Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2627/24
Провадження № 2/376/1302/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді: Коваленка О.М.

при секретарі: Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сквирської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування своєї позовної заяви вказав, що30.06.2015 року на випадок своєї смерті у Малолисовецькій сільській раді Сквирського району Київської області ОСОБА_2 оформив заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_1 , 1973 року народження.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Миньківці Сквирського району Київської області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 12 січня 2021 року.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку АДРЕСА_1 , позначено літ. «А» рік побудови 1961, загальною площею 57.60. кв.м, житловою площею 37.2 кв.м з такими надвірними прибудовами та спорудами: літ. «а» - веранда, рік побудови 1961; літ. «Б» - сарай, рік побудови 1970, літ. «В» - сарай, рік побудови 1965; літ. « Г» - погріб, рік побудови 1980 , «Д» - сарай рік побудови 1970; літ. «Ш» - сарай, рік побудови 1955; забор і ворота, а також земельної ділянки загальною площею 2.249 га, кадастровий номер: :05:020:0025 з цільовим призначенням для ведення товарного сільського господарського виробництва, розташованої на території Малолисовецької сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Згідно даних Реєстру територіальних громад, відмітки в паспорті ОСОБА_2 та записів у погосподарській книзі №7 на 1991-1995 роки Малолисовецької сільської ради народних депутатів - з 24.09.1980 року і до дня смерті ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав у житловому будинку номер АДРЕСА_1 . Власником будинку була його матір ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Миньківці Сквирського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Подільським районним у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 20.08.2019 року. На день своєї смерті вона проживала у житловому будинку номер АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складалося з житлового будинку номер АДРЕСА_1 , спадкова справа не заводилась .

З Виписки із по господарської книги № 7 на 1991-1995 роки Малолисовецької сільської ради народних депутатів № 124 від 08.07.2024 року вбачається , що у господарстві по адресі будинок АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали ОСОБА_3 та її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спадкоємцем спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , відповідно до ст.529 ЦК Української РСР , став її син ОСОБА_2 , який на день її смерті фактично проживав з нею та прийняв його шляхом фактичного вступу в управління та володіння відповідно до ст.549 ЦК Української РСР про що свідчать його дії про прийняття спадщини, а саме : на день смерті матері ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав в даному будинку із своєю матір`ю протягом сорока років після її смерті продовжував проживати та користуватися будинком та речами домашнього побуту та вжитку, які були в будинку, проводив ремонти будинку, сплачувати комунальні послуги, обробляти земельну ділянку біля будинку. Не дивлячись на зазначене ОСОБА_2 так і не оформив своїх спадкових справ на спадкове майно після смерті матері і не заявив про відмову від нього .

Після смерті ОСОБА_3 з заявами про прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звертався .

Оскільки разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини фактично постійно проживав та був зареєстрований її син ОСОБА_2 , то відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 як спадкоємець першої черги .

Листом нотаріуса Сквирської державної нотаріальної контори № 849 /01-16 від 08.11.2023 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_2 , оскільки не було здійснено дій, які б свідчили про прийняття спадщини, а саме: не подано заяви до шести місяців після смерті спадкодавця.

Згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 08 лютого 2024 року по справі № 376/3778/23 ОСОБА_1 було визначено додатковий строк для подання до відповідної нотаріальної контори (нотаріуса) заяви про прийняття спадщини за заповітом від 30.06.2015 року, після смерті ОСОБА_2 .

22 березня 2024 року за заявою ОСОБА_1 нотаріус Сквирської державної нотаріальної контори відкрила у спадковому реєстрі (номер 72189150) спадкову справу № 81/2024, однак в подальшому в оформленні спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено з мотивів відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав .

На підставі вищевикладеного позивач звертається з даним позовом та просить суд:

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на: житловий будинок АДРЕСА_1 , літ. «А» рік побудови - 1961, загальною площею 57.60 кв.м, житловою площею 37.2 кв.м з такими надвірними прибудовами та спорудами: літ. «а» - веранда, рік побудови 1961; літ. «Б» - сарай, рік побудови 1970; літ. «В» - сарай , рік побудови 1965; літ. « Г» погріб, рік побудови 1980; літ. «Д» - сарай рік побудови 1970; літ. «Ш» - сарай, рік побудови 1955; забор і ворота.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на: земельну ділянку площею 2.249 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером: :05:020:0025, розташовану за адресою Київська область Білоцерківський район Малолисовецька сільська рада.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в його відсутності та без застосування фіксації судового засідання, позов підтримує в повному обсязі (а.с.31).

Представник відповідача Сквирської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника міської ради, просить не застосовувати фіксацію судового засідання технічними засобами (а.с.29).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. ст. 211,247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 30.06.2015 року на випадок своєї смерті у Малолисовецькій сільській раді Сквирського району Київської області ОСОБА_2 оформив заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_1 , 1973 року народження (а.с.11).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Миньківці Сквирського району Київської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 12 січня 2021 року (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку АДРЕСА_1 , позначено літ. «А» рік побудови 1961, загальною площею 57.60. кв.м, житловою площею 37.2 кв.м з такими надвірними прибудовами та спорудами: літ. «а» - веранда, рік побудови 1961; літ. «Б» - сарай, рік побудови 1970, літ. «В» - сарай, рік побудови 1965; літ. « Г» - погріб, рік побудови 1980 , «Д» - сарай рік побудови 1970; літ. «Ш» - сарай, рік побудови 1955; забор і ворота, що підтверджується копією технічного паспорта (а.с.14-17) а також земельної ділянки загальною площею 2.249 га, кадастровий номер: :05:020:0025 з цільовим призначенням для ведення товарного сільського господарського виробництва, розташованої на території Малолисовецької сільської ради Білоцерківського району Київської області, що підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №54511240 (а.с.20).

Позивач є спадкоємцем після смерті спадкодавця за заповітом, згідно ст. 1223 ЦК України.

Згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб

(спадкоємців).

За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно даних Реєстру територіальних громад, відмітки в паспорті ОСОБА_2 та записів у погосподарській книзі №7 на 1991-1995 роки Малолисовецької сільської ради народних депутатів - з 24.09.1980 року і до дня смерті ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав у житловому будинку номер АДРЕСА_1 . Власником будинку була його матір ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Миньківці Сквирського району Київської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Подільським районним у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 20.08.2019 року (а.с.10). На день своєї смерті вона проживала у житловому будинку номер АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складалося з житлового будинку номер АДРЕСА_1 , спадкова справа не заводилась .

З Виписки із по господарської книги № 7 на 1991-1995 роки Малолисовецької сільської ради народних депутатів № 124 від 08.07.2024 року вбачається , що у господарстві по адресі будинок АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали ОСОБА_3 та її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.23) .

Спадкоємцем спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , відповідно до ст.529 ЦК Української РСР, став її син ОСОБА_2 , який на день її смерті фактично проживав з нею та прийняв його шляхом фактичного вступу в управління та володіння відповідно до ст.549 ЦК Української РСР про що свідчать його дії про прийняття спадщини, а саме : на день смерті матері ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав в даному будинку із своєю матір`ю протягом сорока років після її смерті продовжував проживати та користуватися будинком та речами домашнього побуту та вжитку, які були в будинку, проводив ремонти будинку, сплачувати комунальні послуги, обробляти земельну ділянку біля будинку. ОСОБА_2 так і не оформив своїх спадкових справ на спадкове майно після смерті матері і не заявив про відмову від нього .

Після смерті ОСОБА_3 з заявами про прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звертався .

Оскільки разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини фактично постійно проживав та був зареєстрований її син ОСОБА_2 , то відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 як спадкоємець першої черги .

22 березня 2024 року за заявою ОСОБА_1 нотаріус Сквирської державної нотаріальної контори відкрила у спадковому реєстрі (номер 72189150) спадкову справу № 81/2024, однак в подальшому в оформленні спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено з мотивів відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав (а.с.24).

Позивач оформити спадщину на спадкове майно у нотаріуса не може, оскільки у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не

припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

На підставі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Згідно з вимогами ч. 1, ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивач після смерті ОСОБА_2 прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріуса, оформити спадщину належним чином не має можливості, оскільки в нього відсутні оригінали правовстановлючих документів на спадкове майно, отже, іншим чином захистити свої права та інтереси, окрім як зверненням до суду з даним позовом позивач не має можливості.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 4,5,12,13, 19, 81, 82, 211,247,258,259,263 265, 315, 352,354 ЦПК України, ст.ст. 1216,1217,1218,1223,1233, 1274 , 1297 ЦК України, суд, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Сквирської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на: житловий будинок АДРЕСА_1 , літ. «А» рік побудови - 1961, загальною площею 57.60 кв.м, житловою площею 37.2 кв.м з такими надвірними прибудовами та спорудами: літ. «а» - веранда, рік побудови 1961; літ. «Б» - сарай, рік побудови 1970; літ. «В» - сарай , рік побудови 1965; літ. « Г» погріб, рік побудови 1980; літ. «Д» - сарай рік побудови 1970; літ. «Ш» - сарай, рік побудови 1955; забор і ворота.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на: земельну ділянку площею 2.249 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером: :05:020:0025, розташовану за адресою Київська область Білоцерківський район Малолисовецька сільська рада.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко