ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

(додаткова)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2024 року м. Чернівці Справа № 726/2225/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.,

секретар: Тодоряк Г.Д.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Управління патрульної поліції у Чернівецькій області, Департамент патрульної поліції у Чернівецькій області, Державна казначейська служба України,

розглянувши клопотання ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про вирішення питання щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції України в Чернівецькій області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної (немайнової) шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 23 квітня 2024 року апеляційну скаргу УПП у Чернівецькій області, яка подана ОСОБА_3 , задоволено частково.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 31 січня 2024 року і додаткове рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 08 лютого 2024 року щодо відповідача УПП у Чернівецькій області, - скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до УПП України у Чернівецькій області про відшкодування моральної (немайнової) шкоди закрито. В решті рішення суду залишено без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє в інтересах Державної казначейської служби України, залишено без задоволення. Додаткове рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 08 лютого 2024 року залишено без змін.

23 квітня 2024 року від ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до Чернівецького апеляційного суду надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат за правничу допомогу в суді апеляційної

Провадження №22-ц/822/345/24

інстанції, яким просила стягнути на користь свого довірителя 8 000 грн таких.

Копія зазначеного клопотання була направлена заявником іншим учасникам справи, що підтверджено витягом з електронної пошти.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частинами 3 та 4 ст.270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За приписами ч.4 ст.270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Так, судом апеляційної інстанції належним чином повідомлені учасники справи та їх представники про призначення заяви до розгляду та можливості подання заперечень на клопотання сторони позивача.

Враховуючи те, що постанова апеляційного суду по суті спору ухвалена за результатами розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи, додаткова постанова відповідно до вимог ЦПК України має ухвалюватися в такому ж порядку, що й первісне судове рішення.

Отже, розгляд клопотання відбувається без виклику (повідомлення) учасників справи.

01 травня 2024 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання від представника Державної казначейської служби, де ОСОБА_4 просить зменшити розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн, оскільки вказана сума за підготовку відзивів на апеляційну скаргу не є співмірною зі складністю справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.2, 8 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими доказами.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи положення ст.28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі №756/2114/17.

В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».

У зазначеній постанові також вказано, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим, чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Поляк М.В. до ухвалення судового рішення апеляційним судом по суті спору направлено до суду клопотання про вирішення питання про розподіл судових витрат та стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн із звітом (акт) про надані послуги (в суді апеляційної інстанції), а саме: ознайомлення із апеляційними скаргами, визначенням правової позиції та підготовкою відзиву на апеляційні скарги протягом 6 год (кількість витраченого часу) вартістю 8000 грн; додано додаткову угоду №1 до Договору №30/23 про надання юридичної (правничої) допомоги, в якій обумовлено вартість такої у розмірі 8000 грн; додано квитанцію до прибуткового касового ордера №19/04/24-01 від 19 квітня 2024 року про оплату 8000 грн.

Матеріали справи містять відзив на апеляційні скарги на 6 аркушах, а також витяг з договору про надання юридичної (правничої) допомоги №30/23 від 26.01.2022 року, укладений між ОСОБА_1 та АО «Поляк і Партнери», копію ордера серії СЕ №1061115 від 19.09.2023 року та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧЦ №000122.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» за заявою № 58442/00, щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04, пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі №910/353/19, а також у постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19, від 12 січня 2022 року у справі №750/10242/20.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами ВС у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18.

При цьому, суд апеляційної інстанції вказує, що у цій справі розгляд проводився у спрощеному позовному провадженні, а складання відзиву (6 годин) не потребувало значних зусиль, оскільки його зміст та позиція, яка в ньому викладена, відповідає мотивам та обґрунтуванню самої позовної заяви, складає 6 сторінок та в своїй більшості містить посилання на норми закону.

Саме з огляду на такі обставини справи, наявність заперечення щодо заявленого розміру витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що розмір вартості наданих послуг, визначених в акті, є неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, у зв`язку із чим клопотання ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення, з визначенням до стягнення 2000 грн.

Керуючись ст.ст.270, 368, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2 000 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий І.Н. Лисак

Судді І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк