П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року місто Київ

справа №756/1383/24

провадження№22-ц/824/12326/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Височанської Н.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Сініциною Оксаною Петрівною,

на додаткове рішення Оболонського районного суду м.Києва від 12 квітня 2024 року ухвалене у складі судді Шролик І.С.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 3 квітня 2024 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В порядку поділу майна подружжя стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частки відчуженого автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, 2480 куб. см.,2013 р. в., № куз. НОМЕР_1 , синього кольору в сумі 202 000 грн; грошову компенсацію вартості 1/2 частки мотоциклу HONDA NC 700X, 699 куб. см., 2013 р.в. в сумі 125 000 грн., що разом становить 327 000 грн..

Визнано за ОСОБА_2 право особистої власності на мотоцикл HONDA NC 700X, 699 куб. см., 2013 р.в.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину однокімнатної квартири загальною площею (кв.м.) 60,8, житловою площею 17,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину однокімнатної квартири загальною площею (кв.м.) 60,8, житловою площею 17,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 10 958,11 грн..

Додатковим рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 12 квітня 2024 року частково задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сініциної О.П. про ухвалення додаткового рішення у справі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн..

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду, представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Сініцина О.П. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 витрати понесені позивачем на правничу допомогу адвоката у розмірі 70 000 грн., посилаючись на порушення норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що додаткове рішення суду першої інстанції сторона позивача вважає необґрунтованим, невмотивованим та формальним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим воно підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі зазначає, що позивачем ОСОБА_1 укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги № 01/12/23-ЦП від 1 грудня 2023 року з адвокатом Сініциною О.П., згідно умов якого, адвокат прийняв на себе зобов`язання здійснити захист, представництво або надати інші види професійної правничої допомоги клієнту в будь-яких судах України, тощо.

Згідно з п. 3.1. Договору сторони домовились, що гонорар за договором та розміри оплати за конкретні дії адвоката, які надаються на підставі даного договору, визначаються в додаткових угодах.

15 грудня 2023 року позивач уклала з адвокатом Додаткову угоду № 2 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 01/12/23-ЦП від 1 грудня 2023 року.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 2 від 15 грудня 2023 року, згідно п. 3.1. договору №01/12/23-ЦП від 1 грудня 2023 року, сторони домовились, що розмір гонорару за надання правової допомоги у справі про поділ спільного майна подружжя, відповідачем в якій є ОСОБА_2 , яка підсудна Оболонському районному суду міста Києва, є фіксованим та складає 70 000 грн., які клієнт, зважаючи на її фінансовий стан, сплачує адвокату готівкою в 30 (тридцяти) денний термін після підписання сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правничої (правової) допомоги № 01/12/23-ЦП від 1 грудня 2023 року.

З мотивацією суду першої інстанції сторона позивача не погоджується, оскільки розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що саме недобросовісна поведінка відповідача та зловживання ним своїми правами (відчуження спільного майна без згоди колишньої дружини, небажання враховувати її права, як співвласника придбаного в період шлюбу майна), призвели до того, що позивачка була вимушена звертатися за кваліфікованою правовою допомогою адвоката, аби, не будучи юридично обізнаною особою, захистити свої права.

Заявлений розмір витрат на правову допомогу є співмірним з критеріями, визначеними ч. 4 ст. 137 ЦПК України, а також він відповідає критеріям розумності та пропорційності у цій справі.

Сума витрат на правову допомогу є співмірною з ціною позову та із значенням справи для позивача, якщо порівнювати заявлену до компенсації суму витрат на правову допомогу в розмірі 70000 грн. із ціною позову у сумі 1 095 811 грн., то розмір витрат на оплату правової допомоги не є завищеним та значно меншим, що складає лише 6% від ціни позову, та є меншим за середньо ринкові ціни на послуги адвокатів в м. Києві, що також не було спростовано стороною відповідача у поданій заяві про зменшення витрат на правову допомогу.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Сініцина О.П. повідомлена шляхом направлення судового повідомлення до електронного кабінету учасника, через підсистему "Електронний суд", що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року (а.с.142). Судова повістка відповідачу ОСОБА_2 надіслана на електронну пошту, інформація щодо якої міститься в матеріалах справи, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року (а.с.143).

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Сініцина О.П. подала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та її представника.

Судове повідомлення, надіслане на поштову адресу Миколайчука О.В., повернулось до суду з довідкою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою" /а.с.144/, а тому відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою адресатові.

Зважаючи на зміст апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сініциної О.П. та судового рішення, що оскаржується, з урахуванням обставин даної справи, її складності, мотивованим викладенням позиції представника позивача в апеляційній скарзі та відсутністю потреби у наданні усних пояснень учасника справи, явка якого до апеляційного суду є необов`язковою, колегія суддів вважала можливим розглянути справу у відсутність адвоката Сініциної О.П., яка не з`явилася в судове засідання.

Оскільки рішення ухвалене за відсутності учасників справи, то датою рішення є дата складення повного судового рішення ( ч.5 ст.268 ЦПК України).

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що справи не відноситься до категорії складних, врахував обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, їх необхідність та доцільність та керуючись принципом законності, справедливості та співмірності стягнув витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. Заявлений розмір в сумі 70 000 грн. суд вважав значно завищеним. Суд також врахував загальну тривалість розгляду справи в суді, кількість часу витраченого адвокатом на участь у двох судових засіданнях, процесуальну поведінку відповідача, який частково визнав позовні вимоги.

Суд вважав, що визначений у 7 000 грн. розмір витрат відповідатиме принципу справедливості та розумності, та не призведе до вкрай тяжкого майнового стану ОСОБА_2 та збагачення позивача за рахунок відповідача.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009).

Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року).

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Згідно статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань.

При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Велика Палата Верховного Суду у своїх висновках зазначала про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19 лютого 2020 р.: «Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони».

Таким чином, суд зазначив, що у питанні визначення розподілу судових витрат судді мають виступати виключно як арбітри та надавати оцінку доказам та доводам, що наводяться сторонами. Вирішення питання про розподіл судових витрат судом на власний розсуд може бути підставою для оскарження такого рішення.

У постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розміробґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У зазначеній вище постанові Верховний Суд зменшив розмір судових витрат, зважаючи на те, що заявлений розмір був неспівмірний зі складністю справи.

В постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано: договір № 01/12/23-ЦП про надання правової (правничої) допомоги від 01 грудня 2023 року; додаткову угоду № 2 до договору № 01/12/23-ЦП про надання правової (правничої) допомоги від 01 грудня 2023 року; акт-приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 05 квітня 2024 року за договором № 01/12/23-ЦП про надання правової (правничої) допомоги від 01 грудня 2023 року.

Згідно договору про надання правничої (правової) допомоги № 01/12/23-ЦП від 1 грудня 2023 року укладеного ОСОБА_1 з адвокатом Сініциною О.П., клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання здійснити захист, представництво або надати інші види професійної правничої допомоги клієнту в будь-яких судах України, підприємствах, установах, комісіях та організаціях будь-якої форми власності, органах Служби безпеки України, в Національному антикорупційному бюро України, органах Національної поліції, органах державної виконавчої служби України, у приватних виконавців, органах Прокуратури, нотаріальних конторах, банках, Державній реєстраційній службі та її територіальних органах, інших організаціях, підприємствах і установах як на території України так і за її межами (п.п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.5. укладеного договору, клієнт ( ОСОБА_1 ) надає повноваження адвокату, зазначені у вказаному пункті договору, при цьому повноваження адвоката не обмежуються.

Згідно з п. 3.1. договору сторони домовились, що гонорар за договором та розміри оплати за конкретні дії адвоката, які надаються на підставі даного договору, визначаються в додаткових угодах.

15 грудня 2023 року позивач уклала з адвокатом додаткову угоду № 2 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 01/12/23-ЦП від 1 грудня 2023 року.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 2 від 15 грудня 2023 року, згідно п. 3.1. договору №01/12/23-ЦП від 1 грудня 2023 року, сторони домовились, що розмір гонорару за надання правової допомоги у справі про поділ спільного майна подружжя, відповідачем в якій є ОСОБА_2 , яка підсудна Оболонському районному суду міста Києва, є фіксованим та складає 70 000 грн., які клієнт, зважаючи на її фінансовий стан, сплачує адвокату готівкою в 30 (тридцяти) денний термін після підписання сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правничої (правової) допомоги № 01/12/23-ЦП від 1 грудня 2023 року.

Згідно з актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 5 квітня 2024 року за договором № 01/12/23-ЦП про надання правової (правничої) допомоги від 1 грудня 2023 року адвокатом зазначено наступний перелік виконаних робіт: вивчення та аналіз документів наданих клієнтом, консультація; пошук та аналіз правових висновків, викладених у постановах Верховного суду у даній категорії справ; підготовка та подання адвокатського запиту до ГСЦ; підготовка та отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна; підготовка та отримання довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості; підготовка та подання запиту на проведення оцінки середньо ринкової вартості рухомого майна; підготовка та складання позовної заяви про розподіл спільного майна подружжя, подання позовної заяви до Оболонського районного суду м. Києва; підготовка та подання до Оболонського районного суду м. Києва у справі № 756/1383/24 заяви про усунення недоліків; підготовка та подання до Оболонського районного суду м. Києва у справі № 756/1383/24 клопотання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду; участь представника у судових засіданнях. Наведений у акті перелік послуг не містить окремої грошової оцінки кожної послуги, виконаної роботи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо керуючись принципами справедливості та верховенства права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу вбачаються цілком обґрунтованими та такими, що підлягали до стягнення в повному обсязі з відповідача, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, оскільки предмет спору в цій справі не є складним і характер вимог є розповсюдженою категорією цивільних справ, відсутня потреба у вивченні великого обсягу фактичних даних і процесуальні документи, які містяться у ній не є складними та не можуть займати значних витрат часу на їх виготовлення і побудову правової позиції професіоналом в галузі права.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 70 000 грн. не відповідає критеріям обґрунтованості та реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, є неспівмірним з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на складність справи (поділ майна подружжя, з урахуванням позиції відповідача щодо часткового визнання позову), обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач спроможній сплатити заявлену суму витрат, оскільки в судовому засіданні 3 квітня 2024 року відповідач при наданні особистих пояснень, зазначив, що його розмір офіційного доходу складає більше ніж 3 000 доларів США на місяць, а отже, враховуючи фінансовий стан відповідача, стягнення на користь позивачки витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі не є для відповідача неможливим, є безпідставними, оскільки суд при вирішенні питання стягнення витрат на правову допомогу виходив з критеріїв обґрунтованості та реальності адвокатських витрат, розумності їх розміру, співмірності, а не розміру доходів відповідача.

Крім того, посилання представника позивача на те, що у поданому розрахунку витрат на правничу допомогу стороною відповідача, розмір гонорару представника відповідача лише за ознайомлення з матеріалами справ та участь в одному судовому засіданні складає 4 000 грн., а отже, заявлений розмір витрат на надання правничої допомоги стороною позивача відповідає середнім ринковим цінам на послуги адвоката, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки в даному випадку суд розглядав питання стягнення витрат позивача на правову допомогу, а не навпаки.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 грн..

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 371, 367, 374, 375, 381-384, 390, 435 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Сініциною Оксаною Петрівною, залишити без задоволення.

Додаткове рішення Оболонського районного суду м.Києва від 12 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М.Стрижеус