Справа № 212/4972/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

за участю секретаря Пижик В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

за участі позивачки ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із даним позовом до відповідача, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що з відповідачем вона перебуває в шлюбі з 12 січня 2019 року, під час якого народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає із позивачкою. Однак на даний час відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини в недостатньому обсязі. При цьому він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ЗСУ, отримуючи стабільний дохід. Таким чином вважала, що боржник має можливість надавати допомогу на дитину та на її утримання. Також вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років, отримуючи допомогу від держави на сина в сумі 860 грн. на місяць, внаслідок чого потребує допомоги від батька дитини на своє утримання та на утримання дитини. На підставі викладеного просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку, починаючи стягнення з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття, а також просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на свою користь на її утримання у розмірі 1/4 частини від заробітку, починаючи стягнення з дня подання позову до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Позивачка, ОСОБА_1 , у судовому засіданні на задоволенні позову наполягала, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.

Відповідач, ОСОБА_2 , до судового засідання не з`явився повторно, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, не надавши заяв про суті справи або клопотань про відкладення проведення її розгляду.

За ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Суд встановив, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 січня 2019 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Покровським районним у місті Кривому Розі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 38 від 12 січня 2019 року.

Згідно із свідоцтвом про народження, виданим 12 січня 2022 року Покровським відділом ДРАЦС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 36 від 12 січня 2022 року, вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Факт проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2019 року по теперішній час разом із матір`ю, ОСОБА_1 , в кв. АДРЕСА_1 підтверджується актом ТОВ «УЮТ-2011» від 15.05.2024 року, складеним на підставі свідчень сусідів по такому будинку.

Суд зазначає, що за змістом ст. 18 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

На підставі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За таких фактичних обставин, виходячи з наведених норм права, суд встановив, що на утриманні позивачки перебуває малолітня дитина, яку відповідач відповідно зобов`язаний утримувати до досягнення сином повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Згідно із ч. 2 ст. 181 СК за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

На підставі ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За п. 1-4 ч. 1 ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, оскільки відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання своєї малолітньої дитини, маючи працездатний вік, то з урахуванням конкретних обставин справи, керуючись принципом справедливості та розумності, враховуючи загально визнаний розмір аліментів, що стягуються на одну дитину за ч. 5 ст. 183 СК, суд вважає можливим стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь позивачки на утримання малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та до досягнення дитиною повноліття.

За ч. 1 ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Суд також зазначає, що за ч. 1 ст. 75 СК дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 80 СК аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

На підставі ч. 2 ст. 84 СК дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, батька дитини, до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

За ч. 6 ст. 84 СК право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Суд зважаючи на те, що позивачка не працює, потребуючи матеріальної допомоги відповідача до досягнення спільною для сторін дитиною трирічного віку, то ОСОБА_2 , який є працездатного віку, таку допомогу своїй дружині надавати може, внаслідок чого відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_1 до досягнення сином, ОСОБА_4 , трирічного віку.

Суд зазначає, що за ч. 1 ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

На підставі ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: для дітей віком до 6 років з 1 січня 2024 року становить 2563 грн., а для працездатних осіб з 1 січня 2024 року - 3028 грн. відповідно.

Також суд зазначає, що середня заробітна плата по Україні станом на 31.12.2023 року за даними Державної служби статистики України становила 19231 грн.

Суд при цьому зауважує, що індекс споживчих цін виявляє зміну вартості фіксованого споживчого набору товарів та послуг у поточному періоді відносно попереднього та встановлюється централізовано й є єдиним для всіх регіонів України.

При цьому, виходячи зі зміни індексів споживчих цін протягом січня 2024 року квітня 2024 року вбачається, що індекс інфляції змінився та становить за цей період 101,4 порівняно із груднем 2023 року.

Внаслідок переліченого вбачається, що 1/4 частки від середньомісячного офіційного доходу працівника по Україні (19231 грн. станом на 31.12.2023 року) могла б становити відповідно до інфляційних втрат за період з грудня 2023 року по квітень 2024 року включно близька 4875,06 грн. (19231 / 4 х 1,014 = 4875,06).

Крім того суд враховує, що інфляційна процеси продовжуються станом на момент ухвалення судового рішення по справі.

Враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 також про стягнення на свою користь аліментів на утримання спільного малолітнього сина, то вказане свідчить про необхідність врахування й інтересів відповідача при визначенні розміру аліментів на утримання ОСОБА_1 .

Отже, оскільки суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача, докази доходів якого відсутні, аліментів на утримання малолітнього сина, ОСОБА_4 , в розмірі 1/4 частки від доходів відповідача, то враховуючи вимоги позивачки про стягнення аліментів на її утримання, вбачається, що ОСОБА_1 заявлені вимоги загалом про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/2 частки (1/4 + 1/4 = 1/2) від доходів ОСОБА_2 .

За змістом ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» максимальний розмір відрахувань за аліментами з доходів боржника не може перевищувати 50%.

Також суд зазначає, що, оскільки розмір доходу ОСОБА_2 невідомий, то, зважаючи на середньомісячну заробітну плату працівника по Україні на 31.12.2023 року з урахуванням інфляційних змін, то 1/6 частка від таких доходів становитиме близька 3250,04 грн. (19231 / 6 х 1,014 = 3250,04), що відповідно перевищуватиме прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб співвідносно до позивачки.

Таким чином, виходячи з наведених обґрунтувань, обов`язку відповідача сплачувати аліменти на утримання спільної для сторін дитини та на утримання матері такої дитини до досягнення спільним для сторін сином трьох років, то суд дійшов висновку, що розмір аліментів на утримання непрацездатної дружини, який дорівнюватиме 1/6 частці від заробітку відповідача щомісячно, відповідатиме інтересам як ОСОБА_1 , з якою мешкає спільний для сторін син, ОСОБА_4 , так й інтересам ОСОБА_2 .

Отже, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів з відповідача на її утримання підлягають задоволенню частково, тобто в розмірі 1/6 частки від доходів ОСОБА_2 щомісячно до досягнення сином, ОСОБА_4 , трьох років.

Згідно із ст. 141 ЦПК з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 травня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 16 травня 2024 року та до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 18 червня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована в АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Суддя: Д. О. Козлов