УХВАЛА

11 червня 2024 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючої судді Панас О.В. при секретарі судового засідання Алексейчук Ю.М. з участю: представник позивача адвоката Мазура Р.В., представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Штогрін В.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: державний нотаріус Першої рівненської ДНК Рівненської області Гордійчук Вікторія Павлівна, КП "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом , -

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03.07.2023 р. ухвалено: Позовну заяву ОСОБА_2 , задовольнити. Встановити факт належності ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житло від 27 листопада 1997 року, виданого згідно з наказом Департаменту міського господарства Рівненської міської ради від 27.11.1997р. № 417. Визначити, що частка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 становить по 1/4 частки кожному. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , який фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . 08.05.2024 р. відповідач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Штогрін В.С., яка діє згідно ордеру серія ВК №1126916 від 17.04.2024 р. подав до Рівненського міського суду заяву про перегляд заочного рішення від 03.07.2023 р. по справі № 569/10475/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: державний нотаріус Першої рівненської ДНК Рівненської області Гордійчук Вікторія Павлівна, КП "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Свою заяву обґрунтував тим, що суд ухвалив заочне рішення за відсутності відповідача, виходячи з того, що він був належно повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Однак, у заочному рішенні Рівненського міського суду від 03 липня 2023 року по справі №569/10475/22 вказується, що відповідачі викликались SMS повідомленням на надані суду номери мобільних телефонів. Проте, не зрозуміло, ким саме були надані дані номери для повідомлення відповідачів в такий спосіб, а також матеріали справи не містять доказів погодження відповідачем сповіщення його в електронний спосіб за допомогою SMS повідомлень. Серед матеріалів справи вбачається заявка про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою SMS повідомлення та заявка на отримання електронних повісток ОСОБА_1 , однак із жодною із них відповідач не був ознайомлений та погоджений, про що свідчить відсутність його підпису на даній заяві, а також той факт, що на момент розгляду даної справи ОСОБА_1 перебував за кордоном. Разом з тим, відповідно до ст. 128 ЦПК України основним видом судового виклику є повістка. Неповідомлення відповідача у встановленому порядку про розгляд справи позбавило його передбаченого цивільним законодавством права надати суду докази, якими він заперечує проти позову. Судом питання наявності чи відсутності у ОСОБА_1 права на спадщину за законом після смерті його діда - не досліджувалося, а відтак оскаржуване рішення суду є помилковим та таким, що не відповідає положенням Цивільного кодексу України та порушує майнові права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_1 . Щодо підстав для поновлення строків на подання заяви про перегляд заочного рішення повідомив, що оскільки, повний текст заочного рішення відповідачу вручено не було, а зі змістом повного тексту судового рішення представник відповідача ознайомився лише 19 квітня 2024 року, у зв`язку з чим просить суд поновити йому цей строк. Враховуючи, що відповідача не було повідомлено належним чином про розгляд даної цивільної справи, а тому він був позбавлений можливості подавати докази та заперечувати, вважають, що є підстава для скасування заочного рішення. Представник заявника відповідача ОСОБА_1 адвокат Штогрін В.С. в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Представник позивача адвокат Мазура Р.В. в судовому засіданні просив суд заяву ОСОБА_1 . про перегляд заочного рішення залишити без задоволення з підстав, зазначених ним у запереченні на заяву про перегляд заочного рішення. Свою правову позицію обгрунтував тим, що відповідачі неодноразово про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем їх реєстрації. Факт неотримання відповідачами кореспонденції, яка була надіслана за офіційною адресою реєстрації, яка зазначена в паспорті громадянина України, в заявах ОСОБА_1 та у заяві про перегляд заочного рішення та яка повернулася відправнику у зв`язку з її неотриманням адресатом, вказує на суб`єктивну і неправильну поведінку сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу. Посилання відповідача на обставини неотримання жодних документів із суду, як на докази, що свідчать про поважність причин неявки в судовезасідання, не знайшлисвого підтвердження. Ухвалою суду від 17.05.2024 р. прийнято заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 03.07.2023 р. у справі, призначено розгляд заяви з викликом сторін. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши доводи заяви про скасування заочного рішення у справі, суд дійшов висновку, що заяву ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, з наступних підстав. Частиною першою статті 288 ЦПК України визначено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Частиною другою статті 284 ЦПК України визначено, що заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Як слідує з матеріалів справи, рішення у справі ухвалено 03.07.2023 року. Копія повного тексту заочного рішення суду направлялась відповідачу ОСОБА_1 рекомендованою кореспонденцією, та згідно відмітки на повернутому до суду 23.08.23 конверті вбачається, що кореспонденція не була йому вручена за відмовою адресата від його отримання та закінченням терміну зберігання. (а.с.123-124) Натомість із вказаною заявою відповідач звернувся 08.05.2024 року, тобто з пропуском строку встановлено у частині другій статті 284 ЦПК України. За змістом заяви відповідача слідує, що він просить суд поновити цей строк, оскільки дізнався про наявність цього заочного рішення лише 19.04.2024 р., після ознайомлення його представника з матеріалами цивільної справи. Разом з тим, з оглянутих судом матеріалів цивільної справи № 569/10475/22 вбачається, що ОСОБА_1 , неодноразово викликався д суду рекомендованою кореспонденцією за встановленим судом місцем реєстрації проживання, про зміну місця проживання суд не проінформував, у судові засідання не з`являвся, відзив на позов не подавав, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованою кореспонденцією, крім того, викликався СМС повідомленням на наданий суду номер мобільного телефону, причину неявки в судове засідання суду не повідомив. З заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. У своїй постанові від 29 січня 2020 року у справі № 5015/1763/12 Верховний Суд вказав на те, що сам факт неотримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав судові повістки за належною адресою, та яка повернулася в суд у зв`язку з неотриманням адресатом, не може вважатися неналежним повідомленням сторони про час та місце судового розгляду, оскільки зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу. Отже, судом було вчинено всі необхідні дії, а тому відповідач ОСОБА_1 вважається таким, що був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. При прийнятті рішення в цій частині суд бере до уваги і практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права в Україні. Так, у справі "Брумареску проти Румунії" ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий розгляд в суді, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує, між іншим, верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який вимагає, крім іншого, щоб у випадках, коли суди винесли остаточне рішення з якогось питання, їхнє рішення не підлягало сумніву. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України особи, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. В даному контексті також слід враховувати іншу правову позицію ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.41). Крім того, відповідач при зверненні із заявою про перегляд заочного рішення до такої заяви не надав доказів, які б мали істотне значення для перегляду такого рішення, а викладені в заяві доводи не заслуговують на увагу, як такі, що мають істотне значення. Суд зазначає, що під час судового розгляду були досліджені належним чином всі наявні письмові матеріали справи та дана їм правова оцінка. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що судом були вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про дату, час і місце судового розгляду, в якому ухвалено заочне рішення, а його доводи про те, що він не отримував судових повісток не є підставою для скасування заочного рішення, оскільки протягом тривалого часу відповідач не вживав заходів щоб дізнатись про стан відомого йому предмету спору, крім того заява про перегляд заочного рішення не містить посилання на нові докази, які мають істотне значення для справи, суд дійшов висновку, що заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення. На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 284-287, ст. 288, ст. 260, 261, 353, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: державний нотаріус Першої рівненської ДНК Рівненської області Гордійчук Вікторія Павлівна, КП "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, залишити без задоволення.

Роз`яснити, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Повний текст ухвали виготовлено 14.06.2024

Суддя О.В.Панас