Справа № 168/106/24
Провадження № 2/168/84/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2024 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого - судді Сухоручко Ю.О.,

секретар судового засідання Таксюк О.С.,

розглянувши в смт. Стара Вижівка в залі суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Волинській області до Сереховичівської сільської ради Ковельського району Волинської області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ :

Стислий виклад позиції позивача.

Позивачка звернулася до суду з позовом до Сереховичівської сільської ради про визнання права на земельну частку(пай) в порядку спадкування за законом, а саме на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності в КСП «Нове життя», розміром 2,79 в умовних кадастрових гектарах.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки - ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина в тому числі на земельну частку (пай). Зазначає, що спадкодавиця працювала в КСП «Нове життя» і їй був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0091409, зареєстрованого за №394 від 24.03.1997р. За життя спадкодавиця не оформляла право власності на земельну частку (пай).

Позивачка звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадщини, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), оскільки відсутній оригінал вищевказаного сертифікату. Враховуючи наведене, просить визнати за нею право в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) розміром 2,79 в умовних кадастрових гектарах, посвідчене сертифікатом серії ВЛ № 0091409.

Рух справи в суді.

Позовна заява надійшла до суду 30.01.2024 року.

31.01.2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, витребувано спадкову справу.

Позиція учасників провадження.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, заяв чи клопотань не подавала, про причини неявки суд не повідомила.

Представник позивача - адвокат Філончук Н.В. подала до суду заяву про розгляд підготовчого судового засідання, призначеного о 13 год. 30 хв. 21.02.2024 року за відсутності сторони позивача. Водночас, в судове засідання, призначене на 14.06.2024 року об 12 год. 30 хв. представник позивача - адвокат Філончук Н.В. не з`явилася, хоча була повідомлена про час, дату, місце розгляду справи завчасно та належним чином, що стверджується довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету (а.с. 66 - зворот). Про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань не подавала.

Положеннями ч. 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки .

Представник відповідача Сереховичівської сільської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій вказує, що сільська рада просить провести судове засідання за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Представник третьої особи Головне управління Держгеокадастру у Волинській області в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій вказує, що просить провести судове засідання за його відсутності та залишає питання щодо врегулювання спору на розсуд суду.

Отже, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки такі повідомлені про судове засідання.

Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 08.06.2023 року, виданого повторно Ковельським відділом ДРАЦС у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.5).

Згідно з довідкою Сереховичівської сільської ради №304 від 27.11.2023 року вбачається, що згідно з виписки з погосподарської книги №4 за 1996-2000 по с.Сереховичі проживала та була зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заповіт від імені ОСОБА_2 виконавчим комітетом сільської ради не посвідчувався. Спадщину прийняла шляхом вступу в оперативне управління майном дочка спадкодавиці - ОСОБА_1 (а.с. 7).

Згідно з відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 17.02.2023 року встановлено, що гр. ОСОБА_2 має право на земельну частку (пай) в КСП «Нове життя» на території Сереховичівської територіальної громади. Розміри земельної частки (паю) становлять 2.79 умовних кадастрових гектара та визначено вартість паю в сумі 38 831,02 грн. (а.с. 9).

У відповідності до копії книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Нове життя» під номером 394 значиться ОСОБА_2 , сертифікат серія НОМЕР_2 (а.с.10).

Відповідно до оголошення, розміщеного в газеті (назва якої, номер та дата випуску встановити з матеріалів справи неможливо) втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) КСП «Нове життя» серія ВЛ №0091409, виданого Сереховичівською сільською радою на ім`я ОСОБА_2 вважати недійсним (а.с. 12).

Згідно з матеріалами спадкової справи до майна померлого ОСОБА_2 встановлено, що позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину ( а.с.24 - зворот).

16.01.2024 року приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Кушнеру А.Ю. винесено постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва на земельну частку (пай), належну ОСОБА_2 , посвідчену сертифікатом, оскільки відсутній оригінал вищевказаного сертифікату. ( а.с. 38)

Відповідно до відповіді Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 04.04.2024 року встановлено, що згідно з втраченого сертифікату серія ВЛ №0091409 гр. ОСОБА_2 має право на земельну частку (пай) в КСП «Нове життя» на території Сереховичівської територіальної громади, площею 2.79 умовних кадастрових гектара (а.с. 55-56).

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Згідно зі ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вимогами ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Спадкодавиця ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс, прийнятий 1963 року (далі - ЦК УРСР).

Згідно зі статтями 524, 527, 529 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємцям, що прийняли спадщину, видається свідоцтво про право на спадщину (стаття 560 ЦК УРСР України).

Згідно з Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, яка затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, у свідоцтві про право на спадщину вказуються спадкоємці, склад і місце знаходження спадкового майна, його оцінка, частка, належна кожному із спадкоємців. Свідоцтво видається всім спадкоємцям разом або кожному з них окремо в залежності від їх бажання.

Отже, свідоцтво про право на спадщину є тим правовстановлюючим документом, на підставі якого в подальшому відповідно до постанови Ради Міністрів Української РСР від 11березня 1985року №105«Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР» проводилася державна реєстрація права власності.

Відповідно до вимог ст.68 Закону України «Про нотаріат» та п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» 8 серпня 1995 року N 720/95 повноваження видачі громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай), покладені на відповідні районні державні адміністрації.

Згідно п. 5 вищевикладеного Указу видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація проводяться відповідною районною державною адміністрацією.

За приписами п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкуванняправа на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Таким чином судом встановлено, що право на земельну частку (пай) в КСП «Нове життя» на території Сереховичівської територіальної громади, площею 2.79 умовних кадастрових гектара, зареєстровано у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 394 від 24.03.1997р., має ОСОБА_2 . Водночас з матеріалів справи встановлено, що спадкодавиця іменується « ОСОБА_2 ».

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено розбіжність в паспортних даних спадкодавиці, а саме: свідоцтві про народження дочки спадкодавиці, у свідоцтві про смерть спадкодавиці, остання іменується « ОСОБА_2 » (а.с.5,6), а сертифікат на земельну частку (пай) виданий на « ОСОБА_2 ».

Отже, суду не надано доказів, що право на земельну частку (пай) в КСП «Нове життя» має ОСОБА_2 .

Згідно зі ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Позивачем не надано доказів на підтвердження факту належності ОСОБА_2 правовстановлюючого документу, виданого на ім`я ОСОБА_2 .

Таким чином, судом встановлено, що втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) КСП «Нове життя» серія ВЛ №0091409 не входить до спадкової маси після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки сертифікат виданий на іншу особу з іншими відомостями, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, та враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні позовних вимог покладає судові витрати по справі на позивача.

Керуючись ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 10, 12, 13, 80, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 315, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Волинській області до Сереховичівської сільської ради Ковельського району Волинської області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача: Філончук Наталія Володимирівна , адреса для листування: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Сереховичівська сільська рада Ковельського району Волинської області, адреса місця знаходження: вул. Центральна, 26 с. Сереховичі Ковельського району Волинської області;

Третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, юридична адреса: м. Луцьк, вул. Винниченка, 67.

Суддя Ю.О. Сухоручко