Справа № 489/2225/23
Провадження №2/489/125/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання Ставратій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ленінського районного суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поруки

встановив.

Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором № NКN0G3 від 03.12.2007 у розмірі 75307,45 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) 55873,30 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 19524,15 грн. та судові витрати. Мотивуючи вимоги тим, що 03.12.2007 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № NКN0G3, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 121200,00 грн. строком до 03.12.2027. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, ОСОБА_1 повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № NКN0G3 від 03.12.2007, між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено Договір поруки. Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, видавши відповідачу кредит у розмірі 121200,00 грн. В порушення умов кредитного договору, ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки.

Від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення боргу з ОСОБА_2 .. Зазначає, що договір поруки № NКN0G3 від 03.12.2007 ОСОБА_2 не підписував та про його існування дізнався, коли отримав повідомлення, що до нього заявлено позов про стягнення заборгованості. Оскільки відповідачем спірний договір не підписувався, то останній є недійсним в силу положень ст.. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить позов задовольнити в повному обсязі. Вказує, що сторони погодили положення кредитного договору в тих межах, які сторони бадани викласти у самому договорі. Звинувачення відповідача, що банк пропонує несправедливі умови кредитування є безпідставними, адже сторони досягли згоди щодо усіх умов, що засвідчили власними підписами. Порука віднесена до зобов`язально-правових засобів забезпечення виконання зобов`язань, що спонукають боржника до належного виконання зобов`язань до нього чи до третіх осіб, що вступили заздалегідь у договір зобов`язальної вимоги. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й позичальник. При укладенні як кредитного договору так і договору поруки, було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами так і прийняті ними.

Від представника ОСОБА_2 адвоката Михайленка О.В. надійшли заперечення, згідно яких зазначає, що ОСОБА_2 не є стороною в даних правовідносинах (за первісним позовом)та є неналежним відповідачем по справі, оскільки Договір поруки NКN0G3 від 03 грудня 2007 між ним та ЗАТ КБ «ПриватБанк» не укладався, клопотань про заміну відповідача позивач не заявляв. Крім того, ОСОБА_2 особу відповідача ОСОБА_1 взагалі не знає, ніколи не бачив, а отже не міг поручатися по її кредитним зобов`язанням.

ОСОБА_2 , через свого представника адвоката Михайленка О.В., звернувся до суду з зустрічним позовом, яким просив визнати недійсним договір поруки № NКN0G3 від 03 грудня 2007 року. Посилаючись на те, що позивач договір від 03.12.2007 року не підписував та про його існування дізнався, коли отримав повідомлення, що до нього заявлено позов про стягнення заборгованості. Оскільки позивачем спірний договір не підписувався, то останній є недійсним в силу положень ст.. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшли пояснення, відповідно до якого вважає, що відсутні будь-які правові підстави для задоволення зустрічної позовної заяви. Зазначає, що ОСОБА_2 повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В даному випадку вимога ОСОБА_2 про визнання недійсним договору поруки ґрунтується на твердженні про не підписання ним договору поруки № NКN0G3 від 03 грудня 2007 року. основним способом доведення не підписання договору є результат проведення почеркознавчої експертизи, проте позивач за зустрічним позовом не заявляв клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Крім того, ОСОБА_2 пропустив строк позовної давності для звернення до суду з вказаними вище вимогами.

Ухвалою суду від 18.05.2023, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 23.08.2023, цивільну справу № 489/2225/23 та цивільну справу № 489/4738/23 об`єднано в одне провадження та справу призначено до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 27.09.2023, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 22.11.2023, відкладено розгляд справи та витребувано докази.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 03 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит № NКN0G3 (далі Договір), відповідно до якого банк зобов`язався надати ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 121200,00 грн., а ОСОБА_1 зобов`язалася прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 121200,00 грн., сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 15,00 % річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором, а також сплатити винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.3 Договору, кредит надається строком погашення не пізніше 03.12.2027 на придбання у власність окремої квартири з метою постійного проживання (здачі в оренду) за договором купівлі продажу № б/н від 03.12.2007, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п. 2.4 Договору, позичальник зобов`язується щомісячно до 3 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладення цього Договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитом відсотки ануїтет ними платежами в сумі не менше 1614,64 грн. шляхом внесення готівки до каси кредитора або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок, відкритий у кредитора.

Відповідно до п. 3.1 Договору, виконання позичальником зобов`язань за цим договором забезпечується: іпотекою нерухомого майна житлового призначення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , визначеного в іпотечному договорі; Договором поруки № NКN0G3 від 03.12.2007 укладеного з ОСОБА_2 .

Пунктами 6.4, 6.6 Договору, при порушенні позичальником будь-якого зобов`язання, передбачених п.п. 2.4, 6.2 даного Договору, кредитор має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити кредитору пеню у розмірі 0,15 від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. При порушенні позичальником строків платежів по зобов`язанням, передбаченим цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі в межах 10 % від суми невиконаного зобов`язання.

Норми права та мотиви їх застосування.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ст. 1054 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Позичальник не виконав зобов`язань, визначених договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Положеннями ст. ст. 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

З матеріалів справи вбачається, що банк виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі, надавши грошові кошти у розмірі 121200,00 грн. В свою чергу, позичальник, скориставшись кредитними коштами, свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 23.03.2023 заборгованість відповідачів перед банком становить 75307,45 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) 55783,30 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 19524,15 грн.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеними між сторонами договорами, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов кредитного договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги стягнення з позичальника ОСОБА_1 заборгованості за кредитом та штрафними санкціями за користування кредитними коштами.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).

Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 3 ст. 554 ЦК України).

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України).

У забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника ОСОБА_1 , 03.12.2007 кредитором було укладено Договір поруки № NКN0G3 із ОСОБА_3 (далі поручитель).

За умовами якого, поручитель поручився перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № NКN0G3 від 03.12.2007 та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладення Договору, так і тими, що виникнуть на його підставі в майбутньому.

Згідно зі ст. 554 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 2.1.1 Договору поруки, у разі невиконання боржником своїх зобов`язань за Договором про іпотечний кредит, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня невиконання пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя. Ці вимоги є обов`язковими для виконання протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання поручителем від кредитора письмового повідомлення про невиконання боржником зобов`язань за Договором про іпотечний кредит.

Представник ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_2 не є стороною в даних правовідносинах (за первісним позовом) та є неналежним відповідачем по справі, оскільки Договір поруки № NКN0G3 від 03 грудня 2007 між ним та ЗАТ КБ «ПриватБанк» не укладався, клопотань про заміну відповідача позивач не заявляв.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц, провадження № 14-511цс18, зроблено правовий висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності, в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, що узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладений у Постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

З наданого для огляду оригіналу Договору поруки № NКN0G3 від 03 грудня 2007, вбачається, що вказаний Договір укладено між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з однієї сторони та ОСОБА_1 з другої сторони, та ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 з третьої сторони.

В розділі «Реквізити та підписи сторін» в Договорі поруки зазначено поручителя « ОСОБА_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 21-12-1995 Заводським РВ УМВС України в Миколаївській області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ».

При цьому до самого договору долучено паспорт ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_3 , який виданий 17.05.2011 Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Тобто є невідповідність по батькові поручителя та серія, номер та дата видачі паспорту.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження укладання Договору поруки NКN0G3 від 03 грудня 2007 з ОСОБА_2 та будь-яких належних доказів на підтвердження зміни ОСОБА_3 по батькові на ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Позивач за первісним позовом жодних пояснень стосовно вказаних невідповідностей не надав.

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 04.12.2024 за № К9VB5CQH93N4NIQP, ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 17.05.2011 Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 04.12.2024 не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк».

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за Договором поруки № NКN0G3 від 03 грудня 2007, оскільки позивачем за первісним позовом не доведено укладання такого договору саме з зазначеною особою, що не позбавляє права позивача на пред`явлення позову до належного відповідача.

Щодо зустрічного позову про визнання недійсним договору поруки № NКN0G3 від 03.12.2007, суд приходить до наступного.

09 грудня 2024 від ОСОБА_2 надійшла заява, відповідно до якої, останній, зокрема, просить залишити зустрічний позов без розгляду.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 подано заяву про залишення зустрічного позову без розгляду, суд вважає за можливе зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поруки залишити без розгляду.

Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 247, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № NКN0G3 від 03.12.2007 у розмірі 75307 грн. 45 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) 55783 грн. 30 коп.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 19524 грн. 15 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп.

У задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № NКN0G3 від 03.12.2007 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поруки залишити без розгляду.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст судового рішення складено «09» грудня 2024.

Суддя Н. Рум`янцева