УХВАЛА

18 червня 2024 року

м. Київ

справа № 593/812/22

провадження № 61-8578ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника Акціонерного товариства «ТЕРНОПІЛЬОБЛЕНЕРГО» - Прийдуна Ігоря Богдановича, на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 22 грудня 2023 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «ТЕРНОПІЛЬОБЛЕНЕРГО», Акціонерного товариства «Укртелеком» про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просила стягнути солідарно з Відкритого акціонерного товариства «ТЕРНОПІЛЬОБЛЕНЕРГО» (далі - ВАТ «ТЕРНОПІЛЬОБЛЕНЕРГО», АТ «ТЕРНОПІЛЬОБЛЕНЕРГО»), Акціонерного товариства «Укртелеком» (далі - АТ «Укртелеком») 23 785,88 грн на відшкодування шкоди, завданої пошкодженням майна.

Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 22 грудня 2023 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року, позов задоволено частково.

Стягнено з ВАТ «ТЕРНОПІЛЬОБЛЕНЕРГО» на користь ОСОБА_1 23 785,88 грн на відшкодування майнової шкоди, завданої майну позивачки.

Позов в частині вимог до АТ «Укртелеком» залишено без задоволення. Здійснено розподіл судових витрат.

У червні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника АТ «ТЕРНОПІЛЬОБЛЕНЕРГО» - Прийдуна І. Б., на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 22 грудня 2023 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року.

У касаційній скарзі АТ «ТЕРНОПІЛЬОБЛЕНЕРГО», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в частині вимог до АТ «ТЕРНОПІЛЬОБЛЕНЕРГО».

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у справі складає 23 785,88 грн, яка станом на 01 січня 2024 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028*250= 757 000,00 грн).

Враховуючи зазначене вище, рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 22 грудня 2023 року та постанова Тернопільського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали містять посилання на випадок, передбачений підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у справі, з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Обґрунтовуючи необхідність у формуванні єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах, заявник вказує, що така потреба є щодо визначення причинно-наслідкового зв`язку у деліктних зобов`язанням, у випадку коли такий зв`язок щодо одного відповідача встановлений, водночас щодо іншого відповідача причинно-наслідковий зв`язок є опосередкованим.

Зазначений довід стосується переоцінки досліджених судами доказів щодо встановлення солідного обов`язку відповідачів на відшкодування заподіяної шкоди, відсутність солідарного зобов`язання у сукупності із наявністю причинно-наслідкового зв`язку із подією що сталася та негативними наслідками, що настали для потерпілої сторони. Тобто зазначене стосується сукупної оцінки судом фактичних обставини справи та досліджених письмових доказів, що не зумовлює необхідність формування єдиної правозастосовчої практики.

Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання заявника на положення підпункту а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України є необґрунтованими, оскільки предмет спору не містить обґрунтованих фактичних передумов для висновку, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Акціонерного товариства «ТЕРНОПІЛЬОБЛЕНЕРГО» - Прийдуна Ігоря Богдановича, на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 22 грудня 2023 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «ТЕРНОПІЛЬОБЛЕНЕРГО», Акціонерного товариства «Укртелеком» про відшкодування майнової шкоди.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян