ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 673/116/23

Провадження № 22-ц/4820/940/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю апелянтки та її представника,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Вовковинецька селищна рада, про усунення перешкод у користуванні майном, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області в складі судді Ягодіної Т.В. від 12 лютого 2024 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з цим позовом до відповідача вказувала, що вона є співвласницею квартири АДРЕСА_1 . Власником квартири АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_2 . Останній постійно створює їй перешкоди у користуванні належною їй квартирою, а також прибудинковою територією.

Відповідач самовільно склав на прибудинковій території під вікнами її квартири каміння, металеві труби, встановив металеву бочку, яку наповнює водою, яка в подальшому затікає до стіни будинку та створює сирість у кімнатах квартири. Також відповідач встановив металеву конструкцію на стіні свого балкону, що знаходиться поруч із кімнатою її квартири і там же встановив металеву ємність (паливний бак), яку використовував у зимовий період для опалення своєї квартири.

Внаслідок вказаних дій відповідача паливо витікало із бака по стіні будинку, яка від цього почорніла, також запах пального потрапляв через вікно у її квартиру, що негативно впливало на стан здоров`я.

З врахуванням заяви про зміну позовних вимог, позивачка остаточно просила усунути перешкоди у користуванні майном - зобов`язати відповідача привести земельну ділянку навпроти належної позивачці квартири у попередній стан, прибравши складені під вікнами каміння та металеву бочку для води; демонтувати самовільно встановлену систему опалення шляхом знесення та видалення з земельної ділянки металевої конструкції, встановленої на стіні житлового будинку, якою кріпиться металева ємність (паливний бак); привести у попередній стан залишені на стінах будинку під вікном належної їй квартири почорніння стін в місці розташування паливного бака.

Заочним рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 12.02.2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Вовковинецька селищна рада Хмельницького району Хмельницької області, про усунення перешкод у користуванні майном, залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати як незаконне та задовольнити її позов. На думку апелянтки, в даній категорії справ належним та допустимим доказом може бути судова будівельна експертиза, але проведення такої експертизи суд не призначив і не роз`яснив право сторін заявляти клопотання про призначення експертизи, чим порушив ст.103 ЦПК України.

Балансоутримувачем будинку по АДРЕСА_3 , тому забезпечення належних умов утримання житлового будинку та прилеглої території - сфера відповідальності селищної ради. Відмовляючи у задоволенні позову, суд не перевірив дані про прийняття в експлуатацію прибудови відповідача і в справі відсутні дані про законність спорудження ним прибудови. Суд не застосував норму ст. 293 ЦК України, за якою кожен має право вимагати припинення діяльності, яка порушує право на безпечне для життя і здоров`я довкілля.

В засіданні апеляційного суду апелянтка та її представник підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.

Інші учасники в суд не з`явилися, будучи повідомленими про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Іншими співвласниками вказаної квартири відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане Фондом комунального майна Деражнянської районної Ради народних депутатів Хмельницької області від 04.03.1996 року є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Відповідач ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_4 .

Між сторонами існує тривалий конфлікт щодо користування прибудинковою територією.

Згідно з комісійними актами огляду прибудинкової території, складеними Вовковинецькою селищною радою від 13.10.2022 року, 12.04.2023 року, 29.06.2023 року та 29.01.2024 року на прибудинковій території багатоквартирного будинку по АДРЕСА_3 , навпроти належної ОСОБА_1 квартири виявлено каміння та металеву бочку для води. На стіні житлового будинку, біля вікна №1 квартири ОСОБА_1 виявлено дві забетоновані у землю металеві труби. На стіні будинку присутні також сліди почорніння в місцях розташування двох металевих труб. При цьому паливний бак від трактора для опалення на стіні не виявлено.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що виявлені на прибудинковій території будинку навпроти належної ОСОБА_1 квартири каміння та металева бочка для води, а також металеві труби на стіні житлового будинку, біля вікна квартири ОСОБА_1 не свідчать про безумовне порушення прав позивачки, оскільки нею не доведено, що використання в такий спосіб іншими мешканцями житлового будинку земельної ділянки порушує її права.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду є безпідставними.

Так, за змістом ч.1 ст. 15 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Правовий режим спірної земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний житловий будинок, та прибудинкової території визначається земельним законодавством, зокрема, Земельним кодексом України.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Встановлено, що будинок АДРЕСА_3 є багатоквартирним - в ньому знаходиться 4 квартири, розміщені на 2-х поверхах.

Згідно п. 4, ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» прибудинкова територія - це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідні для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

У справі дійсно відсутня землевпорядна та містобудівна документація щодо земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, вказана ділянка не сформована та не внесена до Державного земельного кадастру.

Разом з тим, спір виник щодо порядку користування земельною ділянкою, яка прилягає до житлового будинку і необхідна для його обслуговування, а отже, спірна земельна ділянка є прибудинковою територією. Це підтверджується і змістом комісійних актів огляду прибудинкової території, складеними Вовковинецькою селищною радою від 13.10.2022 року, 12.04.2023 року, 29.06.2023 року та 29.01.2024 року.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, ст. 42 Земельного Кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються співвласниками.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема у визначений спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належним доказами факт порушення (невизнання або оспорювання) цього права на земельну ділянку.

Матеріали справи не містять даних про домовленість між власниками квартир в будинку АДРЕСА_3 щодо встановлення порядку користування прибудинковою територією та про виділення в користування ОСОБА_1 земельної ділянки під вікнами її квартири.

Відтак твердження апелянтки, що лише вона має право користуватися цією частиною прибудинкової території (під вікнами її квартири) не ґрунтується на достатніх та допустимих доказах.

Згідно з ст.ст. 12, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції правильно констатував, що позивачка не надала достатніх та допустимих доказів того, що наявні металеві труби на стіні житлового будинку, металева бочка та каміння на земельній ділянці порушують її право користування належною їй квартирою, призводять до погіршення стану квартири.

Відтак за недоведеності факту порушення права позивачки відсутні підстави для задоволення цього позову.

Посилання апелянтки на незаконність зведення прибудови відповідачем Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не повній мірі з`ясував обставини, які мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норми матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

не стосується суті цього спору і не приймається до уваги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 12 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 червня 2024 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк