П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2024 року м. Київ

Справа №760/24782/23

Апеляційне провадження №22-ц/824/11195/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Солом`янського районного суду м. Києва, ухваленого під головуванням судді Коробенка С.В. 25 березня 2024 року в м. Києві, у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

У жовтні 2023 року ПАТ «Київводоканал» звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідачів заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 17101,74 грн, 3 % річних в розмірі 1249,88 грн, інфляційні витрати в розмірі 6920,39 грн та судові витрати в розмірі 2684,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі отримують послуги з водопостачання але її вартість не сплачують. Відповідно до розрахунку проведеного з 01 березня 2020 року по 31 липня 2023 року заборгованість відповідача за спожиті послуги становить 17101,74 грн. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивач на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України має право на компенсацію інфляційних витрат та 3 % річних у заявлених сумах.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 25 березня 2024 року позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 17101,74 грн.

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» компенсацію понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи, в розмірі суми судового збору 1342,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» компенсацію понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи, в розмірі суми судового збору 1342,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач належним чином виконував договірні зобов`язання шляхом надання відповідачу послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Відповідач в свою чергу порушив умови договору щодо повної та своєчасної оплати спожитих послуг в період з 01 березня 2020 року по 31 липня 2023 року з водопостачання та водовідведення, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму у розмірі 17101,74 грн, що підтверджується довідкою та розрахунком заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення. Відповідачем не надано до суду доказів в підтвердження того, що нею належним чином виконувалися умови договору, а тому позов підлягає задоволенню.

Відносно стягнення компенсаційних виплат за прострочення сплати вартості комунальних послуг, суд вказав, що позивачем були заявлені вказані вимоги у період до 31 липня 2023 року, тобто нарахованих в період воєнного стану, а тому такі вимоги суд визнав необгрунтованими.

Не погодився із зазначеним рішенням суду позивач в частині відмови у стягненні 3% річних та інфляційних втрат, ним подана апеляційна скарга, в якій він посилається на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Вказує на те, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні компенсаційних виплат не врахував положення п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206, яким передбачено, що зазначена постанова застосовується до 24 лютого 2022 року.

Вказує, що позивачем було нараховано 3% річних та інфляційні втрати за прострочення сплати заборгованості, яка виникла з березня 2020 року до лютого 2022 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, де вказано в які періоди здійснювались нарахування.

Позивач звертає увагу, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 не підлягають нарахуванню та стягненню, зокрема інфляційні нарахування, проценти річних, які нараховані на заборгованість ,утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги саме в період воєнного стану, тобто починаючи з 24 лютого 2022 року. Отже, вимоги вказаної постанови при здійсненні нарахувань 3% річних та інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦПК України, які були заявлені в позовній заяві були не дотримані позивачем.

Крім того, позивач звертає увагу, що формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу на 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями.

На підставі викладеного ,просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні 3% річних та інфляційних втрат та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 вказала, що не згодна з позовними вимогами, оскільки позивачем було здійснено нарахування оплати за водопостачання за надто великими обсягами використання води.

Вказувала що борг був нарахований незаконного, а 3% річних та інфляційні втрати не мали детального розрахунку, для нарахування боргу використовувались невідомі, показники.

На підставі викладеного, просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги та закрити апеляційне провадження.

У відповіді на відзив представник позивача вказував, що відзив на апеляційну скаргу позивача не містить спростувань доводів позивача, у зв`язку з чим просив задовольнити апеляційну скаргу.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перш за все, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що в порядку ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином рішення суду першої інстанції переглядається апеляційним судом в частині відмов в стягненні 3% річних та інфляційних втрат. В іншій частині рішення суду першої інстанції не становить предмет апеляційного перегляду, так як іншими учасниками справи не оскаржується і вони не будуть позбавлені такого права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріалами справи, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги по суті спору апеляційним судом встановлені та підтверджуються матеріалами справи наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» є юридичною особою зареєстрованою з 02 червня 1992 року, основним видом діяльності якого є забір, очищення та постачання води, каналізація водовідведення й очищення стічних вод /а.с.26/.

05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110(4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» в подальшому перейменованим у Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору, у разі відмови, така відмова має бути оформлена письмова та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг /а.с.10-21, 28/.

Згідно з довідкою позивача від 14 вересня 2023 року № 9339/8/8/02-23 у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 станом на 31 липня 2023 року обліковується заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 у сумі 17101,74 грн /а.с.22/.

З розрахунку складеного позивачем вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 розрахована заборгованість з послуг централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01 березня 2020 року по 31 липня 2023 року, у розмірі 17101,74 грн, також на суму заборгованості нараховані 3% річних в розмірі 1249,88 грн та інфляційні втрати в розмірі 6920,39 грн /а.с.23-24/.

За даними довідки Ф-3 від 19 лютого 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.25/.

26 липня 2018 року Договір-1, що укладений між Позивачем та Відповідачем-1, додатково був оформлений у письмовій формі /а.с 11-17/.

Відповідно до п. 1.1 Договору-1, ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до п. 3.1 Договору-1, розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Правовідносини пов`язані зі стягненням заборгованості з житлово-комунальних послуг, а також стягнення заборгованості з спадкоємців врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК України). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» ( далі Закон ).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 901 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

В порядку визначеному ч.2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. А виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

В порядку п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з централізованого водопостачання, централізованого водовідведеннявідносяться до комунальних послуг.

Виходячи з визначення наданим у п.п.2,6,13 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) може бути індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Частиною 3 цієї статті також визначено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206, було затверджено "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану", визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ).

В порядку ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

З наведених обставин справи вбачається, що позивачем надаються послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач в позовних вимогах просив, зокрема, стягнути суму боргу та розмір інфляційних втрат за період прострочення з 01 березня 2020 року по 31 липня 2023 року в розмірі 17101,74 грн, 3 % річних в розмірі 1249,88 грн, інфляційні втрати у розмірі 6920, 39 грн.

З розрахунку заборгованості вбачається, що за вказаний період позивачем нараховано 6920, 39 грн інфляційних втрат та 1249, 88 грн 3% річних.

За період з лютого 2022 року по лютий 2023 року позивачем не здійснювалось нарахування інфляційних втрат та 3% річних, а отже розрахунок, здійснений позивачем з додержанням норм чинного законодавства, в тому числі Постанови КМУ № 206 від 05 березня 2022 року.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів на користь позивача збитків від інфляції та 3% річних підлягають задоволенню частково, а саме до запровадження воєнного стану на території України: збитки від інфляції за період 01 березня 2020 року по 23 лютого 2022 року.

Вказаний розрахунок відповідачами не спростований в ході розгляду справи, він відповідає сумам і періоду наявної заборгованості відповідачів перед позивачем в частині інфляційних втрат та 3% річних.

Наведене вище не було враховано судом першої інстанції, чим допущено не повне з`ясування обставини справи, що призвело до неправильного вирішення питання про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Тому, рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення.

Враховуючи наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та вимог позову, апеляційний суд, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, вважає, що понесені позивачем витрати у зв`язку з розглядом цієї справи підлягають компенсації пропорційно до задоволених позовних вимог. Позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а отже і компенсації підлягає 100 % від сплачених позивачем витрат по сплаті судового збору. на стадії розгляду справи судом першої інстанції було здійснено розподіл витрат по сплаті судового збору солідарно з кожного відповідача по 1342, 00 грн (2684, 00 грн в загальному розмірі), в повному обсязі, таким чином в цій частині рішення суду першої інстанції не підлягає зміні. Разом з тим, додатково підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на стадії розгляду справи судом апеляційної інстанції в розмірі 4026,00 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» - задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 25 березня 2024 року в оскаржуваній частині - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 3 % річних у розмірі 1249, 88 грн та інфляційні втрати у розмірі 6920, 39 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2013,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 2013,00 грн.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-а, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук