Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2024 Справа №607/2841/24 Провадження №2/607/1349/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Хавщ Я.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Строцень Т.О.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

07.02.2024 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у цивільному шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , який на даний час проживає з нею та перебуває на її утриманні. Разом з тим, вона не в змозі самостійно у повній мірі забезпечити потреби їхнього з відповідачем сина, оскільки єдиним її доходом на даний час є соціальна допомога, якої недостатньо, щоб забезпечувати сина усіма необхідними благами, харчуванням, одягом та канцелярським приладдям. Крім того, син ОСОБА_3 є дитиною інвалідом та хворіє на хронічне інфекційне захворювання, викликане вірусом імунодефіциту людини, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги. Водночас відповідач ОСОБА_2 з моменту припинення їхніх відносин ухиляється від виховання своїх батьківським обов`язків, проте останній є молодим, здоровим та працездатним, а тому на її думку зможе сплачувати аліменти у відповідній частці з усіх видів його заробітку (доходу). З огляду на вищенаведене позивач просить стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.02.2024 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з підстав викладених у позові. Додатково зазначила, що син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час проживає із нею в с. Біла та перебуває на її утриманні.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Строцень Т.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні суду пояснив, що обставини викладені у позовній заяві не відповідають дійсності. Вказав, що коли сину ОСОБА_3 було 3 роки Служба у справах дітей відібрала його у позивача ОСОБА_1 та передала сина йому. З того часу син проживав разом із ним в АДРЕСА_1 і він забезпечував його усім необхідним. Водночас рішення служби у справах дітей у нього немає. У січня 2024 року він домовився із позивачем, що син тиждень побуде із нею, однак вона забрала у нього дитину та не повернула. З приводу цього він звертався в службу у справах дітей, проте йому неофіційно пояснили, що дитина має право бути з мамою. З огляду на викладене зазначив, що позов не визнає, оскільки вважає, що син має проживати із ним.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 суду пояснив, що він є батьком відповідача та відповідно дідом ОСОБА_3 . Вказав, що проживає разом із позивачем ОСОБА_1 у АДРЕСА_2 та разом з останньою з кінця лютого по даний час проживає її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначив, що у грудні 2023 року ОСОБА_1 їздила в м. Одесу, у зв`язку із чим ОСОБА_3 тимчасово проживав разом з батьком ОСОБА_2 , проте після повернення позивач забрала сина, а відтак ОСОБА_3 проживає із нею.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 суду повідомила, що вона є матір`ю позивача та бабою ОСОБА_3 . Зазначила, що позивач ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_2 , а вона проживає у будинку неподалік. При цьому вона неодноразово приходила до місця проживання позивача, оскільки разом з нею проживав її онук ОСОБА_3 і вона їм допомагала. Водночас у будинку не було створено належних та необхідних умов для розвитку та виховання дитини. Вказала, що їй відомо зі слів, що Служба у справах дітей Білецької сільської ради відібрала дитину ОСОБА_3 у позивача, після чого онук проживав разом з відповідачем ОСОБА_2 у м. Тернополі. Разом з тим. З кінця лютого 2024 року ОСОБА_3 проживає разом з позивачем у с. Біла.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі та пояснення свідків, суд приходить до наступного висновку:

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого повторно 09.01.2024 Виконавчим комітетом Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України № 4 від 23.02.2024.

Відповідно до довідки № 07-19/233 від 30.01.2024 виданої Білецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та разом з нею проживають з поміж інших син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як слідує із листа Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 07-02/61 від 11.01.2024, Білецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області повідомила ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за заявою власника житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_6 про зняття з реєстрації місця проживання в належному її житловому будинку за № 11, № 12 від 10.01.2024 в Білецькій сільській раді Тернопільського району Тернопільської області, 10.01.2024 його знято з реєстрації місця проживання з вищевказаної адреси.

Як вбачається з Договору оренди від 06.02.2024, укладеного між Орендарем ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , ОСОБА_2 орендує кімнату у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 17 кв.м.

Згідно акту обстеження умов проживання 22.02.2024 головними спеціалістами Служби у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради Чайковським В.В. та інспектором СЮП ТРУП в Тернопільській області Федоришин У.П. проведено обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_1 , за результатами якого встановлено, що умови проживання задовільні. В квартирі є необхідні речі побуту, а саме, холодильник, пральна машина, мультиварка, телевізор, розкладний диван, розкладне крісло, стіл, гарнітур, шафа, наявні продукти харчування. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: для дитини є одяг відповідно до віку та сезону, є окреме спальне місце (розкладне місце), наявні дитячі іграшки, продукти харчування. За цією адресою проживають, без реєстрації (помешкання винаймають): батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває під ОСОБА_9 та його дружини ОСОБА_10 , які піклуються про нього, займаються вихованням та його утриманням.

Відповідно до довідки № 07-19/595 від 13.03.2024 виданої Білецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 та разом з нею проживають з поміж інших: правнук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та родичка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно акту обстеження умов проживання, 27.03.2024 секретарем сільської ради ОСОБА_11 , головним спеціалістом сектору у справах дітей ССД Білецької сільської ради Таравською М.Б., головним спеціалістом юрисконсультом Білецької сільської ради ОСОБА_12 проведено обстеження умов проживання за адресою в АДРЕСА_2 , за результатами якого встановлено, що умови проживання не задовільні. В будинку стоїть неприємний запах. Кімнати в домі потребують косметичного ремонту та підтримання чистоти. Меблі в домі старі та заношені. Час від часу в домі мешкають собаки. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: Матір ОСОБА_1 проживає з дитиною в одній із кімнат будинку, площею 25 кв.м. В кімнаті прибрано, однак стоїть неприємний запах, тепло. Одягом, іграшками дитина забезпечена, а також відповідними ліками для лікування. За цією адресою проживають і мають постійне місце проживання з поміж інших: мати дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стосунки в сім`ї дружні, хлопчик активний, веселий. Мати дитини намагається створити умови для проживання дитини.

Відповідно до довідки № 165 виданої 30.01.2024 Управлінням соціального захисту населення Тернопільського району, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в УСЗН та за період з липня 2023 року по грудень 2023 року отримала одноразову допомоги при народженні дитини та держану соціальну допомогу дітям з інвалідністю у розмірі: у липні 2023 року 3461,10 грн; у серпні 2023 року 3461,10 грн; у вересні 2023 року 3461,10 грн; у жовтні 2023 року 3461,10 грн; у листопаді 2023 року 3461,10 грн; у грудні 2023 року 2601,10 грн, всього 19 906,60 грн.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також, Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина..

Статтею 183 СК України, встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).

Так, судом встановлено, що неповнолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час проживає разом з позивачем ОСОБА_1 водночас, сторони не дійшли згоди з приводу розміру його матеріального утримання.

При цьому, суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати спільну з позивачем дитину, передбачених положеннями СК України.

Разом з тим, суд відхиляє заперечення відповідача з приводу стягнення з нього аліментів, оскільки у відповідності до вимог ч.3 ст. 181 СК України, аліменти присуджуються на користь того з батьків разом з яким проживає дитина, а матеріалами справи та пояснення свідків підтверджено, що з 01.03.2024 неповнолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з позивачем ОСОБА_1 , а відтак остання має право на стягнення в свою користь аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд зауважує, що стягнення аліментів має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків щодо утримання їх сина, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.03.2024 і досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає, що менший розмір аліментів не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини, а також забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Визначаючи дату, з якої необхідно стягувати в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд враховує положення ст. 181 СК України та вважає, що оскільки неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з позивачем з кінця лютого 2024 року, що підтверджено матеріалами справи та пояснення свідків, то аліменти слід стягувати саме з 01.03.2024 і досягнення дитиною повноліття.

При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Положеннями ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 263-268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.03.2024 і досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти вимог- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривні 20 (двадцять) копійок.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини у межах сплати платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 01.05.2024.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддяН. Р. Кунець