Справа № 509/249/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року. Овідіопольський районний суд Одеської області в складі :

судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

представниці відповідачки ОСОБА_1 адвоката Онощенко К.В.

представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Дмитрієва С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь в режимі відеоконференції в системі «EasyCon» заяву представниці відповідачки ОСОБА_1 адвоката Онощенко К.В. про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 24.03.2023 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ :

Заочним рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 24.03.2023 р., ухваленому у даній справі, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволений, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості у розмірі 10950,83 дол. США, з яких 5000 дол. США сума основного боргу по тілу позики; 5695,89 дол. США сума боргу по процентам за користування позикою; 254,94 дол. США - штрафні санкціі 3 % річних, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 4004,57 грн.

18.12.2023 року, представниця відповідачки ОСОБА_1 адвокат Онощенко К.В. звернулася до суду з заявами про поновлення строку на звернення до суду та про перегляд заочного рішення, в якій просила суд, поновити відповідачці строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 24.03.2023 р., пропущеного з поважних причин, посилаючись на неналежне сповіщення відповідачки про розгляд вказаної цивільної справи, так як не отримувала повісток та матеріалів позову, копію заочного рішення отримала представниця 05.12.2023 р. Також, представниця відповідачки посилається на те, що розрахунок заборгованості за договором позики (розпискою) від 08.07.2019 р. здійснений позивачкою невірно, без надання доказів того, що вказаний розрахунок відповідає умовам вказаного договору позики розрахунковим документам щодо видачі та погашення боргу за вказаним договором, а зазначено лише кінцеві значення.

З зазначених підстав, представниця відповідачки просила суд поновити строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення суду, переглянути його та скасувати, призначивши справу до розгляду в загальному порядку.

Приймаючи участь в судовому засіданні представниця відповідачки (заявниці) ОСОБА_1 адвоката Онощенко К.В. підтримала доводи своїх заяв та просив їх задовольнити. Однак в подальшому, в судове засідання не з?явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, особисто під розписку, надіславши на електронну адресу суду клопотання, в якому просила суд провести судове засідання без неї та відповідачки, підтримавши до води своїх заяв (а.с. 74,79-81).

Представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Дмитрієв С.О. приймаючи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечував проти задоволення заяви представниці відповідачки про поновлення строку на звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення, вважаючи неповажними причини необізнаності відповідачки про судове засідання суду, а також просив відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення суду з посиланням на відсутність будь-яких належних та допустимих доказів, на які посилається представниця відповідачки, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, і які не були надані до заяви про перегляд заочного рішення суду, зокрема, заперечуючи проти розрахунку уми боргу, представниця відповідачки не надала суду свій розрахунок і не вказала суду, чому вона не згодна з розрахунком суми боргу позивачки, наведеного у позові, який був також відображений у заочному рішенні, а тому просив суд, залишити без задоволення заяву про перегляд заочного рішення суду, вважаючи його законним та обґрунтованим. Однак, в подальшому, в судове засідання не з?явився, надіславши на електронну адресу суду клопотання про проведення судового засідання з розгляду заяви про перегляд заочного рішення без його участі, взявши його пояснення, надані в попередньому судовому засіданні 10.01.2024 р. (а.с. 82-84).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали зазначеної цивільної справи та заяви про перегляд заочного рішення, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ст. 284 ЦПК України - заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до ст. 285 ЦПК України - заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі. У заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено: найменування суду, який ухвалив заочне рішення; ім`я (найменування) відповідача або його представника, які подають заяву, їх місце проживання чи місцезнаходження, номер засобів зв`язку; обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача; клопотання про перегляд заочного рішення; перелік доданих до заяви матеріалів. Заява про перегляд заочного рішення підписується особою, яка її подає. До заяви про перегляд заочного рішення додаються її копії за кількістю учасників справи та копії всіх доданих до неї матеріалів. До заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору.

До заяви про перегляд заочного рішення - додаються докази, на які посилається заявник.

Частини 1,4 статті 287 ЦПК України передбачають, що заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні.

Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення - заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Стаття 288 ЦПК України передбачає, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 210 ЦПК України передбачено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом 30-ти днів з дня початку розгляду справи по суті.

В заяві про поновлення строку на звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду, представниця відповідачки ОСОБА_1 , посилається на неможливість явки останньої в судові засідання, призначені по справі, про які відповідачка дізналася лише після ознайомлення її представниці з матеріалами справи, та стверджує, що відповідачка не могла з?явитись до суду по незалежним причинам, тому що не була обізнана про дату, час та місце їх проведення.

Однак, вказані твердження є хибними з огляду на ухвалу суду від 01.02.2023 р., якою було прийняті до провадження матеріали даної цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з визначенням відповідачці 15-денного строку з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов в порядку ст. 178 ЦПК України (а.с. 28).

Таким чином, суд не викликав в судові засідання сторін, про що було вказано у заочному рішенні суду, яке було ухвалено на підставі доказів, що маються в матеріалах справи.

Крім цього, до відкриття провадження у справі, в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом було направлено офіційний запит до відповідного органу реєстрації місця перебування чи проживання відповідачки, а саме, до ВАДР ГУ ДМС України в Одеській області від 24.01.2023 р. та отримано довідку від 30.01.2023 р., з якою випливає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована з 28.11.2016 р. за адресою : АДРЕСА_1 , за якою і було направлено судом позов зі всіма додатками, які повернулися зі зворотним поштовим повідомленням з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою». Будь-яких заяв, клопотань, пояснень чи відзиву на позов, відповідачка до суду не надіслала та не поставила до відома суд про її не проживання за вказаною адресою.

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси - судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 4 ст. 310 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

У відповідності до ч. 1 ст. 131 ЦПК України - обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) та про причини неявки в судове засідання.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою - навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до Постанови КЦС ВС від 10.05.2023 р. № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв?язку «відсутній за вказаною адресою» - вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, так як зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Таким чином, Овідіопольським райсудом Одеської області не порушено процесуальних норм щодо сповіщення учасника справи (відповідачки) щодо розгляду даної справи, на що вказує представниця відповідачки, що підтверджує реальну можливість відповідачки скористатися своїми процесуальними правами учасника судового процесу, в том числі права на представництво її інтересів будь-яким адвокатом, в тому числі, шляхом укладання договору про правову допомогу або через надання представником адвокатського ордеру.

У зв?язку з чим, суд дійшов висновку про безпідставність тверджень представниці про поважність причин неявки відповідачки ОСОБА_1 в судові засідання, які судом не проводились з підстав, описаних вище, що дало підстави суду, за згодою представника позивачки, ухвалити рішення в заочному порядку згідно ст.ст. 280-283 ЦПК України, так як судова повістка з матеріалами позову, які були направлені на адресу реєстрації відповідачки, містили її достовірну адресу реєстрації місця проживання та мали бути отримані відповідачкою, при наявності у останньої бажання в отриманні кореспонденції.

Відповідно до положень ст. 124 Конституції України та ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» - правосуддя в Україні здійснюють виключно суди в будь-якому правовому режимі, у тому числі воєнного стану. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Загальновідомим є факт, який не потребує окремого доказування, що в м. Одесі та Одеської області в умовах воєнного стану - судочинство продовжує здійснюватися в умовах воєнного стану задля недопущення обмеження конституційного права осіб на судовий захист, а тому як цивільні, адміністративні, так і кримінальні справи продовжують розглядатися судами м. Одеси та Одеської області. Зокрема, Овідіопольський райсуд Одеської області в період дії воєнного стану працює у звичайному режимі, 5 днів на тиждень.

Суд вважає, що навіть за умови воєнного стану правосуддя в Україні має здійснюватися та мають бути захищені права громадян та юридичних осіб, які залишились проживати (перебувати) в Україні, за умови дотримання їхньої безпечної участі в судових засіданнях, як учасників процесу, з огляду на наявність Інституту представництва в суді за допомогою правників адвокатів, договір з якими можливо укласти дістанційно, чим не скористалася відповідачка.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви представниці відповідачки ОСОБА_1 адвоката Онощенко К.В. про поновлення строку на звернення до суду, пропущеного без поважних причин.

У своїй заяві про перегляд заочного рішення, представниця відповідачки посилається на те, що розрахунок заборгованості за договором позики (розпискою) від 08.07.2019 р. нібито здійснений позивачкою невірно, без надання доказів того, що вказаний розрахунок відповідає умовам вказаного договору позики розрахунковим документам щодо видачі та погашення боргу за вказаним договором, а зазначено лише кінцеві значення.

На думку суду, вказані твердження є неспроможними і такими, що суперечать матеріалам справи та судовому рішенню, в яких чітко і недвозначно було наведено детальний розрахунок основної суми боргу ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 з вказівкою на складові частини боргу з розрахунком як тіла боргу, кількість днів прострочення повернення боргу, проценти за користування позикою з розрахунку 3,5% в на місяць, штрафних санкцій, 3% річних з простроченої суми боргу згідно ст. 625 ЦК України.

Суд звертає особливу увагу представниці відповідачки на той факт, що голослівно заперечуючи проти наданого представником позивачки розрахунку суми боргу позики в позові та рішенні суду, представниця відповідачки не надала суду свого власного розрахунку для їх порівняння судом, що свідчить про правильність розрахунків, наведених представником позивачки у позові, з яким повністю погодився суд.

На думку суду, вказана заява про перегляд заочного рішення суду має на меті лише затягування розгляду справи з боку представниці відповідачки та штучним намаганням останньої і самої відповідачки уникнути повернення суми боргу із всіма складовими позивачці ОСОБА_2 , тобто умисного невиконання рішення суду.

Варто зазначити, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Отже, суд дійшов висновку про хибність тверджень представниці відповідачки про істотність її доказів для нібито правильного вирішення справи з підстав, описаних вище.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інш. проти Великобританії» рішення від 22.10.1996 р., «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 р.). За практикою тлумачення права на ефективний захист в суді Європейським Судом з прав людини в рішенні у справі «Мірагалль Эсколано та інші проти Іспанії» допустимим обмеженням доступу до правосуддя відповідає застосування строків.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справа «Устименко проти України») поновлення процесуального строку без об`єктивної наявності виключних підстав та наведення відповідних причин - є прямим порушенням принципу правової визначеності та порушує права учасників справи на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов?язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов?язки.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду - кожна держава-учасниця цієї Конвенції (якої є Україна) - вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є - не допустити судовий процес у безладний рух, а тому сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, на підставі вище викладеного можна прийти до висновку, що відповідачка свідомо проігнорувала отримання судової повісткки з матеріалами позову (додатками), що дозволило Овідіопольському райсуду Одеської області у відповідності до Закону прийняти рішення в заочному порядку щодо задоволення позовних вимог позивачки в заочному порядку.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку представницею відповідачки не було подано до суду будь-яких належних та допустимих доказів про об`єктивні причини необізнаності про дану судову справу, а також неможливості подачі відзиву на позовну заяву з поважних причин, а також, не надано до суду жодних належних доказів, які мають істотне та суттєве значення для правильного вирішення справи та які б не були враховані судом під час винесення заочного рішення.

За таких обставин, суд вважає, що вищезазначена заява про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 24.03.2023 року по даній справі є необґрунтованою, факти викладені в заяві недоведеними, а обставини та доводи, на які посилається представниця відповідачки надуманими та такими, що не знайшли свого відображення у матеріалах цивільної справи, і направлені на штучне затягування розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 131,259,284,287,288 ЦПК України, ЄКПЛ, рішеннями ЄСПЛ суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви представниці відповідачки ОСОБА_1 адвоката Онощенко К.В. про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 24.03.2023 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду виготовлений та підписаний 19.01.2024 року.

Суддя Овідіопольського

районного суду Д.М. Гандзій