П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 січня 2024 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Кожух О.А., Джуга С.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 07 листопада 2023 року у справі № 308/18106/23 (Головуючий: Крегул М.М.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2023 року ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» звернулося в суд із заявою про видачу судового наказу, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 , якій здійснюється постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , приєдналася до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом фактичного споживання електричної енергії за вказаною адресою, та оплатою виставлених рахунків TOB «Закарпаттяенергозбут», що підтверджується абонентською книжкою за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Споживачем ОСОБА_1 відмови приєднання до такого договору подано не було, а відтак, сторони взяли на себе певні права та обов`язки, в тому числі й щодо постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 .

Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань, у ОСОБА_1 перед ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» утворилася заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 3 914,52 грн., за період з травня 2022 року по липень 2023 року, оплату якої боржник у порядку та строки, визначені договором та ПРРЕЕ в добровільному порядку не здійснив.

Посилаючись на вказані обставини, ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» просило суд видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 3 914,52 грн.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 07 листопада 2023 року у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвало, ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» в особі представника Чекан В.В. подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказує на те, що заявник звернувся із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію, у якій зазначив свої вимоги і обставини та долучив належні документи, які на думку заявника, підтверджують фактичне надання та отримання послуг електропостачання та наявність у боржників заборгованості. Тобто, подана ТОВ «Закарпаттяенергозбут» заява свідчить про виникнення (порушення) права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу. Висновок суду про відмову у видачі судового наказу через те, що до поданої заяви про видачу судового наказу долучено платіжне доручення № 138057 від 17.07.2023, яке у графі «Призначення платежу» не містить будь-яких відомостей щодо боржника, з якого стягується заборгованість є необґрунтованим та безпідставним, оскільки жодна норма чинного законодавства не передбачає обов`язку в призначенні платежу зазначати найменування боржника, а відтак апелянт вважає, що у даному випадку суд першої інстанції допустив надмірний формалізм та безпідставно відмовив у видачі судового наказу.

Апеляційним судом розглянуто апеляційну скаргу на ухвалу суду, зазначену в п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України (відмова у видачі судового наказу), відповідно до приписів ч. 2 ст. 369, ч. 13 ст. 7 ЦПК України без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та без проведення судового засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що інформація, яка б надавала можливість ідентифікувати, що саме за подачу заяви про видачу судового наказу, боржником за яким є ОСОБА_1 , заявником сплачено судовий збір, відсутня.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Згідно з статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з частиною 3 статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» подало до Ужгородського міськрайонного суду заяву про видачу судового наказу, яким стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 3 914,52 грн.

До заяви ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» додало: роздруківку публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг; копію заяви-приєднання; абонентську книжку особового рахунку № НОМЕР_1 ; оригінал платіжного доручення № 138057 від 17.07.2023 року про сплату судового збору.

Порядок та розмір сплати судового збору визначений Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 6 Закону судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, зокрема й з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.

Відповідно до частини другої статті 40 «Про платіжні послуги» від 30 червня 2021 року №1591-IX платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції.

Пунктом 37 Розділу ? Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг від 29.07.2022 № 163 встановлено, що платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов?язкові реквізити: 1) дату складання і номер; 2) унікальний ідентифікатор платника або найменування/прізвище, власне ім?я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; 3) найменування надавача платіжних послуг платника; 4) суму цифрами та словами; 5) призначення платежу; 6) підпис(и) платника; 7) унікальний ідентифікатор отримувача (або найменування/прізвище, власне ім?я, по батькові (за наявності), код отримувада та номер його рахунку; 8) найменування надавача платіжних послуг отримувача.

Пунктом 40 Розділу ? Інструкції визначено, що платник має право ініціювати платіжну операцію за фактичного платника та/або на користь фактичного отримувача коштів шляхом надання платіжної інструкції надавачу платіжних послуг платника. Платіжна інструкція, крім обов?язкових реквізитів, визначених у пункті 37 розділу II цієї Інструкції, повинна містити: 1) унікальний ідентифікатор фактичного платника або найменування/ прізвище, власне ім?я. по батькові (за наявності), код фактичного платника та/або 2) унікальний ідентифікатор фактичного отримувача або найменування/прізвище, власне ім?я, по батькові (за наявності), код фактичного отримувача.

Відповідно до пункту 41 Інструкції, платник заповнює реквізит "Призначення платежу" платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Отже, платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду

від 30 березня 2018 року у справі № 914/1542/17, від 16 січня 2019 року у справі № 905/1057/18.

Також згідно роз`яснень, наведених у пункті 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Як вбачається з платіжного доручення № 138057 року в призначенні платежу зазначено: «Судовий збір, за заявою про видачу судового наказу ТОВ «Закарпаттяенергозбут», Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області без ПДВ». Проте, прізвище боржника, з якого заявник просить стягнути заборгованість за надані послуги, у цій платіжній інструкції не вказане, у зв`язку з чим неможливо встановити чи сплачено судовий збір за подання заяви про видачу судового наказу про стягнення саме з боржника ОСОБА_1 чи саме за цю заяву.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у видачі судового наказ з вищезазначених підстав.

Ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не має.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 07 листопада 2023 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 17 січня 2024 року.

Головуючий

Судді: