ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м.Суми

Справа №592/18545/23

Номер провадження 22-ц/816/830/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг»,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 грудня 2023 року в складі судді Князєва В.Б., ухваленого у м. Суми, -

в с т а н о в и в :

04 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» (далі - АТ «СМНВО-Інжиніринг») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 178567,18 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він з 14.03.2020 року до 02.05.2022 року працював в АТ «СМНВО-Інжиніринг» та був звільнений у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці за п. 1 ст. 40 КЗпП України. На день звільнення з роботи відповідач нарахував йому заборгованість з заробітної плати у сумі 30439,32 грн, але виплатити її відмовився. 27.07.2023 року було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 у приватного виконавця Мукореза О.Л. 22.11.2023 приватний виконавець Мукорез О.Л. перерахував позивачу остаточний розрахунок на карту AT КБ «ПРИВАТБАНК», тому середній заробіток слід обраховувати за період з 03.05.2022 року по 22.11.2023 року включно. Вказує, що його середньоденна заробітна плата становить 438,74 грн, затримка виплати заробітної плати, склала 407 днів (з наступного робочого дня після звільнення (03.05.2022 - 22.11.2023), тому середній заробіток, що підлягає стягненню становить 178567,18 грн. (438,74 грн х407 днів).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ «СМНВО - Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 25000 грн.

Стягнуто з АТ «СМНВО - Інжиніринг» на користь держави судовий збір у сумі 1073,60 грн.

В апеляційній скарзі АТ «СМНВО-Інжиніринг», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити або змінити рішення суду, зменшивши розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 3000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що порушення строків виплати позивачу заробітної плати виникла внаслідок дії обставин непереборної сили - військової агресії Російської Федерації проти України, тому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», товариство звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

На підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 з 14.03.2020 року по 02.05.2022 року перебував у трудових відносинах з АТ «СМНВО-Інжиніринг» (а.с. 7-8).

Фактичний розрахунок по заробітній платі з позивачем проведено 22.11.2023 року, що підтверджується копією платіжної інструкції № 16838 (а.с. 10).

Також встановлено, що на підприємстві відповідача з 10.10.2022 року встановлено неповний триденний робочий тиждень з робочими днями: понеділок, вівторок, середа (Наказ № 82 від 07.10.2022). Сума середньоденного заробітку ОСОБА_1 становить 438 грн 74 коп., та відповідачем не заперечується.

Тому, період затримки розрахунку при звільненні перед позивачем за період з 03.05.2022 року (перший робочий день після звільнення позивача) по 03.11.2022 року (останній робочий день товариства, що передує дню фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців), з урахуванням наказу № 82 від 07.10.2022 року, становить 80 робочих днів (травень 2022 року - 13 робочих днів; червень 2022 року - 13 робочих днів; липень 2022 року - 12 робочих днів; серпень 2022 року - 15 робочих днів; вересень 2022 року - 12 робочих днів; жовтень 2022 року - 13 робочих днів; листопад 2022 року - 2 робочих дні), а тому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 35099,20 грн (438,74 грн х 80 = 35099,20 грн). Саме такий розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є правильним з урахуванням триденного робочого тижня, встановленого наказом відповідача № 82 від 07.10.2022 та положень ст. 117 КЗпП України.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виплатив позивачу заробітну плату станом на день його звільнення, що свідчить про порушення його прав у сфері трудових відносин, що визнано відповідачем.

Врахувавши розмір заборгованості із заробітної плати 30439,32 грн., ведення бойових дій на території України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, у зв`язку з чим відповідача визнано потерпілим у кримінальному провадженні, період затримки розрахунку з позивачем при звільненні та те, що повний розрахунок з ним проведено 22 листопада 2023 року, суд вважав справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначити розмір відповідальності відповідача за невиконання вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні позивача у сумі 25000 грн.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком місцевого суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно з ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Крім того, у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

З викладеного вбачається, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідачем не було проведено остаточного розрахунку з позивачем у день звільнення, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно наявності підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Крім того, колегія суддів бере до уваги доводи апеляційної скарги АТ «СМНВО - Інжиніринг» з приводу того, що товариство звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, адже це порушення допущено саме внаслідок військової агресії Росії проти України, що відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2021.02.0-7 є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Враховуючи конкретні обставини справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника.

Зменшуючи суму середнього заробітку до 25000 грн, суд першої інстанції урахував розмір заборгованість по заробітній платі, яка становила 30439,32 грн, виходив з принципів справедливості та співмірності.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а спрямовані на переоцінку доказів, яким суд дав належну правову оцінку, повно та всебічно встановивши обставини справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції належним чином дослідив зібрані у справі докази, правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення суду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову. Підстав для зміни чи скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 грудня 2023 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов