Справа № 175/821/20
Провадження № 2/175/241/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2024 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.,

з участю секретаря Басенко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , треті особи: Реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції, ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Тетерєва Марина Михайлівна, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Перфілова Олена Анатоліївна про визнання незаконним та скасування рішення Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, скасування записів про право власності, про проведену державну реєстрацію прав та обтяжень житлового будинку і земельної ділянки, визнання недійсними договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , треті особи: Реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції, ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Тетерєва Марина Михайлівна, Головне управління Держгеокадастру Дніпропетровської області, приватний нотаріус Перфілова Олена Анатоліївна про скасування рішення сільської ради, скасування запису про право власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу, який в серпні 2022 року уточнила та просила суд постановити рішення яким визнати незаконним та скасувати рішення Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року, №289-3/VII, про виділення в окреме володіння житлового будинку літ. А-1(загальною площею 23,5 кв.м. в тому числі житловою площею 18,3 кв.м.) з прибудовою літ.а1, ганком літ.а, господарськими будівлями:літня кухня літ.Є, вбиральня літ.Ж, літній душ літ.И, навіс літ.М, гараж літ.Л, погріб пг, колонка К, споруди №№ 3, 4, 7-12, та присвоєнням поштової адреси: АДРЕСА_1 ; скасувати запис про право власності №14241598 реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав №14 об`єкта нерухомого майна житлового будинку АДРЕСА_1 , зареєстроване державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Перфілова Олена Анатоліївна від 20 квітня 2016 року, який був здійснений на підставі Рішення Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року, №289-3/VII; визнати недійсним договір купівлі-продажу серія №2872 від 28 серпня 2019 року, житлового будинку АДРЕСА_1 посвідчений приватним нотаріусом Тетерєвою Мариною Михайлівною Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області; скасувати запис №32989947 про проведену державну реєстрацію прав та обтяжень житлового будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:14, здійснений приватним нотаріусом Тетерєвою Мариною Михайлівною Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області; визнати недійсним договір купівлі-продажу серія та номер 2873 від 28 серпня 2019 року, земельної ділянки, кадастровий номер :11:004:0034 по АДРЕСА_1 ; скасувати запис №32989954 про проведену державну реєстрацію прав та обтяжень на земельну ділянку кадастровий номер :11:004:0034, реєстраційний номер нерухомого майна: 14, здійснений приватним нотаріусом Тетерєвою Мариною Михайлівною Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області та стягнути з відповідачів на користь позивачки сплачений судовий збір.

Представник позивача ОСОБА_1 за ордером на надання правової допомоги ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач Новоолександрівська сільська рада Дніпровського району Дніпропетровської області надали заяву про розгляд справи без участі їх представника.

Представник відповідача ОСОБА_2 за ордером на надання правової допомоги ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі про що надав відповідну заяву надано пояснення на позовну заяву та відзив.

Третя особа Реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції про дату, час і місце розгляду справи повідомленні належним чином, що підтверджується поштовим поверненням за закінченням терміну зберігання, однак явку свого представника у судове засідання не забезпечили.

Третя особа ОСОБА_3 про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим поверненням за відсутністю адресата, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.

Третя особа Приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Тетерєва Марина Михайлівна надала заяву про розгляд справи без її участі.

Третя особа Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надали письмові пояснення по суті справи та просили суд постановити рішення згідно вимог діючого законодавства.

Третя особа Приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Перфілова Олена Анатоліївна надала заяву про розгляд справи без її участі.

Вислухавши сторони ,вивчивши матеріали справи, ознайомившись з наданими сторонами доказами, суд приходить до наступного.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ААВ №303085 належить 49/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарчих будівель і споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1 , на зазначеній земельній ділянці розташовані житловий, саманний, обкладений цеглою, будинок «А», житловою площею 31,8 кв.м. та слідуючі господарчі будівлі і споруди: літні кухні Б шлакоблочна, Е саманно-шлакоблочна; погріба В,Г, - цегляні; убиральні Д, Ж дерев`яні, паркан №1-5, споруди №6, бас.

Згідно договору дарування житлового будинку укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_2 належні їй 51/100 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці пл. 880 кв.м. приватної власності.

Також згідно договору дарування земельної ділянки, ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0880 гектарів, яка розташована на території АДРЕСА_1 .

15 січня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області з заявою, в якій просив останніх прийняти рішення про: зміну адреси належного йому житлового будинку з АДРЕСА_1 на згідно адреси земельної ділянки: АДРЕСА_1 для приведення у відповідсть адрес у Договорі дарування та у Державному акті на прво власності на земельну ділянку, а також прийняти рішення про виділення в окреме домоволодіння належних йому: житлового будинку літ. А-1(житлова площа 18,3 кв.м., загальна площа 23,5 кв.м) з прибудовою літ. а, ганком літ.а, господарськими будівлями літня кухня літ. Є, вбиральня літ. Ж, літній душ літ.И, навіс літ.М, гараж літ.Л., з погрібом пг, та спорудами 3,4,7-12,к.

Рішенням Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року розглянуто заяву ОСОБА_2 про виділення в окреме домоволодіння житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та вирішено: виділити ОСОБА_2 в окреме володіння: житловий будинок літ. А-1(житлова площа 18,3 кв.м., загальна площа 23,5 кв.м) з прибудовою літ. а, ганком літ.а, господарськими будівлями літня кухня літ. Є, вбиральня літ. Ж, літній душ літ.И, навіс літ.М, гараж літ.Л., погріб пг, колонка К, споруди 3,4,7-12 та земельну ділянку розміром 0,0857 га, кадастровий номер земельної ділянки :11:004:0034 та присвоїти адресу: АДРЕСА_1 .

Так в подальшому право власності на земельну ділянку та виділений в окреме домоволодіння житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами перейшло до ОСОБА_3 .

Статтею 316 ЦК України визначено поняття права власності, а саме правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ст. 355-356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

У відповідності до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Статтею 361 ЦК України передбачено право співвласника на самостійне розпорядження своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

У своїх постановах Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18, від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19).

Відповідно до частин першої, другої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З наведених норм права вбачається, що держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб. Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Отже, розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19).

Суд звертає увагу, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зокрема відповідно до ст. 49 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно ст. 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно; участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Згідно з ч. 1-3 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача ; якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі ; після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Так позивач у своїх позовних вимогах зокрема просить суд визнати недійсними договори купівлі-продажу укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо продажу виділеного домоволодіння та земельної ділянки, однак не визначає процесуальний статус ОСОБА_3 , як співвідповідача по справі, однак остання у розумінні діючого законодавства виступає в якості добросовісного набувача.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, беручи до уваги заявлені позовні вимоги та склад учасників судового процесу, суд приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог, оскільки стороною позивача не доведено, яким чином оскаржуване рішення сільської ради та договори купівлі-продажу впливають на зміст права власності ОСОБА_1 та чим порушено право останньої на володіння, користування, розпорядження належним їй майном.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові.

Тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з вказаним позовом стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 316, 319, 358, 361, 364 ЦК України, ст. 2, 4, 12, 13, 49, 50, 51, 76, 81, 89, 130, 133, 141, 263-266 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , треті особи: Реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції, ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Тетерєва Марина Михайлівна, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Перфілова Олена Анатоліївна про визнання незаконним та скасування рішення Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, скасування записів про право власності, про проведену державну реєстрацію прав та обтяжень житлового будинку і земельної ділянки, визнання недійсними договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Озерянська Ж.М.