Єдиний унікальний номер 448/1059/24
Провадження № 2-о/448/53/24
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

14.06.2024 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дунаєвецька міська рада Хмельницької області,про встановлення факту перебування на утриманні,

В С Т А Н О В И В:

На адресу суду надійшла цивільна справа за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а відповідно до ч.1 ст.13 цього Кодексу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до положень ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV «Окреме провадження» ЦПК України.

Ознайомившись із змістом заяви ОСОБА_1 та проаналізувавши додані до неї додатки, вважаю, що така підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Вимоги до позовної заяви встановлені ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява має містити відомості: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язків досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно ч.1, ч.4 та ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Крім того, відповідно до ст.318 ЦПК України, у заяві фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

В п.п. 3,5 Постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5 Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Залежно від мети встановлення фактів заінтересованими особами в цих справах можуть бути, наприклад, відділи соціального захисту населення у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; інші спадкоємці у справах про встановлення факту прийняття спадщини; органи внутрішніх справ у справах про встановлення факту родинних відносин для вирішення питання про належність до громадянства України; органи страхування у справах про встановлення факту належності страхового свідоцтва, тощо.

Проаналізувавши зміст поданої заяви та додані до неї додатки, вважаю, що така не відповідає вимогам статей 175, 177, 318 ЦПК України з огляду на наступне.

Так, до заяви про встановлення факту перебування на утриманні стороною заявниці додані нечіткі та нечитабельні копії додатків, зокрема договору оренди земельного паю, акту від 13.05.2021р., свідоцтва про укладення шлюбу № НОМЕР_1 .

Крім того, зазначаючи мету, для якої заявниці необхідно встановити зазначений факт, зокрема мету «для оформлення спадщини», сторона заявниці у заяві не вказує відомостей про наявність чи відсутність інших можливих спадкоємців ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , які можуть бути заінтересованими особами в даній справі.

До матеріалів заяви стороною заявника долучено квитанцію про сплату судового збору за подану заяву в сумі 484 грн. 00 коп.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028 грн.

Подана представником заявниці ОСОБА_1 адвокатом Наталюк Н.М. заява є такою, що подана у справі окремого провадження.

Підпункт 4 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» визначає, що за подання до суду заяви у справах окремого провадження, яка подана фізичною особою, ставка судового збору визначена у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028грн. х 0,2= 605,60 грн.).

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, судовий збір за подання до суду даної заяви станом на день звернення до суду (вхідний штамп поданого документу через «Електронний суд» - 10.06.2024р.) становить 484,48 грн. Натомість, стороною заявниці долучено квитанцію про сплату судового розміру за подану заяву в сумі 484 грн. 00 коп., а не 484 грн. 48 коп.

З огляду на наведене, стороні заявниці слід надати докази на підтвердження сплати (доплати) судового збору по даній цивільній із зарахуванням коштів до спеціального фонду Державного бюджету України на суму 484 грн. 48 коп.

Недоліки мають бути усунуті шляхом надання оригіналу платіжного документа про сплату судового збору в зазначеному розмірі за наступними реквізитами, які опубліковані на офіційному сайті - веб-адреса сторінки: «Отримувач коштів ГУК Львiв/Мостиська тг/22030101; код отримувача за ; банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.); МФО 899998; рахунок отримувача UA0013807; код класифікації доходів бюджету 22030101; призначення платежу 101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом __________(ПІБ чи назва установи, організації позивача) Мостиський районний суд Львівської області (назва суду, де розглядається справа)».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендації R (81) 7 Комітету міністрів державам?членам стосовно шляхів полегшення доступу до правосуддя від 14.05.1981 року та практика Європейського суду з прав людини (зокрема рішення від 19.06.2001 року «Креуз проти Польщі») не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Вищезазначені обставини позбавляють можливості суд вирішити питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до переконання, що вказана заява підлягає залишенню без руху, а стороні заявниці необхідно надати строк для усунення зазначених вище недоліків.

Крім того, зважаючи на ті обставини, що у поданій заяві місцем проживання заявниці ОСОБА_1 зазначено с.Ліпіни Камянець-Подільського району Хмельницької області та в цьому ж населеному пункті проживають свідки по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про виклик яких клопоче сторона заявниці, заінтересована особа по справі також розташована на території Камянець-Подільського району Хмельницької області, вважаю за необхідне роз`яснити наступне.

За приписами ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження загального або спрощеного; 3) окремого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч.3 ст.294 Розділу ІV ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Частиною 1 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

З системного аналізу вказаної норми вбачається, що визначальним є місце проживання особи, а не її місце реєстрації, оскільки вказані поняття є відмінними та мають різне значення.

Місце проживання фізичної особи визначається відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою передбачено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

За змістом ст.33 Конституції України передбачено, що кожний, хто на законних підставах перебуває на території України, має право вільно пересуватися, вибирати місце проживання, залишати територію України. Право на свободу пересування і вибору місця проживання в межах держави як невід`ємне право кожної людини закріплено також Загальною декларацією прав людини 1948р. (ч.1 ст.13), Міжнародним пактом про громадянські та політичні права 1966 р. (ст. 12), Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 р. (ст. 2) та іншими міжнародно-правовими актами.

Відповідно до постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 1 березня 2013 року виключну підсудність встановлено для деяких справ окремого провадження, зокрема, заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

З наведеного вище та з сталої судової практики вищих судових інстанцій слідує, що порівняльний аналіз змісту ч.1 ст.27 ЦПК України, частин 1, 5, 9, 10, 15 ст.28 ЦПК України та ст.316 ЦПК України дає підстави для висновку, що на відміну від заяв позовного провадження, підсудність яких може визначатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування однієї із сторін, підсудність заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначається за місцем проживання заявника, яке може не збігатися з зареєстрованим місцем проживання так, як відповідно до ч.6 ст.29 ЦК України фізична особа може мати декілька місць проживання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.175, 177, 185, 316, 318 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дунаєвецька міська рада Хмельницької області, про встановлення факту перебування на утриманні залишити без руху.

Надати заявниці ОСОБА_1 строк для усунення недоліків сім днів з дня вручення копії ухвали про залишення заяви без руху та роз`яснити, що у випадку виконання нею у встановлений строк відповідних вимог ухвали суду, заява вважається поданою в день первісного її подання, інакше заява вважається неподаною та повертається заявнику.

Ухвала є остаточною та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Ю.В. Кічак