Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/7821/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виноградівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Виноградів Закарпатської області помер його дід - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Виноградів Закарпатської області померла його баба - ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Виноградів Закарпатської області померла його мати - ОСОБА_5 .

Після смерті діда ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 19.10.1990 року, виданого на підставі рішення виконкому Виноградівської міської Ради народних депутатів №218 від 20.07.1989 року.

На випадок своєї смерті спадкодавець заповіт не залишив.

Звернувшись до приватного нотаріуса Берегівського нотаріального округу Закарпатської області Вашкеба О.І. із документами для оформлення спадкових прав на житловий будинок в АДРЕСА_1 , після смерті діда ОСОБА_3 , позивачу було відмовлено та видано письмову відмову №67/01-16 від 04.06.2024 року у зв`язку із відсутністю документів про встановлення факту родинних відносин між позивачем та ОСОБА_3 , розбіжністю прізвища, імені, по батькові померлого у свідоцтві про смерть та власника житлового будинку у свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок, рекомендовано звернутися до Виноградівського районного суду з метою визнання позивача власником вищевказаного житлового будинку.

Наразі у спадковому будинку проживає позивач та його тітка ОСОБА_2 відповідачка по справі, яка жодних претензій до спадкового майна після смерті свого батька немає.

На час смерті спадкодавця позивач проживав разом з дідом у спадковому будинку.

Крім того, приватним нотаріусом у своїй відмові вказано про необхідність встановлення факту родинних відносин між позивачем та дідом, встановити факт належності останньому свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок.

Встановлення факту родинних відносин, має для позивача юридичне значення, оскільки від цього залежить реалізація його спадкових прав. Таким чином, позивач просить суд визнати за ним право власності на спадковий житловий будинок, встановити факт родинних відносин та факт належності правовстановлюючого документу.

Сторони у судове засідання не з`явилися, подали зави про розгляд справи без їх участі.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.).

У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Виноградів Закарпатської області помер дід позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 30.08.2010 року (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Виноградів Закарпатської області померла баба позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 11.03.2016 року (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Виноградів Закарпатської області померла мати позивача ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 19.10.2022 року (а.с.16).

Після смерті діда ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 19.10.1990 року, виданого на підставі рішення виконкому Виноградівської міської Ради народних депутатів №218 від 20.07.1989 року (а.с.27).

На випадок своєї смерті спадкодавець заповіт не залишив.

Звернувшись до приватного нотаріуса Берегівського нотаріального округу Закарпатської області Вашкеба О.І. із документами для оформлення спадкових прав на житловий будинок в АДРЕСА_1 , після смерті діда ОСОБА_3 , позивачу було відмовлено та видано письмову відмову №67/01-16 від 04.06.2024 року (а.с.28).

Приватний нотаріус повідомила, що у зв`язку із відсутністю документів про встановлення факту родинних відносин між позивачем та ОСОБА_3 , розбіжністю прізвища, імені, по батькові померлого у свідоцтві про смерть та власника житлового будинку у свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок, рекомендовано звернутися до Виноградівського районного суду з метою визнання позивача власником вищевказаного житлового будинку.

Як вбачається із довідки Виноградівської міської ради №02.1-22/1469 від 29.03.2024 року, мати позивача ОСОБА_5 , 1950 р.н., на день смерті була зареєстрована у АДРЕСА_1 . Станом на 16.10.2022 року на день смерті ОСОБА_5 за цією адресою значилися зареєстрованими ОСОБА_2 , 1956 р.н. та ОСОБА_1 , 1983 р.н. (а.с.22).

Таким чином, у спадковому будинку проживали дід позивача із бабусею, мати позивача, які померли. Наразі у спадковому будинку проживає позивач та його тітка ОСОБА_2 відповідачка по справі.

Відповідачка по справі, жодних претензій до спадкового майна після смерті свого батька немає та не заперечує про те, щоб за позивачем було визнано право власності на житловий будинок.

Згідно до ч.3 ч.4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадщину після смерті діда позивачем ОСОБА_1 прийнято відповідно до статті 1268 ЦК України. На час смерті спадкодавця він проживав разом з ним у спадковому будинку.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно дост.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до «Технічного паспорта на житловий будинок», складеного 16.04.2024 року та підписаного керівником суб`єкта господарювання ОСОБА_6 , житловий будинок завершений будівництвом та інвентаризаційна вартість станом на квітень 2024 року становить 292166 гривень.

Будинок зареєстрований за померлим ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право особистої жилий будинок від 19.10.1990 року.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. 1. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.37 постанови №5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Оскільки оформлення спадщини у нотаріальному порядку виявилося об`єктивно неможливим, відсутні перешкоди для переходу права власності на предмет позову в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 в судовому порядку, то позивач ОСОБА_1 звернувся до суду на підставі ст.392 ЦК України не безпідставно.

За таких обставин суд вважає, що позивач ОСОБА_1 як спадкоємець за законом, маю право на набуття всіх прав, після смерті свого діда, має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак не зміг його отримати з незалежних від нього причин.

Крім того, приватним нотаріусом у своїй відмові вказано про необхідність встановлення факту родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та дідом ОСОБА_3 , встановити факт належності останньому свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок.

Так, у відповідності до вимог ст.315 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а згідно п.п. 1, 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України - про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеної у свідоцтві про народження або паспорті.

Встановлення факту родинних відносин, має для позивача юридичне значення, оскільки від цього залежить реалізація його спадкових прав.

Так, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 30.08.2010 року, ім`я діда позивача записано як ОСОБА_3 , що є правильним.

Однак у свідоцтвах про народження матері ОСОБА_7 та тітки позивача ОСОБА_2 у графі «батько» записано « ОСОБА_8 » та відповідно « ОСОБА_3 ».

У Свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок від 19.10.1990 року, виданого на підставі рішення виконкому Виноградівської міської Ради народних депутатів №218 від 20.07.1989 року, ім`я власника жилого будинку записано як « ОСОБА_3 », що є неправильним і створює перешкоди у оформленні спадкових прав.

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити той факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 30.08.2010 року) у м.Виноградів Закарпатської області, та який в свідоцтвах про народження доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_4 від 19.08.1957 року записаний як ОСОБА_8 та доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_5 від 15.07.1971 року, записаний як « ОСОБА_3 » є рідним батьком ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м.Виноградів Закарпатської області.

Встановити факт належності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 30.08.2010 року) у м.Виноградів Закарпатської області, Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 19.10.1990 року, виданого на ім`я « ОСОБА_3 » на підставі рішення виконкому Виноградівської міської Ради народних депутатів №218 від 20.07.1989 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОК НОМЕР_6 , мешканцем АДРЕСА_1 , право власності в цілому на житловий будинок (загальною корисною площею 77,0 кв.м, в тому числі житловою 49,6 кв.м), з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо