У Х В А Л А

Справа № 203/1207/21

№ 2-др/183/19/24

01 травня 2024 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Оладенко О.С.

за участю секретаря судового засідання Павлюк А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лосякова Ігоря Віталійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Табінський Олег Володимирович, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

25.03.2024 представник позивача звернувся до суду із вищевказаною заявою, у якій просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6000 грн.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Лосяков І.В. підтримав вимоги заяви та просив її задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали заяви, матеріали цивільної справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 14 березня 2022 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено повністю.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги статті 137 ЦПК України, котрими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

У постанові Верховного Суду від 09 березня 2021 року (справа № 200/10535/19-а) Верховний Суд зазначив, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зауважила, на тому, які докази, є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

На підтвердження витрат на правничу допомогу разом з позовом подано договір №10 про надання правової допомоги, укладений 22 березня 2021 року між адвокатом Лосяковим І.В. та ОСОБА_1 . У тексті цього договору відсутні відомості про те, у якій справі надається правова допомога, чи посилання на характер спірних правовідносин, вказана лише загальна фраза про надання правової допомоги «в обсязі та на умовах передбачених цим договором».

Більш того, у розділі 3 «Ціна Договору» зазначено, що за правову допомогу замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі, визначеному додатком №1 до цього договору. Проте, такого додатку позивачем та його представником суду не надано.

У п.4.1 договору зазначено, що розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків визначаються стронами в додатках до цього Договору. Проте, жодного додатку, з якого можливо було б встановити яку вартість послуг адвоката у даній справі погодили сторони, суду не надано.

До позовної заяви додано товарний чек, у якому зазначено про сплату адвокату Лосякову І.В. грошових коштів за складання позову для ОСОБА_2 1200 грн. та авансу за складання процесуальних документів та участь у судових засіданнях, кількість 6 годин по 800 грн., 4800 грн.,а всього 6000 грн. (а.с.12). Зазначений товарний чек не містить відомостей про те, у якій справі складався позов.

Перевіряючи документи надані адвокатом Лосяковим І.В., судом встановлено, що відсутній детальний опис робіт (наданих послуг).

Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК).

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі № 466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).

Як встановлено судом, на підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених ОСОБА_1 було надано до суду разом з позовною заявою лише копію договору про надання правової допомоги, з якого неможливо встановити ні у якій справі надавалася правова допомога, ні погоджена сторонами вартість такої допомоги, а також копію товарного чеку, з якого неможливо встановити, що він стосується даної справи.

Отже, з вказаного договору неможливо встановити, що позивачу надавалась правнича допомога в рамках даної справи, також в договорі не встановлено порядок та розмір оплати за надання професійної правничої допомоги. Додатки до договору суду не надано.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Таким чином, враховуючи, що стороною позивача не надано доказів на підтвердження понесення ним судових витрат під час розгляду даної справи, суд вважає за необхідне відмовити представнику позивача в ухваленні додаткового рішення у даній справі.

Та обставина, що адвокат Лосяков І.В. на підставі ордеру фактично здійснював представництво інтересів позивача у даній справі, подавав заяви та клопотання, не спростовує висновків суду про недоведеність розміру понесених витрат на правничу допомогу.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 133,140,141,270 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви адвоката Лосякова Ігоря Віталійовича поданої в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Ухвала суду складена і підписана 01 травня 2024 року .

Суддя Оладенко О.С.