січня 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2772603. Укладення кредитного договору здійснювалося сторонами за допомогою ІТС Товариств, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, шляхом перевірки товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Договір вважається укладеним з моменту підписання його електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використанням та направленням клієнту на номер мобільного телефону повідомлення, введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

17 травня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 17052023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 2772603 перейшло до позивача. За Реєстром боржників до Договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідачки в сумі 21 449,30 грн, з яких: 5429,77 грн заборгованість за основною сумою боргу, 16 019,53 грн заборгованість за відсотками.

Крім того, 23 грудня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 5264136. Кредитний договір підписаний електронним підписом позивальника, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. Підписанням кредитного договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», які розміщені на сайті creditplus.ua. Приймаючи умови кредитного договору, відповідачка підтвердила, що вона повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотриматись цих Правил.

19 червня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19062023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 5264136 перейшло до позивача. За Реєстром боржників до Договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідачки в сумі 50 889,70 грн, з яких: 17 900 грн заборгованість за основною сумою боргу, 32 989,70 грн заборгованість за відсотками, 0,00 грн сума заборгованості за пенею, штрафами. Відповідачкою не погашено заборгованість, загальний розмірі якої склав 72 339 грн, тому представник позивача змушений був звернутися до суду за захистом порушеного права.

26 березня 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 звернувся до суду з відзивом на позов. Відповідачка частково визнала позовні вимоги, а саме: за кредитним договором № 2772603 в розмірі 21 449,30 грн, з яких: 5429,70 грн заборгованість за основною сумою боргу, 16 019,53 грн заборгованість за відмотками; за кредитним договором № 5264136 у розмірі 28 103 грн, з яких: 17 900 грн заборгованість за основною сумою боргу, 10 203 грн заборгованість за відсотками. В іншій частині позову представник відповідача просив суд відмовити, з оглядну на те, що право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Сторони погодили строк кредитування до 22.01.2022, а тому право нараховувати передбачені договором проценти припиняються після спливу вказаного строку. Сам по собі факт укладення договору відступлення права вимоги не створює для позивача безумовного обов`язку сплатити борг саме у такому розмірі, який зазначено у оспорюваному договорі під час його виконання. Представник відповідачки просив суд частково задовольнити позов, та стягнути на користь відповідачки витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

У відповіді на відзив від 02 квітня 2024 року представник позивача посилався на те, що відзив відповідачки необґрунтований та безпідставний. Договори факторингу були укладені між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в порядку встановленому чинним законодавством. Всі нарахування, що відбулись до дати отримання позивачем права вимоги здійснювались безпосередньо станом на день відступлення права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися, а відсотки за користування кредитом нараховувались відповідно до умов договору. Вимоги відповідачки про відшкодування витрат на правничу допомогу безпідставні.

Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 03 січня 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2772603 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через вебсайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Сума кредиту склала 8000 грн, строк кредитування 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, стандартна процента ставка 1,99 % в день, та застосовується: у межах строку кредиту вказаного в п. 13 цього договору; знижена процентна ставка становить 0,6 % в день, та застосовується відповідно до умов встановлених договором (п.п. 1.2, 1.3, 1.4 кредитного договору).

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах передбачених договором.

Відповідачка не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором.

17 травня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 17052023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 2772603 перейшло до позивача. За Реєстром боржників до Договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідачки в сумі 21 449,30 грн, з яких: 5429,77 грн заборгованість за основною сумою боргу, 16 019,53 грн заборгованість за відсотками.

Разом з тим, 23 грудня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 5264136 про надання споживчого кредиту. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, укладення цього договору здійснювалося сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через вебсайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Сума кредиту склала 17 900 грн, строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки споживчого кредиту, що є додатком № 1 до цього договору (п.п. 1.3, 1.4 кредитного договору).

Відповідно до п. 1.5 кредитного договору тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаному в п. 1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача договору, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору.

Знижена процентна ставка 0,665 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач у межах строку, визначеного в п. 1.4 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснив повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредитування на новий строк, споживач як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, у зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 договору, а у випадку пролонгації до дати пролонгації (не включно), буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

Сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в п.п. 4.3.1 договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту споживача, у порядку передбаченому п. 4.2 договору (п.п. 4.3.1, 4.3.2 кредитного договору).

19 червня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19062023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 5264136 перейшло до позивача. За Реєстром боржників до Договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідачки в сумі 50 889,70 грн, з яких: 17 900 грн заборгованість за основною сумою боргу, 32 989,70 грн заборгованість за відсотками, 0,00 грн сума заборгованості за пенею, штрафами. Відповідачкою не погашено заборгованість, загальний розмірі якої складає 72 339 грн, тому представник позивача змушений був звернутися до суду за захистом порушеного права.

Статтею 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частини 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно положень пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги).

Стаття 514 цього Кодексу визначає, щодо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі строки і на умовах, передбачених договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Так, відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями статті 1048 ЦК України, яка на підставі частини 2 статті 1054 цього Кодексу застосовується до відносин за кредитним договором), передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що відповідачкою порушено право позивача, за захистом якого останній звернувся до суду з позовом, та в ході слухання справи відповідачкою частково визнано позов, зокрема заборгованість за кредитним договором № 2772603 від 03.01.2022, та за кредитним договором № 5264136 від 23.12.2021 суму заборгованості за основною сумою боргу, та заборгованість за відсотками лише на суму 10 203 грн, із посиланням на нарахування їх після спливу визначеного договором строку кредитування 22.01.2022. Так, із дослідженого судом кредитного договору № 5264136 від 23.12.2021 встановлено, що сторони домовились щодо порядку пролонгації договору, та у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується на кожен раз на один наступний календарний місяць, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2 4.2.4 кредитного договору. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 5264136 від 23.12.2021, відповідачці нараховано за період з 19.06.2023 по 31.10.2023 заборгованість за основною сумою боргу 17 900 грн, та заборгованість за відсотками 32 989,70 грн, однак судом встановлено, що строк кредитування продовжувався за наявності заборгованості відповідачки за кредитом не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, тобто лише до 22.04.2022. Також, в ході слухання справи судом не встановлено, та позивачем не надано доказів на підтвердження пролонгація кредитного договору за ініціативою споживача. Відповідно порядок нарахування відповідачці відсотків за кредитним договором № 5264136 від 23.12.2021 після закінчення строку кредитування суперечить умовам договору, а тому вимоги позивача в цій частині є неправомірними, та задоволенню не підлягають.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи відносяться витрати на правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, та для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2023 рік, складала 2684 грн.

З урахуванням часткового задоволення позову з відповідачки на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1838,54 грн (49552,30 х 2684 : 72339 = 1838,54).

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Відповідачкою заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Як вбачається з договору про надання правничої (правової) допомоги № 20/03/2024-М від 20.03.2024, акту приймання-передачі правової допомоги, відповідачці було надано наступні послуги правової допомоги: ознайомлення з матеріалами справи, складення відзиву на позову заяву. Вартість наданих послуг оцінено в розмірі 3000 грн.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги з рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням критерію розумності, виходячи з конкретних обставин справи та обсягу наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги під час розгляду справи, суд дійшов висновку про стягнення з позивача на користь відповідачки витрат на правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5-8, 10, 11, 12, 13, 141, 264-265 ЦПК України, ст.ст. 512, 516, 517, 526, 527, 530, 610, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 2772603 від 03.01.2022 в розмірі 21 449,30 грн, з яких: 5429,77 грн заборгованість за основною сумою боргу, 16 019,53 грн заборгованість за відсотками; та за кредитним договором № 5264136 від 23.12.2021 в розмірі 28 103 грн, з яких: 17 900 грн заборгованість за основною сумою боргу, 10 203 грн заборгованість за відсотками, а всього 49 552,30 грн (сорок дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят дві гривні тридцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в сумі 1838,54 грн (одна тисяча вісімсот тридцять вісім гривень п`ятдесят чотири копійки).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 1000 грн (одна тисяча гривень).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місце знаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30;

- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Ю.В.Онопченко