12.06.2024 Суддя Ізмайлов І. К..
Справа № 644/6990/23
Провадження № 4-с/644/8/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Ізмайлова І.К.,

за участі:

секретаря судового засідання - Дроженко Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), заінтересована особа - стягувач ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця державного виконавця Індустріального ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків) в якій просив зупинити перерахування коштів та визнати протиправним списання з нього коштів на користь стягувача ОСОБА_2 , скасувати постанову державного виконавця від 06.09.2023 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_4, за наслідками розгляду скарги постановити окрему ухвалу щодо введення в його оману з боку начальником виконавчої служби ОСОБА_3 та головним державним виконавцем Цурковим С.І.. Також просив на час розгляду скарги зупинити перерахування коштів ОСОБА_4 , витребувати матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_4.

Обґрунтовуючи скаргу посилається на те, що в провадженні головного державного виконавця Цуркова С.І. перебуває виконавче провадження ВП № НОМЕР_4 від 27.07.2021 щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 1041,80грн. та 12201,00грн. за виконавчим листом № 644/5145/20, виданим 21.07.2021.

Постановою державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 27.01.2022 виконавчий лист № 644/5145/20, виданий 21.07.2021 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 суми боргу за договором позики передано до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Недивлячись на те, що виконавче провадження передане до іншої виконавчої служби, 06.09.2023 державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважає постанову про закінчення виконавчого провадження такою, що винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державний виконавець з 27.01.2022 не мав повноважень на вчинення дій у виконавчому провадженні, а тому підлягає скасуванню.

Державний виконавець Цурков С.І. подав суду відзив на скаргу в якому зазначив, що 27.07.2021 р. державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № АСВП НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа № 644/5145/20 від 21.07.2021 р. виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 840,80 грн. В той же день прийнято постанову про накладення арешту на кошти боржника.

06.09.2023 р. після надходження грошових коштів на депозитний рахунок відділу виконавчої служби, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, а в той же день знято арешт з рахунків боржника.

У судове засідання скаржник не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Державний виконавець Цурков С.І. у судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд скарги без його участі, просив в задоволенні скарги відмовити, посилаючись на її необґрунтованість.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином та своєчасно, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримавши позицію державного виконавця.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути скаргу без участі сторін.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (ст.2 Закону України «Про виконавче провадження».)

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що постановою головного державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Цурковим С.І. відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_4 з виконання виконавчого листа № 644/5145/20, виданого 21.07.2021 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 судового збору в розмірі 840,80грн.

Того ж дня державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Постановою від 27.01.2022 виконавчий лист № 644/5145/20, виданий 21.07.2021 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова, передано на виконання до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Постановою головного державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Цуркова С.І. від 02.02.2022 постанову від 27.01.2022 про передачу виконавчого документу скасовано.

Постановою головного державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Цуркова С.І. від 02.02.2022 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 .

Постановою державного виконавця від 06.09.2023 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 644/5145/20, виданого 21.07.2021 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 судового збору в розмірі 840,80грн. закінчено на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби.

Згідно п.1 ч. 2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» иконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності до п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно вимог ч.ч.1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Судом встановлено, що під час винесення постанови від 06.09.2023 державний виконавець дотримався зазначених вимог закону.

Доводи скаржника щодо відсутності у державного виконавця повноважень на проведення виконавчих дій та закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з передачею виконавчого провадження до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 27.01.2022 р., є безпідставними, оскільки зазначена постанова скасована 02.02.2022 року.

Крім того, вказані посилання скаржника не узгоджуються з вимогами п. 7 розділу V Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5, згідно якого з моменту реєстрації передачі виконавчого документа (виконавчого провадження) Система унеможливлює реєстрацію виконавчих дій за цим виконавчим документом (виконавчим провадженням) виконавцем, який його передав (виконавцем, від якого передано виконавче провадження), крім реєстрації скасування передачі виконавчого документа (виконавчого провадження) та реєстрації передачі виконавчого провадження органом державної виконавчої служби, який приймає до виконання виконавче провадження.

Одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами (п.1 ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження»).

Щодо вимог скарги про визнання протиправним вчинення виконавчих дій під час дії воєнного стану, накладення арешту на кошти боржника та списання коштів на користь стягувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

За змістом ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно з ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Статтею 73 Закону України «Про виконавче провадження» визначено кошти, на які не може бути звернено стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Згідно з п. 10-2 розділу ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження», тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, фізичні особи - боржники, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту, за умови що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом. Звернення стягнення у межах зазначеної суми на такому рахунку не здійснюється.

Для визначення такого поточного рахунку у банку фізична особа - боржник звертається до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти фізичної особи - боржника, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій. Державний, приватний виконавець протягом двох робочих днів з дня отримання відповідної заяви фізичної особи - боржника виносить постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій та невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після винесення постанови: надає/надсилає відповідну постанову банку (обслуговуючому банку); перевіряє наявність інших виконавчих проваджень, відкритих стосовно фізичної особи - боржника, та, у разі якщо стосовно фізичної особи - боржника відкриті інші виконавчі провадження, одночасно надає/надсилає відповідну постанову до органів державної виконавчої служби або приватному виконавцю, які здійснюють примусове виконання у таких виконавчих провадженнях. У такому разі поточний рахунок, зазначений у відповідній постанові, вважається визначеним для здійснення видаткових операцій і в межах таких виконавчих проваджень. Зупинення вчинення виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження не є підставою для відмови у визначенні поточного рахунку для здійснення видаткових операцій.

Судом встановлено, що постанова про арешт коштів боржника від 27.07.2021 р. прийнята до початку збройної агресії, є законною, винесена в межах повноважень державного виконавця, діяльність якого спрямована на забезпечення виконання судового рішення, яке набрала законної сили. Постанова про арешт коштів боржника не містить конкретного банківського рахунку ОСОБА_1 , на який накладається арешт, а відтак суд вважає, що доводи боржника про те, що державним виконавцем неправомірно накладено арешт на його заробітну плату, є безпідставними.

На підставі особистої заяви ОСОБА_1 від 10.05.2023 р. визначено поточний рахунок № НОМЕР_1 , який відкритий у АТ «Універсал Банк», для здійснення видаткових операцій з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування арешту.

При цьому боржник не звертався до державного виконавця із заявою про зміну йому визначеного раніше поточного рахунку іншим рахунком.

Зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 905/361/19, а також підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 в справі № 756/8815/20.

У ході розгляду скарги, суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що рахунок № НОМЕР_1 , який відкритий у АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_1 , є рахунком боржника, що має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Постанова державного виконавця про арешт коштів боржника від 27.07.2021 містить вказівку про неможливість накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Однак, АТ «Універсал Банк», на яке покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника державному виконавцю не повернуло.

Зазначене свідчить про те, що банк визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом не заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Згідно положень ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» не заборонено звертати стягнення на заробітну плату боржника у виконавчому провадженні.

Отже, державний виконавець, на момент звернення боржника, не мав документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, суду такі докази також не надані.

Враховуючи викладені вище обставини, суд доходить до висновку, про безпідставність вимог в цій частині скарги.

Крім того, відповідно до пункту 10-2 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 2468-IX від 28.07.2022 року забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а також прилеглих до неї територій.

Питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією визначені постановою Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 року № 1364, абзацом третім пункту 1 якої передбачено, що до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій та території активних бойових дій.

Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 13 січня 2023 року внесено зміни до абзацу тринадцятого пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1364 від 06.12.2022 року, яким встановлено, що прирівнювання територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, до територій бойових дій не застосовується до зупинення вчинення виконавчих дій, заборони відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень у випадках, установлених пунктом 102 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за № 1668/39004.

Харківська міська територіальна громада, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією на момент здійснення виконавчих дій та закінчення виконавчого провадження, входила до територій можливих бойових дій.

Враховуючи викладене, можна дійти висновку, що встановлена абзацом п`ятнадцятим пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII заборона відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень не поширюється на включені до зазначеного Переліку територій можливих бойових дій.

Оскільки державним виконавцем всі дії та рішення прийнято в межах повноважень, на підставі та у спосіб, що встановлений Законом України «Про виконавче провадження", Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», суд дійшов висновку, що скарга є не обґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 259, 447, 448, 450, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження»,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), заінтересована особа - стягувач ОСОБА_2 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали виготовлено 12.06.2024.

Скаржник: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Суб`єкт, рішення якого оскаржується: державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), вул. Кооперативна, б. 12/14, м. Харків.

Заінтересована особа: стягувач ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2

Суддя: І.К. Ізмайлов