Справа № 347/315/24
Провадження № 22-ц/4808/516/24
Головуючий у 1 інстанції ГОРДІЙ В. І.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Пнівчук О.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю: заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до філії «Кутське лісове господарство» ДП «Ліси Україна» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою представника ДП «Ліси Україна» в особі філії «Кутське лісове господарство» на ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області, постановлену суддею Гордієм В.І. у м. Косів Івано-Франківської області 14 лютого 2024 року,

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до філії «Кутське лісове господарство» ДП «Ліси Україна» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії. Просив визнати незаконним та скасувати наказ про зміни істотних умов праці від 06.12.2023 року (а.с.1-2).

Одночасно подав заяву про забезпечення позову, яку обґрунтував тим, що 28 листопада 2023 року генеральним директором ДП «Ліси України» затверджено штатний розпис філії «Кутське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» на 2024 рік. 06 грудня 2023 року філією «Кутське лісове господарство» видано наказ «Про зміни істотних умов праці на 2024 рік», згідно якого займана ним посада майстра лісу підлягає скороченню, про що його повідомлено 14.12.2023 року під розпис. На його переконання комісія, що була створена на підставі наказу директора, поверхнево підійшла до розгляду даного питання та допустила порушення, які призвели до порушення його прав.

Для уникнення можливого порушення у майбутньому його прав та охоронюваних законом інтересів, а також можливості реального виконання рішення суду та уникнення труднощів його виконання у випадку задоволення його позовних вимог, просив зупинити дію наказу №187/21.13 від 06 грудня 2023 року про скорочення займаної ним ( ОСОБА_1 ) посади майстра лісу філії «Кутське лісове господарство» ДП «Ліси Україна», до моменту вирішення даного спору (а.с.17).

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 14 лютого 2024 року заяву задоволено. Зупинено дію наказу №187/21.13 від 06.12.2023 року філії «Кутське лісове господарство» «Про зміни істотних умов праці на 2024 рік» в частині скорочення посади ОСОБА_1 до вирішення спору по суті (а.с.31-32).

Не погодившись з ухвалою суду представник ДП «Ліси Україна» в особі філії «Кутське лісове господарство» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на її протиправність та таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вказує, що а ні позивачем, а ні судом в оскаржуваній ухвалі не наведено підстав для застосування процесуальної норми, викладеної в абзаці 2 частини 10 статті 150 ЦПК України.

Наголошує, що із змісту позовної заяви та заяви про забезпечення позову вбачається, що обраний спосіб забезпечення позову фактично наперед вирішує питання, які стосуються розгляду частини позовних вимог по суті, оскільки беззаперечно пов`язаний із предметом спору, що відповідно до вимог ч.10 ст.150 ЦКП України є недопустимим. Обраний позивачем спосіб забезпечення позову є тотожним задоволенню частини заявлених вимог, що прямо заборонено процесуальним законом.

Так, згідно оскаржуваної ухвали, зупиняється дія наказу №187/21.13 від 06 грудня 2023 року саме в частині скорочення посади ОСОБА_1 , оскарження якого є предметом спору в даній справі.

Також з огляду на предмет позову невжиття заходів щодо забезпечення позову жодним чином не може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки рішення суду за такими позовами не потребують виконання. Їх значення полягає у констатації факту правомірності оскаржуваного наказу роботодавця і позбавлення його правових наслідків шляхом скасування.

Просять скасувати ухвалу суду (а.с.50-52).

ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається на невідповідність поданої відповідачем апеляційної скарги вимогам ст.356 ЦПК України. Просить закрити апеляційне провадження, ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (а.с.65).

У судове засідання не з`явився представник ДП «Ліси Україна» в особі філії «Кутське лісове господарство», надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому апеляційний суд розглянув справу за відсутності представника ДП «Ліси Україна» в особі філії «Кутське лісове господарство».

Вислухавши пояснення заявника ОСОБА_1 , суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про обгрунтованість апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що під забезпеченням позову потрібно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Зазначене обмеження не поширюється на забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів керівника або роботодавця про застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, відмова в наданні відпустки, відсторонення від роботи чи посади, будь-яка інша форма дискримінації позивача тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції».

У справі, яка переглядається, заявлено позов про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач просить зупинити дію наказу №187/21.13 від 06.12.2023 року філії «Кутське лісове господарство» «Про зміни істотних умов праці на 2024 рік» в частині скорочення посади ОСОБА_1 до вирішення спору по суті.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із співмірності заявлених вимог, а також з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, дійшов висновку про наявність правових підстав для зупинення дії оспорюваного наказу в частині скорочення посади ОСОБА_1 до вирішення спору по суті (а.с.31-32).

Однак, апеляційний суд не погоджується з наведеним висновком, оскільки позивач не подав доказів, що існують виняткові обставини, передбачені положеннями абзацу другого частини 10 статті 150 ЦПК України, за яких допускається таке забезпечення позову у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції", а обраний спосіб забезпечення позову є тотожним заявленій позовній вимозі, беззаперечно пов`язаний з предметом спору, що відповідно до вимог ст.150 ч.10 ЦПК України, є недопустимим.

Застосування такого виду забезпечення позову, за змістом якого фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, суперечитиме меті процесуального інституту забезпечення позову та знівелює принципи цивільного процесуального законодавства, оскільки саме під час ухвалення рішення по суті спору суд вирішує такі питання, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи потрібно позов задовольнити або в позові відмовити (частина перша статті 264 ЦПК України).

Позов не може бути забезпечений таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом (постанова ВС від 10.05.2024 року у справі № 592/5961/22, провадження № 61-11725св22)

Тобто, керуючись загальними засадами цивільного судочинства про стадійність цивільного процесу і неможливість вирішення спору до розгляду справи по суті, яка завершувалася ухваленням судового рішення, враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, практику судів, суд мав застосувати правило про неможливість вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог.

З огляду на викладене висновки судів про наявність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення їх позову є помилковими та такими, що суперечать вимогам статей 151, 152 ЦПК України.

Аналогічні за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 592/5961/22 (провадження № 61-11725св22), 27 березня 2024 року, у справі № 757/7499/17-ц (провадження № 61-9313св20).

За приписами частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ДП «Ліси Україна» в особі філії «Кутське лісове господарство» задовольнити.

Ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 14 лютого 2024 року скасувати.

Прийняти нову ухвалу, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: І.О. Максюта

О.В. Пнівчук

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 30 квітня 2024 року.