Справа № 305/998/24
Провадження по справі №2/305/449/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2024. Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Ємчука В.Е.

за участі секретаря судового засідання - Шемота М.І.

представника позивача ОСОБА_1

представника третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Богданської сільської ради про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ :

Штодлер звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини. Позов мотивував тим, що 31 травня 2009 року він уклав шлюб зі ОСОБА_5 . Оскільки сімейні відносини між ним та Відповідачкою не склалися через діаметрально протилежні характери, погляди на життя, фізичну та психологічну несумісність, що призводило до безпричинних сварок та скандалів, то 11 травня 2018 року згідно з рішенням Рахівського районного суду шлюб між ним та ОСОБА_4 було розірвано з ініціативи Відповідачки, яка після розірвання шлюбу взяла собі дошлюбне прізвище ОСОБА_6 . Відповідачка та син ОСОБА_7 проживали у в АДРЕСА_1 , а син ОСОБА_8 з ним в АДРЕСА_2 . У січні 2024 року відповідачка ОСОБА_4 привела сина ОСОБА_7 до нього і сказала, щоб він ними обома опікувався, бо їй потрібно влаштовувати своє життя, вона їде на сезонні роботи. Враховуючи те, що Відповідачка неправильно ставилась до процесу виховання дітей, їх залишила на нього, тому і ставить питання перед судом про доцільність визначення місця проживання дітей з ним. Після розлучення, діти проживають з ним та перебувають на його утриманні. Він працює в ДП «Рахівське ЛДГ», має самостійний дохід і постійне місце проживання, у власному будинку. Спиртними напоями не зловживає. Його колишня дружина виїхала на сезонні роботи, дітей залишила на нього і не займається вихованням дітей. За таких умов, він вважає, що дітям краще буде з ним, оскільки Відповідачка своєю аморальною поведінкою негативно впливає на процес їх виховання. При розгляді даного питання просить врахувати те, що Відповідачка добровільно надала йому дітей, щоб він ними опікувався. Він не має наміру перешкоджати Відповідачці у здійсненні її прав та обов`язків щодо їхніх дітей. З огляду на викладене просив визначити місцем проживання дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем проживання їх батька ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 15.04.2024 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, надано відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву, а також за клопотанням позивача залучено в статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Богданської сільської ради.

Відповідачка у визначений судом строк правом на подання відзиву не скористалася, але 13.05.2024 від неї надійшла заява, в якій зазначила, що вона не заперечує проти визначення місця проживання дітей із її колишнім чоловіком. У зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання просить справу розглянути без її участі.

На виконання ухвали суду від 15.04.2024 орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Богданської сільської ради надав висновок щодо розв`язання спору у даній справі, затверджений рішенням виконавчого комітету №78 від 09.05.2024 "Про затвердження висновку про доцільність місця проживання дитини", з якого вбачається що син сторін ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг 14 років, тому сам вирішив проживати з батьком, а щодо питання щодо місця проживання малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання зазначеної дитини з батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки він з ним проживає, дитина висловила думку про те, що бажає проживати з батьком, при цьому підтримує добрі стосунки з мамою, яка підтримує контакт зі школою, цікавиться успішністю дітей та спілкується з класним керівником. Дітей до школи приводить і забирає батько. Діти проживають з батьком ОСОБА_3 , оскільки самі виявили таке бажання, а до матері у смт Ясіня, де вона зараз проживає, приїжджають на вихідні.

На підтвердження зазначеного висновку суду надано докази, на підставі яких він приймався.

Ухвалою суду від 14.05.2024 було закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що діти сторін проживають з позивачем, своєю чергою мати жодних заперечень щодо визначення місця проживання дітей з їх батьком не має та не мала.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Богданської сільської ради Бахмат І.В. в судовому засіданні пояснила, що діти сторін проживають з батьком, при цьому вони їздять до матері в гості. Старший син ОСОБА_8 , вже сам має право вирішувати, де проживати й обрав проживання з батьком, а молодший син проживає з батьком і бажає далі проживати з ним. Мати дітей не заперечує щодо їх проживання з батьком. У позивача є всі належні умови для проживання дитини.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до такого висновку.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Цивільним процесуальним законом чітко розмежовано підготовче провадження із проведенням підготовчого засідання, його особливості, строки проведення (Глава 3 Розділу III «Позовне провадження») та розгляд справи по суті із проведенням судового засідання (Глава 3 вказаного розділу).

Статтею 196 ЦПК України передбачено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Положеннями статті 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Таким чином, підготовче судове провадження - це стадiя судового прoцесу, в якій з`ясовується предмет спoру, позoвні вимoги, заперечення на позoвні вимoги, склад учасників судовoго процесу, вирішення відводів, xарактер спірних правовідносин та інших дій, які будуть слугувати для правильного і безперешкoдного розгляду справи пo суті, іншими словами, це важлива складова судочинства, що спрямована на створення умов для правильного, безперешкодного та своєчасного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Підготовче засідання є формою підготовчого провадження, яка полягає у вчиненні судом та учасниками судового процесу відповідних процесуальних дій.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

За таких обставин закриття провадження з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, можливо лише в судовому засіданні, а не при проведенні підготовчого судового засідання, оскільки згідно зі статтею 200 ЦПК України, а саме її частиною четвертою, закриття провадження можливо на цій стадії процесу з двох підстав, це: відмова від позову, визнання позову та укладення мирової угоди, визначених статтями 206, 207 ЦПК України.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20 зазначено, що закриття провадження у справі через відсутність предмета спору можливе лише за умови, якщо предмет спору відсутній під час пред`явлення позову.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

З огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, слід відступити від висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20, конкретизувавши цей висновок так, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Суд встановив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, який рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 11.05.2018 у справі 305/548/18 провадження по справі 2/305/448/18 між ними розірвано.

У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Частина 1 статті 161 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Зі змісту зазначеної статті слідує, що орган опіки або суд вирішує спір між батьками щодо місця проживання дітей, у разі відсутності між ними згоди.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спору щодо місця проживання дітей між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не було ні на день пред`явлення позову, ні на час розгляду даної справи, адже Відповідачка добровільно залишила дітей Позивачу й жодних заперечень щодо проживання дітей зі ОСОБА_3 не має, при цьому Позивач бажає, щоб діти проживали з ним, а Відповідачка своєю чергою не позбавлена можливості брати участь у їх вихованні, адже діти спілкуються з нею та періодично навідуються до неї в гості.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

З огляду на викладене, враховуючи що внаслідок добровільних домовленостей між сторонами на момент пред`явлення позову був відсутній спір щодо місця проживання дітей, спору не було і під час судового розгляду, тому суд закриває провадження у даній справі.

На підставі наведеного, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 255, ст. 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Богданської сільської ради про визначення місця проживання дитини.

Роз`яснити, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду або через Рахівський районний суд Закарпатської області.

Повний текст ухвали виготовлено 17.06.2024.

Суддя: В.Е. Ємчук