ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 703/974/23
Провадження № 22-ц/821/500/24
Категорія: 310020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Ярошенка Б.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 листопада 2023 року (ухваленого під головуванням судді Биченка І.Я. в приміщенні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, повний текст судового рішення складений 01 грудня 2023 року ) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

06 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що на даний час вона навчається в Національному авіаційному університеті на денній формі навчання з 19 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року.

Вказує, що оскільки навчається на денній формі навчання, вона не має змоги влаштуватися на роботу та отримувати доходи, відтак потребує матеріальної допомоги, яку батько спроможний надавати, проте, в добровільному порядку не бажає надавати таку допомогу.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила суд винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до закінчення нею навчання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 листопада 2023 року позов - задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 06 березня 2023 року і до закінчення позивачкою навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-х річного віку.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1 073 грн. 60 коп. судового збору.

В частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць рішення допущене до негайного виконання.

Рішення суду мотивовано тим, що наявність автомобіля та земельної ділянки у власності позивачки не вказують на її матеріальне забезпечення та не може бути безумовною підставою для звільнення батька від обов`язків щодо утримання дитини.

Доказів скрутного матеріального становища відповідача, що унеможливлюють утримання ним своєї повнолітньої дочки, яка продовжує навчання та потребує у зв`язку із цим матеріальної допомоги, суду не надано.

Відсутність офіційного працевлаштування та наявність рішення суду про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором не є беззаперечним доказом відсутності можливості надавати таку допомогу.

Зважаючи на достовірність поданих позивачем доказів на предмет понесених витрат на навчання, суд вважав за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки на період навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, що забезпечить належну допомогу повнолітній дочці, яка навчається та буде співрозмірним з обов`язком другого з батьків також нести обов`язки по утриманню дитини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 29 січня 2024 року через засоби поштового зв`язку, ОСОБА_2 , вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції постановленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, просив скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 листопада 2023 року та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що суд під час розгляду справи не взяв до уваги той факт, що у позивача відсутня потреба у матеріальній допомозі, а у відповідача відсутня можливість надавати таку допомогу.

Звертає увагу суду, що позивач матеріально забезпечена, має у власності автомобіль марки «Фольксваген Пассат», 2015 року, і матеріали справи не містять доказів, що вказаний автомобіль був придбаний третьою особою.

Також у власності позивача є нерухоме майно, тому на думку скаржника, у позивача відсутня потреба у матеріальній допомозі.

Звертає увагу суду, що у нього відсутня можливість надавати матеріальну допомогу позивачу, оскільки з нього стягуються кошти за рішенням суду на користь АТ КБ «ПриватБанк» та він проживає в с. Максима Горького, Бориславського району Херсонської області, яке знаходиться під постійними обстрілами з боку РФ, тому він об`єктивно не має можливості працевлаштуватися.

Крім того, зазначає ОСОБА_2 , він не отримує жодних виплат, що свідчить про його складне матеріальне становище та відсутність в нього можливості надавати матеріальну допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Черкаського апеляційного суду 19 березня 2023 року, ОСОБА_1 , вважаючи доводи апеляційної скарги необгрунтованими та безпідставними, рішення суду ухваленим відповідно до вимог чинного законодавства, із врахуванням всіх фактичних обставин справи, в межах наданих суду повноважень, просила апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 листопада 2023 року залишити без змін.

Фактичні обставини справи

Як вбачається з наявних матеріалів справи, а саме свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 29 грудня 2003 року, виданого М.Горьківською сільською радою Бориславського району Херсонської області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки Національного авіаційного університету №Ф39/12 від 21 лютого 2023 року, ОСОБА_1 навчається на І курсі денного відділення Факультету лінгвістики та соціальних комунікацій Національного авіаційного університету. Термін навчання з 19 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року.

25 серпня 2022 року між Національним авіаційним університетом в особі ректора Луцького М.Г. та ОСОБА_1 укладено договір про навчання в Національному авіаційному університеті, предметом якого є навчання в Національному авіаційному університеті.

Відповідно до п. 3.1 вказаного договору фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних осіб.

Як вбачається з квитанції АТ КБ «Приватбанк» №0.0..1 від 26 серпня 2022 року, ОСОБА_3 сплачено за навчання ОСОБА_1 в Національному авіаційному університеті 32 000 грн.

Відповідно до ордеру №5/45 на житлову площу в гуртожитку від 19 вересня 2022 року Національного авіаційного університету, ОСОБА_1 надано право на зайняття ліжко-місця в гуртожитку АДРЕСА_1 .

Згідно квитанції до платіжної інструкції 0.0..1 від 14 вересня 2022 року, ОСОБА_1 сплачено за проживання в гуртожитку №5 кімната 412 3 520 грн.

Як вбачається з квитанції до платіжної інструкції 0.0..1 від 11 січня 2023 року, ОСОБА_1 сплачено за проживання в гуртожитку №5 кімната 412 4 000 грн.

З довідки Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС України в Черкаській області від 17 листопада 2023 року №31/23-2506 вбачається, що ОСОБА_1 станом на 16.11.2023 має зареєстрований транспортний засіб «Volkswagen Passat», 2015 року виготовлення, д.н.з. НОМЕР_2 .

Як вбачається з відповіді №341984 від 30.11.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та наданої позивачем інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1.9999 га, що розташована на території Максимо-Горьківської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що земельна ділянка площею 1.9999 га, що розташована на території Максимо-Горьківської сільської ради Бериславського району Херсонської області зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі договору дарування.

В матеріалах справи міститься довідка форми ОК-5 Пенсійного фонду України, з якої вбачається, що за звітний 2021 рік у ОСОБА_2 відсутній дохід.

З відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела /суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 05.10.2023 вбачається, що ОСОБА_2 за період 1 кварталу 2023 по 2 квартал 2023 інформація щодо джерела/сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків відсутня.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.

Предметом даного спору є стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

За змістом ч.3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчання, а також той з батьків, з яким вони проживають.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними віку двадцяти трьох років.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків

із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх

її надавати.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_1 навчається на І курсі денного відділення Факультету лінгвістики та соціальних комунікацій Національного авіаційного університету.

Термін навчання з 19 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року, позивачка несе витрати, пов`язані із навчанням та потребує у зв`язку із цим матеріальної допомоги.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив із того, що матеріалами справи підтверджено понесення витрат на навчання, а також те, що відповідач є працездатною особою; при цьому, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну підтримку повнолітній дочці, відсутність доказів скрутного матеріального становища відповідача, що унеможливлюють утримання ним своєї повнолітньої дочки, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення аліментів на повнолітню дочку у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 06.03.2023 і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення позивачкою 23 річного віку.

Проте, колегія суддів не в повній мірі погоджується із даними висновками суду першої інстанції, оскільки згідно норм Сімейного Кодексу України обов`язок утримання, в тому числі, повнолітніх дітей, покладається на обох батьків та при умові, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу.

Колегія суддів, перевіривши викладені ОСОБА_2 в апеляційній скарзі доводи, дійшла висновку, що вони знаходять своє часткове підтвердження в матеріалах справи, а саме: на час розгляду даної справи ОСОБА_2 не працював та не працює на час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, немає постійного доходу, проте, вказане не свідчить про неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відсутність офіційного працевлаштування та наявність рішення суду про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором не є беззаперечними доказами відсутності можливості надання позивачці матеріальної допомоги, оскільки ОСОБА_2 є особою працездатного віку, якій не встановлено інвалідність чи обмеження на працю.

Перебування у відповідача ОСОБА_2 інших осіб на утриманні, матеріали справи також не містять.

Так як повнолітня донька ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання у Вищому навчальному закладі, вона позбавлена можливості працевлаштуватися, хоча несе витрати, пов`язані з навчанням і потребує у зв`язку із цим матеріальної допомоги.

Відсутність у відповідача стабільного доходу та відсутність будь-якого майна ( як рухомого так і нерухомого) не є підставою для звільнення відповідача від обов`язку з утримання повнолітньої дочки, але є підставою для зміни розміру аліментів, визначених судом першої інстанції. .

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням належних та достовірних доказів, наданих сторонами, враховуючи принципи справедливості і розумності, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, до досягнення нею 23-річного віку у з частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно до 1/6 частки.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, що є підставою для зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 374,376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 листопада 2023 року - змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, з до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 06 березня 2023 року та до закінчення позивачкою навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_1 23-х річного віку.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко