Справа № 331/4886/24
Провадження № 2/331/2361/2024
17 грудня 2024 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді: Жукової О.Є.
за участю секретаря : Мироненко О.В.
представника позивача: ОСОБА_2
представника третьої особи: Романенко О.О.
розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про позбавлення батьківських прав,
Позивачка ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 зернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з ОСОБА_3 перебувала у шлюбі , який було розірвано 12 червня 2015 року рішенням Старовижівського районного суду Волинської області.
Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після розірвання шлюбу діти проживають з нею та перебувають на її повному утриманні .
Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків , він не бачиться зі своїми дітьми, не приділяє їм жодної уваги, не займається вихованням дітей.
ОСОБА_3 не приймав жодної участі у розвитку та навчанні дітей. До того ж, їх син навмисно змінив своє прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2024 року провадження по справі відкрите.
Ухвалою суду від 12 вересня 2024 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Олександрівському району.
Ухвалою суду від 11 листопада 2024 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У вступному слові позивач та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_3 , належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив , відзив на позов не надав , в зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи.
Представник третьої особи органу опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району Романенко О.О. позов підтримала, вважала за можливе позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей .
Представник третьої особи органу опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив , пояснення на позов не надав , в зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 223ЦПК України справу розглянуто у його відсутність на підставі доказів наявних в матеріалах справи.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду пояснила, що вона є кумою позивача. З ОСОБА_1 підтримує дружні стосунки , вони проживають поряд та спілкуються майже кожного дня. Позивач з її цивільним чоловіком займаються вихованням та утриманням неповнолітніх дітей. За останні 11 років вона бачила батька дітей лише два рази. Останній раз бачила його на дні народження доньки рік тому. ОСОБА_4 та ОСОБА_9 про батька не згадують.
Суд, вислухавши вступне слово учасників справи , показання свідка ОСОБА_8 , дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Згідно ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються він виконання своїх батьківських обов`язків.
У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень .
У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2007 року.
Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 12.06.2015 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Також, рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 12.06.2015 у справі 168/399/15-ц стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача аліменти на утримання дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини доходу щомісячно з 28.05.2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

Матеріалами справи та показаннями свідка ОСОБА_8 підтверджено , що неповнолітні діти проживають з матір`ю, яка піклується про їх виховання та матеріальне забезпечення.

Неповнолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , навчались у Запорізькій гімназії «Запорізька Січ» ЗМР, відповідно до довідок від 19.07.2024 № 171, 172, батько, ОСОБА_3 , участі у вихованні дітей не брав, у навчальному закладі за період навчання жодного разу не був, батьківські збори не відвідував, всі необхідні внески мати сплачувала сама.

Крім того, відповідно до свідоцтва про зміну імені, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 21.11.2023 року змінив прізвище на « ОСОБА_7 ».

Висновком Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району від 11.11.2024 № 2964/01-19/20 02-2764 визнано за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20), зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) вказано, що звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20 (провадження № 61-6807св21), від 11 вересня 2020 року у справі № 357/12295/18 (провадження № 61-21461св19), від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19). Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

У вказаній справі встановлено, що ОСОБА_3 фактично з 2015 року не приймає участі у вихованні дітей , остаточно і свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків з їх виховання .

За таких обставин суд, оцінюючи у сукупності всі наявні в матеріалах справи докази, вважає , що позивачем доведені правові підстави для застосування крайнього заходу - позбавлення батьківських прав.

Враховуючи вищенаведене , у зв`язку з свідомим нехтуванням відповідачем ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 гривень.

Керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про позбавлення батьківських прав задовольнити .

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 1211,20 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Повний текст судового рішення складений 17 грудня 2024 року.

Суддя: О.Є. Жукова