РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1736/23

Провадження №2/568/58/24

15 січня 2024 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді Делалової О.М., за участю секретаря судового засідання Мельничук Л.І., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Вишковської В.І., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Дубенської міської ради Рівненської області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача - адвокат Вишковська В.І. звернулась до Радивилівського районного суду Рівненської області з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 07.08.2009р. перебував у шлюбі з ОСОБА_2 . Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Дубенського міськрайонного суду 26.07.2023 р. Згідно даного рішення дочку залишено проживати з батьком. Фактично спільне подружнє життя сторони припинили ще задовго до офіційного розлучення, з серпня 2021р. Відповідачка поїхала за кордон, стала приїздити дуже рідко, а потім взагалі не навідувалася. З серпня 2021р. відповідачка почала віддалятися від дитини. Спочатку вона телефонувала, запитувала як справи, а з часом дзвінки ставали все рідшими, що в кінцевому результаті призвело до того, що відповідачка не бачиться з своєю донькою, не цікавиться нею, не бере участі у її вихованні, та не шукає такої можливості, не надає матеріальної допомоги, тобто свідомо самоусунулася з життя дитини та виконання своїх батьківських обов"язків. Вона не хвилюється чи здорова дитина, чи має вона все необхідне для гармонійного розвитку, чи ходить до школи, чи відвідує гуртки, чим захоплюється, про що мріє тощо. Дитина проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачка достеменно знаючи про місце проживання дитини, не шукала способів поспілкуватися та навідатися до дитини, поцікавитися її життям. При цьому позивач не чинив жодних перешкод у спілкуванні відповідачки з дитиною.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позов, просили позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач у судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду нотаріально завірену заяву про згоду про позбавлення її батьківських прав відносно ОСОБА_3 , в якій також просила проводити судові засідання без її участі.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, на адресу суду надано висновок та заяву про проведення розгляду справи за відсутності представника органу опіки та піклування.

15.01.2024 року від ОСОБА_2 надійшла нотаріально завірена заява про згоду про позбавлення її батьківських прав відносно ОСОБА_3 (а. с.42).

Суд розцінює подану відповідачем нотаріально посвідчену заяву як визнання позову.

Відповідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони з 07.08.2009р. перебували у шлюбі. В період шлюбу у них народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , видане Дубенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 06.09.2016р., актовий запис №309 (а.с. 10).

Згідно рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 26.07.2023 року (справа № 559/2181/23) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, дочку залишено проживати з батьком (а. с. 17).

Відповідно до Судового наказу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06.09.2023 року (справа № 559/3106/23) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 (а. с. 18).

З довідки №47236 від 22.11.2023 року виданої Дубенським відділом Державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, встановлено, що ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів, станом на 01.11.2023 р., сума заборгованості становить 2644,13 грн. (а.с.20).

З характеристики на ОСОБА_3 № 01-16/212 від 31.10.2023 року, виданої директором Дубенського ліцею №1 Дубенської міської ради Рівненської області, встановлено, що ОСОБА_3 характеризується позитивно, вихованням дитини займається виключно батько (а. с. 12).

Згідно довідки №203 від 13.09.2023 року, виданої КНП «Центру первинної медико - санітарної допомоги» Дубенської міської ради, вбачається, що до дільничого лікаря протягом останніх двох років дитина зверталась лише з батьком (а. с. 13).

Відповідно акту обстеження матеріально - побутових умов проживання сім`ї від 20.11.2023 року, встановлено, що малолітня ОСОБА_3 проживає в задовільних умовах, її вихованням займається батько, мати з ними не проживає (а. с. 14)

З заяв ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 20.11.2023 року, які є сусідами ОСОБА_1 , встановлено, що вихованням ОСОБА_3 займається її батько, мати з ними не проживає з 2021 року, участі у вихованні дитини не бере. Місце її перебування їм невідоме (а. с. 21, 24)

З письмового висновку органу опіки та піклування Дубенської міської ради № 188/05-02-29/24 від 11.01.2024 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 35-38).

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.

Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

Між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно малолітньої дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 164, 166,168, 169 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 200, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Дубенської міської ради Рівненської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 17.01.2024 р.

Суддя О.М. Делалова