Провадження № 2-о/463/373/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Мармаша В.Я.,

з участю секретаря с/з Гавц О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Личаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) про встановлення факту, що має юридичне значення, суд,-

в с т а н о в и в:

представник заявника звернувся до суду з заявою, яку уточнив, просив встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Мелітополь, Запорізька область, Україна, ОСОБА_2 , громадянство Україна, ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки села Райнівка, Приазовський район, Запорізька область, Україна.

Мотиви та підстави заяви викладені у письмовій формі з дотриманням вимог ЦПК України.

Представник заявника до судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заяву підтримує та просить задовольнити на підставі наявних доказів. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Ухвалою судді від 16.12.2024 заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито.

Оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, постановляючи рішення відповідно до ст. ст. 265, 317, 319 ЦПК України, суд вважає, що заяву слід задовольнити виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У відповідності до п. 13Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, передбачено, що у випадку звернення із заявою про встановлення факту смерті заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Судом встановлено, що заявниця є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 28.07.1984 року, свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 , витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 0 від 15 березня 2024 року.

Заявниця ОСОБА_1 27.02.2016 року отримала паспорт громадянки України серії НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 отримала 22.02.1996 року паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 .

Як вбачається з копії паспорту громадянина України, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: м.Мелітополь Запорізької області.

Мелітопольська міська територіальна громада Запорізької області є тимчасово окупованою російською федерацією з 25 лютого 2022 року.

Відповідно до документу, який має назву свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 виданий 29 листопада 2024 року на тимчасово окупованій території, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Мелітополь, Запорізька область, Україна померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, з врахуванням того, що смерть особи, зазначеної у свідоцтві про смерть, мала місце на території, яка відповідно до законодавства України, вважається тимчасово окупованою і будь-які документи, видані органами окупаційної влади не вважаються законними та не породжують жодних юридичних наслідків на території України, тому виникла необхідність у встановленні в судовому порядку за законодавством України факту смерті особи в певний час та місці.

Оскільки довідки та інші документи видані установами, що не є уповноваженими на видачу таких документів на території України, то на їх підставі не може бути видано свідоцтво про смерть українського зразка, однак такі надають суду фактичні підстави для встановлення факту смерті особи в певний час та місці.

У відповідності до ч. 1,2 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

Згідно з положеннями ч.ч.2,3 ст.9 цього Закону, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Зважаючи на те, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, а саме: лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, або на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою, та з урахуванням того, що встановлення факту смерті заявнику необхідно для отримання відповідного документа українського зразка, суд приходить до висновку про підставність та обґрунтованість заявлених вимог, а також їх документальне підтвердження, а тому вважає, що заяву слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.10,12,13,76-80,259,263,264,273,315,317,319,354,355 ЦПК України, суд,-

ухвалив :

заяву - задовольнити.

Встановити факт, що громадянка України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка села Райнівка, Приазовського району, Запорізької області, Україна, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України - у місті Мелітополь, Запорізької області, Україна.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Текст рішення складено та підписано суддею 17 грудня 2024 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядок та строки, передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України. У відповідності до положень ч.4 ст.317 ЦПК України оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Заявниця: ОСОБА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа: Личаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), , місцезнаходження: 79017, м. Львів, Зелена, 77.

Суддя: Мармаш В. Я.