Cправа №549/126/24
Провадження№2/549/70/24

РІШЕННЯ

Іменем України

24 квітня 2024 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого - судді Крєпкого С.І

за участю: секретаря судового засідання Кривчун Я.А.

представника позивача адвоката Руденка С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Чорнухи в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський край» (далі СТОВ «Придніпровський край») про стягнення заборгованості з орендної плати,

установив:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Руденка С.П. звернувся до суду з позовом до СТОВ «Придніпровський край», в якому прохав стягнути з відповідача 23050,94 грн заборгованості по орендній платі за 2022 і 2023 рік.

Позов обгрунтовано тим, що ОСОБА_1 згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку ЯМ №059365 від 15.08.2012 є власником земельної ділянки розміром 1,4000 га, кадастровий номер :00:009:0039, розташованої на території Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до договору оренди землі від 16.09.2016, укладеного між ОСОБА_1 та СТОВ «Вишневе-Агро», останньому було передано у строкове оплатне користування вказану земельну ділянку терміном до 31.12.2023.

З 04.10.2019 СТОВ «Придніпровський край» є правонаступником СТОВ «Вишневе-Агро», яке припинило свою діяльність.

СТОВ «Придніпровський край» здійснювало виплату позивачу орендну плату за земельну ділянку по 2021 рік включно.

Враховуючи отримані відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 05.03.2024, ОСОБА_1 було нараховано СТОВ «Придніпровський край» орендну плату за 2022 і 2023 роки, але не виплачено.

Умовами додаткової угоди від 16.09.2016 був встановлений розмір орендної плати - 4 207,39 грн, який відповідно до п.4.1 даної додаткової угоди на кожен наступний рік підлягав обчисленню з урахуванням індексації.

Посилаючись на те, що орендар орендну плату за 2022-2023 роки не сплатив взагалі, п.п.4.4, 4.6 додаткової угоди, ст.625 ЦК України, прохав стягнути з відповідача відповідно до наведеного у позовній заяві розрахунку заборгованість з орендної плати, яка на день припинення дії додаткової угоди 31.12.2023 повинна складати:

- 13524,97 грн - заборгованість з орендної плати за 2022 рік, з яких: 8 435,50 грн сума орендної плати з індексацією за 2022 рік з урахуванням індексів інфляції, починаючи з 2016 року, 491,00 грн інфляційні втрати, 4293,54 грн пеня, 304,93 3% річних;

- 9525,97 грн - заборгованість з орендної плати за 2023 рік, з яких: 8 864,35 грн сума орендної плати з індексацією за 2023 рік, з урахуванням індексів інфляції, починаючи з 2016 року, 62,16 грн інфляційні втрати, 544,96 грн пеня, 54,50 грн 3% річних.

25 березня 2024 року ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надіслала суду відзив на позов (а.с.57-60), у якому прохала відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

Відповідно до п.4.1 укладеного між сторонами додаткової угоди: «Орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодження сторін у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (п.2.5 договору), що в грошовому виразі складає 4207,39 грн за один повний рік користування земельною ділянкою.

Обчислення розміру орендної плати за кожний наступний рік оренди, здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталася раніше).

При цьому, коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування ( в залежності від того, яка з подій сталася раніше)».

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 26.05.2021 в рішенні про справі №540/544/18 зазначив наступне: «як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади згідно яких здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість, добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці...

Оскільки сторони не передбачили в договорі оренди, що при обчисленні розміру орендної плати враховується сукупний індекс інфляції з 2005 року, то з урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовіс6ності, справедливості та розумності і тлумачення умов договору оренди, зокрема, пункту 10 та 11 (періоду внесення орендної плати), на користь його дійсності, чинності та виконуваності, вважає, що коефіцієнт інфляції має обчислюватися для орендної плати за 2015 рік як добуток індексів інфляції з березня 2015 року по листопад 2015 року та складає 1,3109...

Суди натомість, не визначили розмір орендної плати з індексом інфляції, і неправильно ототожнили інфляційні витрати за період з грудня 2015 по червень 2018 року із розміром орендної плати з індексом інфляції (пункт 10 договору)...»

Аналіз умов спірної додаткової угоди від 16.09.2016 свідчить, що сторони не передбачали в договорі оренди правил обчислення орендної плати з індексом інфляції, оскільки сторони не передбачали в договорі оренди, що при обчисленні розміру орендної плати враховується сукупний індекс інфляції з 2016 року (дати укладення угоди), то з урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності і тлумачення умов договору оренди, зокрема пункту 4.1., на користь його дійсності, чинності та виконуваності, коефіцієнт інфляції має обчислюватися для орендної плати за 2022 рік із індексом інфляції за 2022 рік.

Такий же метод підлягає застосуванню і для визначення орендної плати і за 2023 рік.

Позивач неправильно ототожнив інфляційні втрати за період з 2016-2022 років із розміром орендної плати з індексом інфляції.

Розмір орендної плати за 2022 з урахуванням індексації становить 5326,56 грн (4207,39х126,6% (індекс інфляції за 2022), за 2023 рік з урахуванням індексації - 4421,97 грн (4207,39х105,1% індекс інфляції за 2023).

Відповідно до п.п.170.1.1 п.170.1 ст.170 Податкового кодексу України, податковим агентом платника податку орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар.

При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати. зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі.

Аналогічна норма передбачена і п.4.3 додаткової угоди до договору оренди, відповідно до якої, орендна плата виплачується орендарем у встановленому у п.4.1. цього договору розмірі за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб (далі ПДФО) та інших податків, обчислених (нарахованих та утриманих) згідно з вимогами чинного податкового законодавства.

Таким чином, орендодавець із зазначеного вище розміру орендної плати зобов`язаний утримати ПДФО в розмірі 18% та військовий збір (далі ВЗ).

З наданих позивачем відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків вбачається, що відповідач у грудні 2022 року та грудні 2023 року нарахував позивачу орендну плату і відповідно до норм діючого законодавства утримав і перерахував з даної суми ПДФО і ВЗ. Таким чином повторне стягнення орендної плати з ПДФО і ВЗ призведе до можливості позивача отримати більше ніж йому належить за законом та договором та до додаткових надлишкових втрат відповідача.

Орендна плата дійсно нараховувалась і сплачувалася в більшому ніж передбачено умовами договору оренди землі розмірі, що саме по собі не може свідчити про збільшення встановленого договором розміру орендної плати.

Таким чином позивачем не вірно визначена сума заборгованості та боргові періоди, і як наслідок був не вірно визначений розмір пені, інфляційних втрат та 3 %річних.

З урахуванням доданих представником відповідача розрахунків загальна заборгованість становить: 9748,53 грн сума боргу, 341,05 грн інфляційне збільшення, 219,73 грн 3% річних, 2982,99 грн штрафні санкції.

Стосовно вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки вона не відповідає критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідності в не співмірні із виконаною адвокатом роботою, а отже їх розмір є необгрунтованим.

У поданій відповіді на відзив представником позивача наведені такі пояснення, міркування і аргументи щодо наведених представником відповідача у відзиві заперечень.

Наведена у відзиві судова практика Верховного Суду не є релевантною, не стосується предмету, підстав позовних вимог та ніяким чином не спростовує доводи позивача у позовній заяві.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції якщо інше не передбачено договором оренди.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц, провадження №61-18013сво18) зазначено, що «як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміють загальні засади згідно яких здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість, добросовісність та розумність (ч.3 ст.509ЦК). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці».

Розмір орендної плати та її індексація визначаються за домовленістю сторін. Як уже було зазначено, порядок індексації орендної плати законом не передбачений. Цей механізм сторони повинні передбачити в договорі оренди земельної ділянки (який індекс застосовувати. з якого періоду і т.д.).

В договорі оренди землі від 16.09.2016 між ОСОБА_1 та ТОВ «Вишневе-Агро», правонаступником якого є ТОВ «Придніпровський край», передбачений такий механізм та порядок індексації.

Абзац 2 п.4.1. договору: «Обчислення розміру орендної плати за кожний наступний рік оренди, здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того. яка із подій сталася раніше)».

Абзац 3 п.4.1 договору: «При цьому, коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування ( в залежності від того яка із подій сталася раніше)».

Таким чином сторонами договору було встановлено, що для розрахунку обчислення розміру орендної плати на кожний наступний рік необхідно враховувати індекс інфляції станом на 01 січня року виплати/нарахування.

Так як на день відкриття судом провадження у даній справі відповідач не виплатив орендної плати за 2022 та 2023 роки, а тому коефіцієнти індексації для простроченої орендної плати повинні застосовуватися вже після 01.01.2024, оскільки роком індексації простроченої орендної плати є 2024 рік нарахування/виплати.

Враховуючи вищенаведені вимоги договору щодо виплати орендної плати з урахуванням індексації позивач обгрунтовано вимагає виплати орендної плати за 2022 та 2023 з урахуванням індексації орендної плати починаючи з 2016.

Відповідач у відзиві застосував посилання на практику Верховного Суду у відповідних рішеннях, однак наведені рішення не можна сприймати як релевантну практику та застосовувати її у даній справі, оскільки вона не стосується предмету та підстав спору у даній справі.

Щодо розміру витрат на правничу допомогу відповідач вдається до неприпустимих висновків не маючи належно оформлених документів первинної бухгалтерської документації на підтвердження співмірності розміру відшкодування та витраченого адвокатом позивача часу на надання правничої допомоги і виконаних обсягів робіт (наданих послуг).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зважаючи на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №059365 від 15.08.2012 є власником земельної ділянки розміром 1,4000 га з кадастровим номером :00:009:0039, що розташованої на території Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області (а.с.27-28).

16 вересня 2016 року між ОСОБА_1 і СТОВ «Вишневе-Агро», правонаступником якого є СТОВ «Придніпровський край», що не заперечувалось учасниками справи, було укладено договір оренди землі, орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін у розмірі 8% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що в грошовому виразі складає 4 207,39 грн (а.с.19-23).

Обчислення розміру орендної плати за кожний наступний рік оренди здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталася раніше).

При цьому коефіціент індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталась раніше) (пункт 4.1.).

Відповідно до п.4.6. додаткової угоди у разі несвоєчасної сплати орендної плати у термін, що передбачений цим договором, орендар сплачує на користь орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожний день прострочення платежу.

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права право оренди земельної ділянки площею 1,4000 га, кадастровий номер :00:009:0039, зареєстроване 16.03.2017, строк дії до 31.12.2023, орендар СТОВ «Вишневе-Агро», орендодавець ОСОБА_1 , номер запису - 19562065 (а.с.24-26).

Відповідно до ст.ст.2,3 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст.ст.12, 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За приписами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ч.2 ст.409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Відповідно до норм ч.1 ст.93 ЗК України, ст. 1 Закону України "Про оренду землі", право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та інших видів діяльності.

За змістом ст. 13 Закону України "Про оренду землі", під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" визначено, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її виплати.

Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (стаття 21 Закону).

За нормами ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Орендодавець зобов`язаний, зокрема , передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди, орендар - своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Виходячи з вищенаведеного саме на орендаря покладається обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі сплати орендної плати за земельну ділянку, а орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Як вбачається з відзиву на позов представником відповідача визнається факт невиплати орендної плати позивачу за 2022-2023 роки, але заперечується визначений позивачем розмір невиплаченої орендної плати.

Крім того, відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 05.03.2024, ОСОБА_1 від СТОВ «Придніпровський край» у 2022-2023 роках орендна плата нараховувалась в сумі по 10 518,48 грн, але не виплачувалась.

При цьому у 2022 та 2023 роках були нараховані та перераховані суми утриманих податків - по 1 893,32 грн, та військового збору по 157,78 грн.

З огляду на викладене підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість по орендній платі за 2022 рік у встановленому договором розмірі з урахуванням індексації в сумі 5 326,56 грн, що вираховується шляхом множення сукупного індексу інфляції за 2022 рік (126,6%) на розмір заборгованості (4 207,39 грн), за 2023 рік 4 421,97 грн, що вираховується шляхом множення сукупного індексу інфляції за 2023 рік (105,1%) на розмір заборгованості (4 207,39 грн).

Такий наведений представником відповідача розмір узгоджується з умовами договору.

Оскільки невиплата орендної плати за користування земельною ділянкою мала у 2022-2023 роках, тому при визначенні суми заборгованості по орендній платі слід застосовувати індекс інфляції саме за ці роки.

Доводи представника позивача щодо простроченої заборгованості по орендній платі за 2022 рік в розмірі 8 435,52, за 2023 рік 8 864,37 грн з урахуванням індексації оендної плати, починаючи з 2016 року, жодним чином не доведені та є припущеннями.

З огляду на викладене наведений представником відповідача розрахунок інфляційних витрат в розмірі 341,05 грн, 3% річних 219, 72 грн (160,23+32,31+0,36+26,82=219,72) грн), пені 2 982,99, якій міститься в матеріалах справи, є належним та правильним.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню - 5 326, 57 гривень - сума орендної плати з індексацією за 2022 рік; 4 421,97 гривень сума орендної плати з індексацією за 2023 рік; 341,05 гривень інфляційні втрати; 2982,99 гривень пеня; 219,72 гривень 3% річних, а всього 13 292,31 гривень з відрахуванням необхідних обов`язкових податків і платежів.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пропорційність задоволених вимог становитиме 57,7% (13 292,29 грн х 100/ 23050,94 (ціна позову) грн = 57,7%).

Таким чином підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 698,86 грн судового збору (1 211,20 грн х 57,7%/100%).

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК Українидокази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Заява представника позивача про надання строку для подання доказів, що підтверджують розмір витрат у зв`язку з розглядом справи, не суперечить ст.ст.141, 246, 259 ЦПК Українита підлягає задоволенню.

З огляду на викладене в силу п.5 ч.6 ст.265, ст.246 ЦПК Українидля вирішення питання про судові витрати суд вважає за необхідне призначити судове засідання роз`яснивши позивачу, що відповідні докази про розмір вказаних витрат вона повинна подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.141,259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,

ухвалив:

1.Позов ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський край» (далі СТОВ «Придніпровський край») про стягнення заборгованості з орендної плати задовольнити частково.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський край» (місцезнаходження: м.Золотоноша, Золотоніський район, Черкаська область, вул.Героїв Маріуполя,52/3, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) заборгованість по виплаті орендної плати за Договором оренди землі від 16 вересня 2016 року у розмірі:

- 5 326,56 гривень - сума орендної плати з індексацією за 2022 рік;

- 4 421,97 гривень сума орендної плати з індексацією за 2023 рік;

- 341,05 гривень інфляційні втрати;

- 2 982,99 гривень пеня;

- 219,72 гривень 3% річних, а всього 13 292,29 (тринадцять тисяч двісті дев`яносто дві гривні двадцять дев`ять копійок) гривень з відрахуванням необхідних обов`язкових податків і платежів.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ««Придніпровський край» (місцезнаходження: м.Золотоноша, Золотоніський район, Черкаська область, вул.Героїв Маріуполя,52/3, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) 698, 86 гривень судового збору.

4.Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 13 год 30 хв 07 травня 2024 року у приміщенні Чорнухинського районного суду Полтавської області, роз`яснивши позивачу, що відповідні докази про розмір вказаних витрат він повинен подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 29.04.2024.

Суддя С.І.Крєпкий