УХВАЛА

16 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 935/2541/23

провадження № 61-15599ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу Житомирської обласної прокуратури на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Житомирської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Житомирській області про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням, діями чи бездіяльністю правоохоронних органів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Житомирської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Житомирській області про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням, діями чи бездіяльністю правоохоронних органів,

у розмірі 455 600,00 грн.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2024 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду

від 23 жовтня 2024 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України

на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового слідства, прокуратури в розмірі 455 600,00 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

10 листопада 2024 року Житомирська обласна прокуратура, засобами поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року в цій справі, в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року і ухвалити нове рішенням, яким стягнути на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 128 000,00 грн,

а в решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК України також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Згідно з частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна

дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України

на 2024 рік» з 01 січня 2024 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 3 028,00 грн.

Предметом спору у цій справі є відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням, діями чи бездіяльністю правоохоронних органів, у розмірі

455 600,00 грн.

Отже, зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(3 028,00 грн х 250 =757 000,00 грн).

Тому відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України справа

не підлягає касаційному оскарженню.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що касаційна скарга має виняткове значення

для держави в особі Державної казначейської служби України, оскільки предметом спору у цій справі є стягнення на користь конкретної фізичної особи коштів

з Державного бюджету України, який складає матеріальну основу реалізації державою своїх гуманітарних, економічних та політичних функцій, спрямованих

на забезпечення кожній людині належних умов життя. Використання бюджетних коштів повинно бути ефективне, обґрунтоване, справедливе й неупереджене,

що становить значний суспільний інтерес як для держави України, так і для кожного її громадянина.

Верховний Суд вважає, що наведені заявником доводи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у цій справі.

Верховний Суд вже висловлював позицію щодо понять «фундаментальне значення» та «виняткове значення» (див., наприклад, ухвалу від 05 квітня

2021 року у справі № 420/8512/20).

Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно

на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає

її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи

для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Доводи заявника щодо виняткового значення для нього справи зводяться

до незгоди з оцінкою судами першої й апеляційної інстанцій зібраних доказів

і встановлених обставин.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову,

що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, у цій справі Верховним Судом не встановлено.

Заявник мав можливість доводити свої заперечення проти позову в судах двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, а тому йому була забезпечена можливість реалізувати своє право на справедливий судовий розгляд.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема

й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до статей 389, 394 ЦПК України.

Зазначення підстав касаційного оскарження є лише вимогою до форми та змісту касаційної скарги відповідно до цивільного процесуального закону, проте

не є безумовною підставою для відкриття провадження у малозначній справі.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України,

які б свідчили про необхідність перегляду судових рішень у цій справі у касаційному порядку.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України, є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки заявник оскаржив судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

За наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Житомирської обласної прокуратури на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1

до Державної казначейської служби України, Житомирської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Житомирській області

про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням, діями чи бездіяльністю правоохоронних органів відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська