КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

16 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Приходька К.П., перевірив на відповідність вимогам ст.ст. 354-356 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2024 року

у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сувало М.С., заінтересовані особи: начальник Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Біляєв Борис Євгенович, державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калініченко Олександра Максимівна, -

установив:

ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2024 року зазначену вище скаргу повернуто скаржнику без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Разом з цим, апелянт ставить питання про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження з посиланням на те, що копія оскаржуваної ухвали надійшла на його електронну пошту лише 28 жовтня, що підтверджується матеріалами справи.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав через систему «Електронний суд» 12 листопада 2024 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження.

Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи наведене, строк апеляційного оскарження на ухвалу суду першої інстанції підлягає поновленню оскільки він пропущений апелянтом з поважних причин.

Крім того, апеляційна скаргаОСОБА_1 не оплачена судовим збором.

Разом з тим, апелянт просить звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, посилаючись на відсутність у нього доходів на сплату судового збору, на підтвердження чого надав відповідні докази.

Розглянувши заявлене клопотання суд приходить до наступного.

Положеннями ч.ч.1, 3 ст. 136 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Окрім цього, відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити особу від обов`язку його сплати.

При цьому, таке право суду надано відносно певної, чітко визначеної категорії учасників судового процесу або справ певної категорії.

Також суд може ухвалити вказане рішення з мотивів майнового стану сторони у разі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу фізичної особи за попередній календарний рік.

На підтвердження свого матеріального стану апелянт долучив до клопотання відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору.

З наданих відомостей вбачається, що за період з 1 кварталу 2024 року по 4 квартал 2024 року у апелянта був відсутній дохід.

Таким чином, суд вважає, що апелянт навів та підтвердив відповідними доказами обставини, які б давали суду можливість для прийняття процесуального рішення про звільнення його від обов`язку сплати судового збору, у зв`язку з чим клопотання підлягає до задоволення.

В іншому подана апеляційна скарга відповідає вимогам ст.356 ЦПК України, а тому перешкод для відкриття апеляційного провадження немає.

Керуючись ст.ст. 359-361 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

клопотання ОСОБА_1 про звільнення від обов`язку сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від обов`язку сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2024 року.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2024 року.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2024 року.

В порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, надіслати особам, які беруть участь у справі, копію ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги.

Надати учасникам справи строк до 10 січня 2025 року, протягом якого може бути поданий відзив у письмовій формі на апеляційну скаргу.

Згідно ч. 4 ст. 360 ЦПК України до відзиву необхідно додати докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба

Т.О. Писана