Справа № 466/6625/23
Провадження № 2/466/389/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2024 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

учасники справи

секретар ПОПЕНКО І.І.

відповідачка ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.02.2022 року в розмірі 207 940,03грн., яка виникла станом на 08.06.2023, що складається з: 183 200,00грн. - заборгованість за тілом кредиту, 24 740,03грн - заборгованість за відсотками, а також стягнути судові витрати в сумі 3 119,10 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зіслався на те, що 19.02.2022 року здійснено ідентифікацію клієнта та ОСОБА_3 (далі - відповідач) підписано Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (надалі Заява). Підпис відповідачем здійснено власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрою власноручного підпису в банківській системі України».

Відповідачем погоджено використання ОТР пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні будь-якої операцій та правочинів між сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу Клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження Клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком СТП паролю на фінансовий номер телефону Клієнта.

У подальшому відповідач виявив бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою», ознайомився із актуальними умовами кредитування та 19.02.2022 р. підписав Паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля. Після чого із відповідачем за допомогою ОТР пароля було підписано Кредитний договір б/н від 19.02.2022 р. (далі - Договір) про надання строкового кредиту у розмірі 183700.00 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника на строк 36 міс. із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18 %. Додатково із Відповідачем за допомогою ОТР пароля підписаний Графік кредиту.

Відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору та Графіку кредиту, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою за рахунком. Таким чином, у порушення умов Договору, а також ст. 509, .526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором відповідно Графіку кредиту не виконав.

Станом на 08.06.2023 відповідачка має заборгованість в сумі 207 940,03грн, яка складається з 183 200,00грн. - заборгованість за тілом кредиту, 24 740,03грн. - заборгованість за відсотками.

Ухвалою судді від 14.08.2023р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

20.09.2023р. відповідач ОСОБА_3 подала відзив на позовну заяву, в якому просила повністю відмовити у задоволенні позову.

Посилається на те, що 19.02.2022 року у жодному відділенні Приватбанку або будь-яким іншим чином не здійснювалась ідентифікація клієнта ОСОБА_3 , нею не підписано Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг; не підписано власноруч на планшеті жодних заяв чи будь-яких інших документів з Приватбанком; не підписано Паспорт кредиту; не підписано Кредитний договір б/н від 19.02.2022 та Графік кредиту; не отримано жодної кредитної картки; вона не підписувала жодних документів з Приватбанком (договорів, заяв чи будь-яких інших документів).

Згідно наданого Банком примірника підписаного в електронній формі Кредитного договору б/н від 19.02.2022, вказаний договір нібито підписаний нею, ОСОБА_3 , 19.02.2022 року у суботу 19.02.2022 року о 19.45год., коли жодне з банківських відділень Приватбанку не працює.

У доданому до позовної заяви неназваному документі (а.с. 9) зазначається, що ОСОБА_3 нібито підтверджує зобов`язання за договором 9196 від 19.02.2022 на 183700,0грн. Цей документ (заява) також нібито підписаний ОСОБА_3 у суботу 19.02.2022 року о 19.45год, коли жодне з банківських відділень Приватбанку не працює.

Банк у позовній заяві вказує на Кредитний договір б/н від 19.02.2022 на суму 183700,0 грн.У Кредитному договорі б/н від 19.02.2022 (а.с. 10-18), виписці за договором № б/н (а.с. 5), довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої ОСОБА_3 (договір б/н) (а.с. 6) йдеться про кредитний договір б/н (безномерний).

Однак, у доданій до позовної заяви неназваному документі (а.с. 9) зазначається, що ОСОБА_3 нібито підтверджує зобов`язання за договором 9196 від 19.02.2022 на 183700,0 грн. У досудовій вимозі (а.с. 24) також йдеться про нібито укладений між сторонами договір 9196 від 19.02.2022 на 183700,0 грн.

Банком не надано належних, допустимих, достовірних та у своїй сукупності достатніх доказів, ані взагалі будь-яких доказів, на підтвердження підписання нею договору від 19.02.2022 року, а відтак такий договір є нікчемний, як не підписаний нею.

Зазначила про те, що 19.02.2022р. невідома особа, шляхом обману зловживаючи довірою оформила на неї кредитну карту Приват банку UА 8875404, після чого заволоділа кредитними грошовими коштами у сумі 89 964 грн.

Зокрема, 18.02.2022 р. о 10:56 год. на мобільний телефон ОСОБА_3 надійшло смс- повідомлення із тел. НОМЕР_1 про наявність у неї заборгованості перед Приват-банком у сумі 1836 грн. Між тим, вона уваги цьому не надала, оскільки на її банківських рахунках коштів не було, а кредитної карти в банку не відкривала. 19.02.2022р. на її мобільний телефон надійшло смс повідомлення із тел. НОМЕР_1 , в якому було зазначено, що необхідно звернутись у відділення Приватбанку, оскільки заборгованість зросла до 3129 грн.

В подальшому вона зателефонувала за телефоном НОМЕР_1 , особа, яка відповіла представилась працівником Приватбанку та повідомила, що у неї є відкрита кредитна карта, на що вона відповіла жодної кредитної карти у неї немає. 19.02.2022р. о 17:22 год. з телефону НОМЕР_2 надійшло повідомлення, що карти зарплатна та пенсійна розблоковані, та смс повідомлення, що кредитну карту анульовано та закрито.

24.02.2022р. до неї зателефонував бухгалтер на роботі та повідомив, що є проблеми з зарплатною картою, яка саме проблема не було відомо, тому вона звернулась у відділення Приватбанку, однак відділення було закрито, через військову ситуацію в Україні.

24.02.2022р. з даного приводу вона здійснювала неодноразові виклики на гарячу лінію Приватбанку за тел. 3700, звернення було зареєстровано за № 24390653, НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 .

25.02.2022р. на її зарплатну карту прийшла зарплата. Однак при спробі зняти кошти в банкоматі, ОСОБА_3 стало відомо, що її телефон НОМЕР_10 не є основним фінансовим номером.

28.02.2022р. ОСОБА_3 звернулась у відділення Приватбанку, де їй було надано виписку по руху коштів, по рахунку НОМЕР_11 , з якої стало відомо, що на її паспортні дані було відкрито кредитний рахунок на суму 90 000грн., та станом на 28.02.2022 по цьому рахунку наявна заборгованість в сумі 89 964,16 грн.

Зазначає, що кредитної карти на своє ім`я ОСОБА_3 не відкривала, також нікому не повідомляла свої паспортних даних. Доступ до її банківських рахунків був лише у неї.

02.03.2022р. вона знову звернулась у відділення Приватбанку, де їй було надано довідку про те, що вона, ОСОБА_3 , станом на 02.03.2022 має заборгованість перед AT КБ «ПриватБанк» за договорами:

- НОМЕР_12 , Угода № SAMDNWFC 9 від 19.02.2022р., кредит готівкою на карту більше року - 183 700 грн.

- НОМЕР_13 , Угода № SAMDNWFC 9 від 19.02.2022р., карта Універсальна - 89 964,16 грн.

НОМЕР_14 , Угода № 9196 від 19.02.2022р., кредит готівкою на суму 183 700 грн.

28.02.2022 вона звернулася до ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області із заявою про злочин. За наслідками цієї заяви провадиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000273 від 28.02.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Її визнано потерпілою.

Згодом кримінальне провадження № 0000273 передано у м. Херсон (за місцем вчинення злочину), де на даний час перебувають у провадженні слідчого СВ відділу поліції № 2 Херсонського районного управління поліції ГУНГІ в Херсонській області та розслідується за ч. 2 ст. 190 КК України

Просить у задоволенні позову відмовити.

26.09.2023 за клопотанням відповідача ОСОБА_3 розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

23.10.2023 АТ КБ «ПриватБанк» подав відповідь на відзив, в якому позов підтримав, зіславшись на обставини, викладені у позовній заяві. Додатково зазначила, що кожна операція спрямована на використання коштів через Інтернет Банкінг підтверджується введенням ОТП- паролю, який надсилається банком на мобільний телефон Клієнта, у разі якщо ОТП- пароль буде введено не вірно платіж Банком не буде проведений.

У разі збігу пароля з відправленим клієнту Банк перевіряє номер мобільного телефону клієнта, а саме: чи зареєстрований він в системі Приват24 і/або Mobile Banking.

Якщо номер мобільного телефону зареєстрований і збігається з номером телефону клієнта, вважається, що Клієнт прийняв умови публічного договору, розміщеного у відповідному розділі Умов та правил, згідно з яким клієнту надаватимуться затребувані ним послуги. Сторони визнають OTP-пароль, що збігся, електронним підписом клієнта.

У зв`язку з вищенаведеним вважає, що з боку Банку порушення умов договору та норм закону відсутні.

Окрім того, зазначає, що Клієнт не надав належних доказів стосовно того, що 19.02.2022 року не ним особисто виконані наведені у виписці операції.

Із Відповідачем за допомогою ОТР пароля було підписано Кредитний договір б/н від 19.02.2022 р. про надання строкового кредиту у розмірі 183 700.00 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 міс. із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18%. Додатково із відповідачем за допомогою ОТР пароля підписаний Графік кредиту.

Здійснити оформлення послуги «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою» можливо лише за допомогою входу в сервіс Приват24, а отже введення паролю для такого входу, використання фінансового телефону Відповідача та іншої особистої інформації.

Зазначає, що на даний час за результатами проведення досудового розслідування у кримінальному провадження жодну особу не було визнано винною у вчиненні злочину, отже, заперечення відповідача з цього приводу не можуть прийматися до уваги.

Також зазначає, що згідно виписки по рахунку, Відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знала про умови кредитування та визнала свої зобов`язання за Договором. Тому посилання відповідача про те, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні 02.04.2024 представник позивача ОСОБА_4 позов підтримала, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив. В судове засідання, яке було призначене на 03.06.2024 не з`явилась, подала заяву, в якій просила завершувати розгляд справи у її відсутності .

Відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат Котовщиков Р.А. в судовому засідання проти позову заперечили, зіславшись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, з наведених нижче підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим уклала договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви № б/н від 18.12.2020 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, з метою отримання банківської картки для перерахування заробітної плати державного службовця.

Позивач мотивує позов тим, що 19.02.2022 року між банком та відповідачкою за допомогою ОТП пароля був укладений (підписаний) кредитний договір, що підтверджується письмовою анкетою-заявою, підписаною уповноваженою банком особою та ОСОБА_3 . У цій анкеті-заяві зазначається, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг.

У цій заяві ОСОБА_3 засвідчила, що ознайомилася з договором надання банківських послуг до його укладення і погоджується з його умовами.

Відповідно до вказаного кредитного договору останній був наданий кредит у розмірі 183 700,00грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік.

Згідно наданого позивачем розрахунку внаслідок несвоєчасної сплати боржником щомісячних платежів за користування кредитними коштами виникла заборгованість, яка станом на 08.06.2023 року складає 207 940,03грн., із яких: 183 200,00грн. заборгованість за тілом кредиту, 24740,03грн. заборгованість за відсотками, яку банк просив стягнути з відповідачки.

З матеріалів справи та пояснень позивачки, наданих в судовому засіданні встановлено, що за фактом шахрайства, заволодіння невідомою особою 19.02.2022р. кредитними грошовими коштами у сумі 89 964 грн. шляхом обману, зловживання довірою, оформлення на ОСОБА_3 кредитної карти Приватбанку UА 8875404, внесено відомості в ЄРДР і провадиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000273 від 28.02.2022. ОСОБА_3 визнана потерпілою.

Відповідачка вказує, що кредитної карти на своє ім`я ОСОБА_3 не відкривала, також нікому не повідомляла свої паспортних даних. Доступ до її банківських рахунків був лише у неї.

З наданого Банком примірника підписаного в електронній формі Кредитного договору б/н від 19.02.2022 слідує, що вказаний договір нібито підписаний ОСОБА_3 у суботу 19.02.2022 року о 19.45год.

Станом на час вказаних подій (18.02.2022 - 02.03.2022) загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також ви-значення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними система-ми встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Цей закон втратив чинність 01.08.2022 року, тобто був чинний станом на існування спірних правовідносин.

Згідно пункту 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Станом на час вказаних подій (18.02.2022 - 02.03.2022) також діяло Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 05 листопада 2014 року (надалі - Положення). Це Положення також втратило чинність 01.08.2022 року, тобто було чинним станом на існування спірних правовідносин.

Відповідно до вимог пункту 6 розділу VI Положення користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Відповідно до пункту 11 розділу VI Положення, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Таким чином, оскільки кошти у розмірі 183 700,00грн. були зняті без відома відповідачки, не з вини відповідачки, без фізичного пред`явлення нею як користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу, вона негайно коли їй це стало відомо повідомила Банк про ці незаконні дії, а Банк жодним чином не довів, що саме її дії чи бездіяльність призвели до вказаних шахрайських дій, відповідачка не несе відповідальність за здійснення цього незаконного переказу.

Вказане підтверджується і постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 05.04.2021 у справі № 336/3989/19:

«Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втра¬ти, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА 1 як користувач картки послуг щодо збільшення ліміту та замовлення послуги «Миттєва розстрочка» не замовляв та для їх виконання банком жодних дій не вчиняв, одразу звернувшись до найближчого відділення АТ КБ «ПриватБанк» для з`ясування питання щодо зняття з його картки значної суми коштів без його розпорядження, а також звернувся до поліції з приводу шахрайських дій, проведених за його карткою. При цьому відповідач у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не довів вину позивача у вказаних операціях, не виконав ухвалу суду першої інстанції про витребування доказів, зокрема, щодо вчинення позивачем будь-яких розпоряджень на списання грошових коштів зі свого рахунку шляхом подання платіжних доручень до АТ «КБ «ПриватБанк» письмово, чи в електронному вигляді з використанням електронної системи «Приват24», а також оформлення позивачем послуги «Миттєва Розстрочка».

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про істотне порушення банком вимог Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Умов та правил надання банківських послуг, оскільки є факт здійснення операцій за кредитним рахунком позивача, які ним не замовлялися та не оформлялися, що завдало йому істотної шкоди у вигляді зарахування додаткової заборгованості, яку він має погашати, та нарахування плати у великому розмірі за послугу «Миттєва розстрочка» за кредитні кошти, які ним не отримувались, а сама послуга не замовлялась».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції». Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року в справі № 127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18) зазначено, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18) вказано, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18) зазначено, що: «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції». Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Отже, саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Вказані висновки містяться у постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22.

Судом встановлено факт звернення відповідачки до банку про надання виписки по рахунку та рух коштів та повідомленні банк про вчинення шахрайських дій щодо неї, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій.

Сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_3 , не є підставою для задоволення позову.

Враховуючи викладене, у задоволенні позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості станом на 08.06.2023р. в розмірі 207 940грн.03коп. за договором про надання банківських послуг без номера від 19.02.2022 року відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 17.06.2024р.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська