Справа № 206/3502/20
Провадження № 2-др/204/6/24 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
16 квітня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Самсонової В.В.
за участю секретаря Зайченко О.В.
за участю позивачки ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Головашич Ю.А. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про компенсацію вартості 1/2 частини квартири,-
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2023 року у цивільній справі №206/3502/20 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про компенсацію вартості частини квартиру відмовлено.

13 грудня 2023 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Головашич Ю.А. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якої просить стягнути з позивачки у відшкодування витрати на професійну правничу допомогу 33 500 грн.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про компенсацію вартості частини квартиру, повернуто до суду першої інстанції для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.

Позивачкою подано до суду заперечення проти відшкодування витрат відповідача, відповідно до яких вказано наступне. Згідно договору від 19.10.20 року адвокат Головашич Ю.А. зобов`язується здійснювати представництво у справі №206/3502/20 про витребування майна та відшкодування збитків. Тобто, згідно вказаної угоди адвокат мала надавати послуги у спорі стосовно вимог до ОСОБА_2 про відшкодування ним збитків, тоді як такі позовні вимоги не були розглянуті судом, а інші угоди про правову допомогу по справи не було надано стороною відповідачем-1. Також, враховуючи умови договору, адвокат отримувала гонорар лише здійснюючи представницькі функції. Враховуючи, що договір між адвокатом Головашич Ю.Ою. та ОСОБА_2 був укладений тільки на здійснення представництва, то інші функції адвоката не були узгодженні сторонами, а тому не повинені враховуватись як понесення на них витрат. Тому, суд не повинен зараховувати таку роботу як: відзив на позовну заяву, подання заяви про забезпечення судових витрат, участь адвоката в судовому засіданні, ознайомлення з матеріалами справи, тощо. Суду надаються у якості доказу за сплату послуг адвокату Головашич Ю.А. коштів розмірі 7000,00 грн. сплачений 19.10.20 року, тоді як у призначенні платежу н зазначається справа, по якій надається допомога ОСОБА_2 , тоді як ця справа не єдина по якій ОСОБА_4 надає допомогу ОСОБА_2 у 2020 році. Також, суду надана квартинці від 18.05.2021 року, сплачену ОСОБА_2 ОСОБА_5 у розмірі 5000,00 грн., проте вказаний платіж не може слугувати доказом отримання коштів фахівцем адвокатом, а тому не може слугувати доказом понесення витрат на правову допомогу у цій справі. Також, розрахунок виконаних робіт з посиланням на час, тоді як сторонами цей час взагалі не погоджений, а тому посилання на кількість витраченого часу не обґрунтовано. На другому колі розгляду справи, надаються докази додаткових витрат представник відповідача-1 обґрунтовує нові витрати укладенням додаткової угоди №2 від 25.07.2023 року, актом виконаних робіт від 28.11.2023 року та квитанцією від 28.11.2023 року, виданих/підписаних у м. Харкові. Проте вказана обставини не визнається позивачкою, так як відповідач ОСОБА_2 на території України був відсутній, а тому поставити свій підпис не міг. Ця обставина підтверджується відповіддю прикордонної служби України.

Позивачка в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відповідач та його представник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомленні належним чином.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належаним чином.

Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним ухвалити у даній справі додаткове рішення та у задоволенні заяви відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Аналіз частини другої статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат, але у суду є право для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини другої статті 124 ГПК України, яка є тотожною за змістом частині другій статті 134 ЦПК України, містяться у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 922/1897/18, від 24 грудня 2019 року у справі № 909/359/19, від 13 лютого 2020 року у справі № 911/2686/18, від 19 лютого 2020 року у справі № 910/16223/18, від 21 травня 2020 року у справі № 922/2167/19, від 10 грудня 2020 року у справі № 922/3812/19, від 12 жовтня 2022 року у справі № 725/42/21-ц (провадження № 61-1257св22).

Згідно з частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин першої-третьої, восьмої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

ОСОБА_2 у даній справі на підставі договору про надання правничої допомоги від 19 жовтня 2020 року (том 2, а. с. 27-28) надавала адвокат Головашич Юлія Олександрівна (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 5394 від 27 лютого 2019 року) (том 2, а. с. 29).

Відповідно до додаткової угоди № 2 до договору про надання правничої допомоги від 19.10.2010 року змінено вартість участі адвоката в судовому засіданні, а саме: 1200,00 грн. за кожне засідання.

Згідно акту наданих послуг №2 від 28 листопада 2023 року адвокатом надані наступні послуги: ознайомлення зі справою; надання консультації; підготовка та подача відзиву; підготовка та подача клопотання про закриття проводження; представництво інтересів в суді: 28 липня 2023 року, 31 серпня 2023, 16 жовтня 2023, 23 листопада 2023, 24 листопада 2023 року; підготовка дебатів. Та зазначено кількість часу, яку було витрачено.

Відповідно до квитанції №2 від 28.11.2023 року ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_6 суму 6000,00 грн.

Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених З`їздом адвокатів України від 15 лютого 2019 року встановлено, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях, котрі в силу вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також притримується усталеної позиції з приводу дотримання критеріїв при визначенні розміру адвокатських послуг.

У рішенні ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Суд вказав, що Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були Фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

При подачі заяви про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу, представником відповідача було подано акт приймання-передачі наданих послуг.

При цьому, будь-яких інших доказів, котрі би свідчили про фактичне понесення ОСОБА_2 , який не перебував з лютого 2022 року на території України, витрат на правничу допомогу в матеріалах судової справи № 206/3502/20 відсутні.

Крім того, як вбачається, із матеріалів справи, представництво інтересів в суді не відповідає дійсній кількості часу наданих послуг адвокатом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 223, 247, 258-259, 270, 352-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Головашич Ю.А. про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Самсонова