КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/2602/24
Провадження № 2/947/1867/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2024 року

Київський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

за участі відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС»

в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

за надані житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

18.01.2024 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з централізованого водовідведення та централізованого водопостачання за період з грудня 2020 року по листопад 2023 року включно в сумі 4418 гривні 93 копійки.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що ОСОБА_1 є споживачем філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» з отримання послуг з централізованого водовідведення та централізованого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується оформленим особовим рахунком № НОМЕР_1 . Як стверджує позивач, нарахування відповідачу за надані послуги здійснювались відповідно до норм водопостачання, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №30 від 25.02.2010 року та тарифів, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 04.02.2020 року за №283, 16.12.2020 року за №2499, від 22.12.2021 року за №2481, а відповідач в свою чергу користувався такими послугами. Як стверджує позивач, ОСОБА_1 не належним чином виконує обов`язок зі сплати коштів за спожиті послуги з централізованого водовідведення та централізованого водопостачання, за наслідком чого за період з грудня 2020 року по листопад 2023 року включно, у останнього утворилась заборгованість в сумі 4418 гривні 93 копійки.

Вказані обставини, стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 05.02.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання, з повідомленням сторін по справі.

20.02.2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяв, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову та застосувати до ОСОБА_1 , який проживає на ліжко-місці у гуртожитку по АДРЕСА_1 , норму зі споживання з розрахунку 1,826 куб. на місяць.

В обґрунтування відзиву, відповідач посилається на те, що заявлена позивачем сума заборгованості розрахована виходячи з застосування норми водопостачання на одну особу на місяць з розрахунку 3044,00куб., що застосовується у відповідності до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради за №30 від 25.02.2010 року до гуртожитків з загальними душовими, тобто де наявні душові кабіни. Поряд з цим, відповідач вказує, що у гуртожитку в якому він мешкає відсутні душові кабінки, як і постачання гарячої води. За наслідком чого, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими, та підлягаючим до застосування йому під час нарахування вартості спожитих послуг з водопостачання та водовідведення, норму зі споживання з розрахунку 1,826 куб. на місяць.

01.03.2024 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив про необґрунтованість доводів відповідача з посилання на те, що у відповідності до акту №328/4 від 14.12.2023 року, представником відділу філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» було встановлено наявність у гуртожитку по АДРЕСА_2 , душової кабіни.

У судовому засіданні 23.05.2024 року судом було ухвалено зобов`язати надати представника позивача розрахунок заборгованості відносно відповідача, з розрахунку норми зі споживання послуг з водопостачання і водовідведення з розрахунку 1,826 куб. на місяць.

05.06.2024 року до суду від представника позивача надійшла заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності, до якої представником на виконання ухвали суду надано розрахунок заборгованості.

У судове засідання призначене на 12.06.2024 року представник позивача не з`явився.

Відповідач в судовому засіданні 12.06.2024 року заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав невірного застосування норм споживання послуг під час розрахунку відповідної заборгованості.

Враховуючи подання стороною позивача заяви про розгляд справи за її відсутності, судом було ухвалено здійснити розгляд справи в судовому засіданні за наявною явкою сторін по справі.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі докази наявні в матеріалах справи, суд вважає позов підлягаючим частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за якою в свою чергу також зареєстрований починаючи з 28.03.1990 року.

Постачальником послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення до гуртожитку, за адресою: АДРЕСА_2 , є Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС», в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ».

На ім`я ОСОБА_1 , як споживача послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, за вищевказаною адресою його проживання, позивачем відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 .

Також, 11.02.2021 року між ТОВ «ІНФОКС» та ОСОБА_1 укладено договір №330495/20210211/К2 з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення (без обслуговування внутрішньо будинкових систем), код особового рахунку № НОМЕР_2 , у відповідності до якого ТОВ «ІНФОКС», як виконавець зобов`язується надавати споживачеві послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а споживач зобов`язується оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у порядку, строки та на умовах, що передбачені договором. Об`єктом надання послуг за цим договором є кімн. АДРЕСА_3 .

Пунктом 25 договору встановлено, що у разі виходу з ладу або втрати вузла комерційного обліку до відновлення його роботи або заміни ведення комерційного обліку здійснюється розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг з урахуванням середнього споживання питної води протягом попередніх 12 місяців (якщо попередніх місяців нараховується менш як 12, за фактичний час споживання послуги, але не менше як 15 діб).

У договорі станом на час його укладення засвідчено сторонами, що у об`єкті надання послуг відсутній засіб вимірювальної техніки зі спожитих споживачем послуг.

Станом на час розгляду справи, відповідачем вказані обставини не оспорювались та визнані, за наслідком чого в силу положень ст. 82 ЦПК України, вказані обставини додатковому доказуванню не підлягають.

Позивачем стверджується про те, що відповідачем не виконуються взяті на себе зобов`язання зі сплати коштів за отримані та спожиті вказані послуги, за наслідком чого виникла заявлена до стягнення сума заборгованості.

На підтвердження наявності суми заборгованості, представником позивача надано розрахунок заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 відкритого на ім`я ОСОБА_1 , у відповідності до якого вбачається, що у відповідача за період з грудня 2020 року по листопад 2023 року включно утворилась заборгованість по оплаті послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в загальній сумі 4418,93 грн..

Позивач стверджує, що відповідачем вказана сума заборгованості у заявленому розмірі не сплачена, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Згідно до ч.1 ст. ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст.15 ЦК України, передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Статтею 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Згідно з статтею 6 вказаного Закону, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є:

1) споживачі (індивідуальні та колективні);

2) управитель;

3) виконавці комунальних послуг.

Виконавцями комунальних послуг є зокрема:

5) послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання;

6) послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення;

У відповідності до статті 12 Закону, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Згідно зі статтею 13 Закону, договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Виконавець комунальної послуги, який займає монопольне становище на ринку, за наявності у нього технічних можливостей надання комунальної послуги не вправі відмовити в укладенні відповідного договору споживачеві чи іншій особі, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, якщо інше не передбачено законом.

Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Відповідно до статті 23 Закону, якою врегульовано надання послуг з централізованого водопостачання, зазначено, що одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водопостачання визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.

Виконавець послуги з централізованого водопостачання повинен забезпечити її постачання безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та величини тиску.

Параметри якості води повинні відповідати встановленим законодавством вимогам.

Послуга з централізованого водопостачання надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до статті 24 Закону, одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водовідведення визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.

Критерієм якості послуги з централізованого водовідведення є безперешкодне приймання стічних вод у мережі виконавця з мереж споживача, за умови справності мереж споживача.

Послуга з централізованого водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Виконавець послуги з постачання гарячої води зобов`язаний щомісяця надавати дані про загальний обсяг спожитої у будівлі гарячої води виконавцю послуг з централізованого водовідведення для нарахування плати за водовідведення гарячої води.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 509 ЦК України, визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як встановлює ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання недопустима.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене в цілому, судом встановлено, що постачальником послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення до гуртожитку, за адресою: АДРЕСА_2 , є Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС», в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ».

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є споживачем даних послуг за вказаною адресою, як абонент, що мешкає у кімн. №19, за якою зареєстрований починаючи з 28.03.1990 року.

Між позивачем та відповідачем 11.02.2021 року укладено договір №330495/20210211/К2 з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

Поряд з цим, враховуючи заявлений період вимог починаючи з грудня 2020 року, послуги позивачем відповідачеві, як абоненту, надаються до укладення вищевказаного договору.

Відповідачем вказані обставини не спростовувались, як і не оспорювалось відповідачем якість наданих позивачем за адресою споживання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та не оспорювався факт відсутності вимірювальної техніки зі спожитих ним послуг, як і не надавались відповідні докази на спростування цих обставин.

Одночасно судом враховується, що пунктом 4.3 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) забороняється будь-яке самовільне приєднання об`єктів водоспоживання до діючих систем централізованого водопостачання та водовідведення (включаючи приєднання до будинкових вводів, внутрішньо будинкових мереж або до мереж споживачів).

Пунктом 3.2 Правил передбачено, що водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем.

Отже, відсутність укладеного між сторонами договору, за наявності надання послуг позивачем та їх отримання відповідачем - не звільняє відповідача від сплати заборгованості за надані послуги.

Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг.

Отже, в даній справі, відповідач отримує надані позивачем послуги, а позивач надав та продовжує надавати вказані послуги.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 221/515/15-а, згідно з якою, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному розмірі, а також в постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц, висновки яких враховуються судом на підставі ч.6 ст. 263 ЦПК України, по даній справі.

В даній справі, відповідачем оспорюється розмір нарахованої заборгованості, з підстав застосування позивачем норми водопостачання у розмірі 3,044 куб на місяць, замість 1,826 куб. на місяць.

Як вбачається, у відповідності до вказаного розрахунку заборгованості по оплаті послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, за період з грудня 2020 року по листопад 2023 року, на суму 4418,93 грн., заборгованість розрахована з застосування норми споживання на одну особу - 3,044куб. на місяць.

Додатково відповідачем під час розгляду справи надано розрахунок заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 відкритого на ім`я ОСОБА_1 , у відповідності до якого здійснено розрахунок заборгованості по оплаті послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за вказаний період з грудня 2020 року по листопад 2023 року включно, виходячи з норми споживання на одну особу на місць з розрахунку 1,826 куб., відповідно до якого сума заборгованості становить 3022,54 грн.

Так, суд зазначає, що статтею 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Згідно з ч.3 ст. 4 вказаного Закону, до повноважень органів місцевого самоврядування належать зокрема: встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону; затвердження норм споживання комунальних послуг.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 25.02.2010 №30 «Про внесення доповнень до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 15.02.1992 року №63 «Про впорядкування експлуатації та користування системами комунального водопроводу та каналізації м. Одеси» затверджено норми водоспоживання для населення.

Відповідно до пункту п. 9 додатку до вказаного рішення норми витрати води л/добу у гуртожитках без душових на 1 мешканця становить 60 л/добу, середньомісячна норма витрати води на одного мешканця становить 1,826 куб. м.; гуртожитку з загальним душовим (холодна вода) на 1 мешканця становить 100 л/добу - 3,044 куб. м. (п. 10 додатку).

Отже, підставою для застосування середньомісячної норми витрати води на одного мешканця в об`ємі 3,044 куб.м. є наявність у гуртожитку відповідної загальної душової.

Представником позивача надано до суду копію акту №328/4, затвердженого 14.12.2023 року відповідально до якого, представником абонентського відділу Київського району, в присутності ОСОБА_1 , здійснено обстеження на предмет водопостачання та ступеню благоустрою за адресою: АДРЕСА_1 , вході якого встановлено, що будинок має ввід холодного водопостачання, однак не облаштовано приладами обліку. Засвідчено, що душова не працює, абонент нею не користується.

У відповідності до наданої представником відповідача копії акту обстеження житлових умов, складеного 26.06.2008 року членами ЖБК, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 , в розділі благоустрою відсутні відомості про облаштування гуртожитку ліфтом та ванною кімнатою.

Згідно з Актом приймання-передачі до комунальної власності територіальної громади м. Одеси гуртожитку та інженерних мереж тепло-, водо-, електропостачання, розташованих у АДРЕСА_2 , вбачається засвідчення основних характеристик вказаного гуртожитку, відповідно до яких наявний водопровід холодної води, поряд з цим відсутнє засвідчення наявності ванної кімнати та душової.

З поданих відповідачем фотокопій гуртожитку вбачається наявність умивальників та крану для подачі водопостачання.

Відповідач стверджував, що даний кран характеризований стороною позивача, як душ, що ним не є та взагалі останній не працює.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку вказаним доказам, які не оспорювались сторонами по справі, а відтак приймаються судом як належні, допустимі, достовірні та достатні, враховуючи викладені обставини в цілому, суд вважає встановленим відсутність факту користування відповідачем душем за місцем проживання, враховуючи особисто засвідчені факти позивачем з його непрацездатності, що виключає підстави для застосування середньомісячної норми споживання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з розрахунку 3,044 куб.м. на місяць., у спірний період заборгованості.

Разом з тим, враховуючи належне надання позивачем послуг з водопостачання та водовідведення за місцем проживання відповідача, які останнім споживались, враховуючись не спростування даних фактів та відсутність доказів на підтвердження взагалі відсутності постачання водопостачання та водовідведення за адресою гуртожитку, суд вважає позовні вимоги позивача частково обґрунтованими та наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з централізованого водовідведення та централізованого водопостачання за період з грудня 2020 року по листопад 2023 року включно в сумі 3022 гривні 54 копійки, з розрахунку середньомісячної норми споживання послуг в 1,826 куб.м., як надання послуг до гуртожитків без душових.

Ухвалюючи рішення суду в даній справі судом враховується, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Приймаючи часткове задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача у відповідності до положень статті 141 ЦПК України у відшкодування понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору, підлягає пропорційно до задоволених вимог, грошові кошти в сумі 2071,15 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1-18, 19, 76-89, 141, 258-260, 263-265, 274-279, 352-354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» (місцезнаходження: 65039, м. Одеса, вул. Басейна, 5) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 ) про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» (; місцезнаходження: 65039, м. Одеса, вул. Басейна, 5) заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з централізованого водовідведення та централізованого водопостачання за період з грудня 2020 року по листопад 2023 року включно в сумі 3022 (три тисячі двадцять дві) гривні 54 (п`ятдесят чотири) копійки.

У задоволенні решти вимог позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» (; місцезнаходження: 65039, м. Одеса, вул. Басейна, 5) у відшкодування витрат зі сплати судового збору - 2071 (дві тисячі сімдесят одна) гривня 15 (п`ятнадцять) копійок.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 18.06.2024 року.

Головуючий Калініченко Л. В.