Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________________
Справа № 299/5816/23
У Х В А Л А

19.06.2024 року м.м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В. при секретарі Казимірська Н.В., при розгляді цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває вказана цивільна справа.

У судові засідання 22.05.2024 року та 19.06.2024 року позивачка не з`явилася, заяв чи клопотань не подавала.

Про розгляд справи позивачка обізнана, оскільки її представник подавала до суду заяви.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає залишенню без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до принципу цивільного судочинства диспозитивності учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до принципу цивільного судочинства диспозитивності кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Таке положення закону пов`язане із дотриманням судом строків розгляду справи, що є вимогою статті 210 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

При цьому законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина третя статті 89 ЦПК України), а для позивача це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (частина друга статті 257 ЦПК України).

Так, у відповідності до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до положень ст. 223 ЦПК України в даному випадку відсутні правові підстави для відкладення судового засідання. При цьому, позивач та представник позивача повторно не з`явилися в судове засідання та не повідомили причини неявки.

Таким чином, відповідно до ч.3ст.131 ЦПК України, суд визнає, що позивач та його повторно не з`явилися до суду без поважних причин.

Відповідно до вимог ч. 5 ст.223, п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, суд звертає увагу, що причини повторної неявки позивача до суду процесуального правового значення не мають, оскільки положення закону (ч.5 ст. 223 ЦПК України) направлене на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з`являються до суду, а позивач при цьому, і не з`являється в судове засідання, і не використовує передбачене законом право на процесуальне представництво в суді.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення даного позову без розгляду.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно; в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Суд не вирішував питання щодо розподілу судових витрат між сторонами або про повернення судового збору, оскільки ними вказане питання не ставилось.

Керуючись ст. ст.130, ч.3 ст.131,ч.5 ст. 223,п.3 ч.1 ст. 257, 259,260 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий В. В. Леньо