Справа № 729/641/24
2-о/729/16/24 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2024 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області у складі судді Бойко В.І., за участю секретаря судового засідання Шлапак Н.А., за участю представників заявника адвокатів Бульби Р.В.(в режимі відеоконференції) та ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бобровиця цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Новобасанська сільська рада Чернігівської області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини,-

у с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_2 через представника адвоката Бульби Р.В. звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що вона проживала за адресою: АДРЕСА_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини з червня 1973 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обгрунтування заяви зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , про що 14.04.2022 року складено відповідний актовий запис № 26.

Виконавчим комітетом Новобасанської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області видана довідка про те, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на день смерті постійно проживав та був зареєстрований у АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті за вищевказаною адресою проживала: ОСОБА_2 , його співмешканка.

Право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить померлому ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.03.2003, яке посвідчено державним нотаріусом Бобровицької державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 643.

Крім цього, ОСОБА_3 був власником земельної ділянки площею 0,2497 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, та земельної ділянки площею 3,8717 га на території Новобиківської сільської ради призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Після смерті ОСОБА_3 на підставі заяви ОСОБА_2 було заведено спадкову справу № 1/2023 у Бобровицькій державній нотаріальній конторі. Після відкриття спадщини заявниця звернулася до державного нотаріуса Бобровицької державної нотаріальної контори Чернігівської області Романенко Н.М. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 . Державним нотаріусом ОСОБА_4 , було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки заявником не надано документів, необхідних для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. У зв`язку з цим державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Заявниця зазначає, що проживали з померлим ОСОБА_3 однією сім`єю з червня 1973 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто близько 49 років до дня смерті ОСОБА_3 . Вони вели спільне господарство, обробляли земельну ділянку, піклувалися один про одного, спільно харчувалися, купували майно для спільного користування, разом утримували житло тощо. Вони проживали сумісно, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, був спільний побут та бюджет. У заявниці залишилися всі особисті речі померлого, в тому числі правовстановлюючі документи на майно, яке належало ОСОБА_3 .

Інші спадкоємці відсутні, які прийняли б спадщину після смерті ОСОБА_3 , крім «жінки» ОСОБА_2 , які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу близько 49 років, дітей у них не було.

На підставі вищезазначеного заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 26.03.2024 року провадження у справі відкрито, справу призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження.

Представники заявника адвокати Бульба Р.В. та ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Новобасанської сільської ради Чернігівської області у судове засідання не з`явився, надіслав заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити без їх участі, не заперечують проти задоволення вимог заявлених у заяві.

Суд, вислухавши представників заявника, допитавши свідків, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Згідно довідки № 399 від 31.08.2022 року виданої виконавчим комітетом Новобасанської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, про те, що відповідно облікових даних Новобиківського старостинського округу Новобасанської сільської ради ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на день смерті постійно проживав та був зареєстрований у АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті за вищевказаною адресою проживала: ОСОБА_2 (його співмешканка). За даними Новобиківського старостинського округу Новобасанської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області спадкодавцем заповіт складено не було(а.с.9).

Відповідно до копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті ОСОБА_3 на підставі заяви ОСОБА_2 було заведено спадкову справу № 1/2023 у Бобровицькій державній нотаріальній конторі(а.с.10).

Постановою нотаріуса від 08.02.2024 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, заявниці було відмовлено, оскільки заявником не надано документів, необхідних для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом(а.с.12).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину від 14.03.2003 року, яке посвідчено державним нотаріусом Бобровицької державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 643, право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить померлому ОСОБА_3 (а.с.13).

Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 867554 ОСОБА_3 був власником земельної ділянки площею 0,2497 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку(а.с.14).

Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧН № 011094 ОСОБА_3 був власником земельної ділянки площею 3,8717 га на території Новобиківської сільської ради призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(а.с.15).

Відповідно до інформації Прилуцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_3 та ОСОБА_5 уклали шлюб, про що зроблено актовий запис №3 від 17.01.1968 року виконавчим комітетом Новобиківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області. Також зазначено, що відповідно до актового запису про смерть №30 від 29.07.1969 року виконавчим комітетом Новобиківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.36).

Згідно довідки № 36 від 01.02.2024 року виданої Виконавчим комітетом Новобасанської сільської ради Чернігівської області про те, що відповідно облікових даних Новобиківського старостинського округу Новобасанської сільської ради Чернігівської області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживала з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сім`єю з 1973 року по 09.03.2022 року до дня його смерті за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне домашнє господарство(а.с.16).

Згідно копій фотографій на яких зображені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.59-60).

Згідно копії абонентської книжки ВАТ "Черігівгаз", в якій ОСОБА_2 записана в якості члена сім`ї станом на дату 29.05.2004 року(а.с.61-64).

Згідно довідки № 265 від 07.06.2024 року виданої виконавчим комітетом Новобасанської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 дісно проживав і був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що на дату смерті ОСОБА_3 с. Новий Биків було окуповане військовими російської федерації, то померлий був похований у дворі будинку, а перепоховання ОСОБА_3 на кладовище було проведене лише 17.04.2022 року. Також, підтверджується факт того, що ОСОБА_2 провела поховання ОСОБА_3 за власні кошти. Після його смерті прийняла предмети його домашнього вжитку, наглядає за його господарством, яке перебуває у її користуванні по даний час(а.с.65).

Крім письмових документів, зазначені вище обставини підтвердили в судовому засіданні свідки.

Так, свідок ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ) та свідок ОСОБА_7 ( АДРЕСА_3 ) надали показання про те, що на час смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_2 проживала разом із ОСОБА_3 у будинку за адресою: АДРЕСА_1 однією сім`єю не менше п`яти років до часу смерті ОСОБА_3 .

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справа про спадкування" - при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї, тощо.

Згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною в абз. 2 пункт 2 Постанови Пленуму "Про судову практику у справах про спадкування" за № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 442/1904/20 (провадження № 61-7816св21) зазначено, що "під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обовязків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Визначальним при розгляді заяви про встановлення певних фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки, має значення наявність чи відсутність спору між спадкоємцями. Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року в справі № 640/10329/16".

Згідно до вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, ст. 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

У судовому засіданні встановлено та доведено представниками заявника, що спадщину після померлого ОСОБА_3 , заявниця ОСОБА_2 прийняла фактично, так як проживала з ним більше п`яти років до дня його смерті. Інші спадкоємці які б на момент смерті ОСОБА_3 проживали б з ним не виявлено.

Суд вважає, що право заявника підлягає захисту, а заява про встановлення факту задоволенню. Обставини, які б спростовували зазначений факт, судом не здобуто.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, під час розгляду справи, знайшли підтвердження обставини, на які посилається заявник, і вони є такими, що дозволяють встановити факт постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини, приймаючи до уваги, що заявник позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Судові витрати покласти на заявника.

Керуючись ст.ст. 81, 259, 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд-

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: Новобасанська сільська рада Чернігівської області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживала за адресою: АДРЕСА_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини з червня 1973 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.І. Бойко