Справа № 204/3787/24
Провадження № 2-о/204/113/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

за участю секретаря Кошелюк Д.О.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду у м.Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення факту смерті на окупованій території, -

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2024 року заявник звернулася до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у Запорізькій області, Мелітопольському районі, м.Мелітополь.

В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 зазначила, що вона є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у Запорізькій області, Мелітопольському районі, м.Мелітополь, про що територіальним відділом РАГС м.Мелітополь та Мелітопольського району Запорізької області видана довідка про смерть №С-00819 від 19.03.2024.

Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. №52/5, лікарське свідоцтво про смерть за формою, затвердженою Міністерством охорони здоров`я України, є підставою для державної реєстрації смерті.

Проте, на території Запорізької області Мелітопольського району у м.Мелітополь здійснює контроль російська федерація у зв`язку з тимчасовою окупацією зазначених територій, а тому видані під її юрисдикцією документи є неприйнятними для українських органів реєстрації актів цивільного стану.

Оскільки у заявниці відсутня можливість в інший спосіб підтвердити факт смерті її матері ОСОБА_2 , тому з метою її державної реєстрації заявник звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження, яку просить задовольнити.

При цьому, ОСОБА_1 зазначила, що вважає себе звільненою від сплати судового збору на підставі п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 квітня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що заява подана з порушенням вимог ст.ст.175,177 ЦПК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст.175 ЦПК України, а також вимогам ст.177 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Вимоги до документів, що додаються до позовної заяви визначені ст.177 ЦПК України, загальні правила якої застосовуються і до заяв, поданих в порядку окремого провадження.

Згідно ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою заяви у справах окремого провадження судовий збір становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн.

З урахуванням зазначеного вище, при поданні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення в порядку окремого провадження заявником підлягає сплаті судовий збір в сумі 605,60 грн (3028,00 х 0,2).

Звертаючись до суду з заявою в порядку окремого провадження заявник не надала документу про сплату судового збору, зазначивши про те, що є звільненою від його сплати на підставі п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», оскільки предметом звернення є встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до змісту пункту 21 частини першої статті 5 закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Аналіз наведеної правової норми свідчить про те, що у згаданих справах від сплати судового збору звільняються заявники не у всіх без виключення випадках, обумовлених збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, а лише у тому разі, коли такі обставини призвели до чітко визначених законодавцем наслідків, а саме: вимушене переселення з тимчасово окупованих територій України, загибель, поранення, перебування в полоні, незаконне позбавлення волі або викрадення, втрата документів, порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Отже, законодавцем чітко визначено причинно-наслідковий зв`язок між подією (збройна агресія, конфлікт, тимчасова окупація тощо), яка потягла дію-наслідок (вимушене переселення, загибель тощо), що стало підставою для звернення до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом в ухвалі від 28.02.2024 року по справі № 759/17678/22.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 , підставою звернення до суду з приводу встановлення факту смерті її матері ОСОБА_2 є та обставина, що остання померла на тимчасово окупованій території України, що унеможливлює державну реєстрацію факту смерті, отримання свідоцтва про смерть та, як наслідок, позбавляє заявницю можливості вступити у право на спадщину.

При цьому, заява про встановлення факту смерті не містить доводів або будь-якої інформації про те, що смерть ОСОБА_2 перебуває у причинно наслідковому зв`язку зі збройною агресією або тимчасовою окупацією території України.

Враховуючи, що сам по собі факт смерті особи на тимчасово окупованій території не віднесений законом до обставин, які надають пільги по сплаті судового збору при зверненні до суду з метою встановлення такого факту, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати заявницю звільненою від сплати судового збору згідно п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч.3 ст.185 ЦПК України)

Наведені загальні положення застосовуються і до заяв, поданих в порядку окремого провадження, в тому числі заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Отже, судом після відкриття провадження у справі встановлена відсутність документу про сплату судового збору при зверненні ОСОБА_1 із заявою в порядку окремого провадження, а також встановлена відсутність підстав вважати заявницю звільненою від сплати судового збору на підставі п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому, суд дійшов до висновку про залишення такої заяви без руху.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи наведене заявнику необхідно сплатити судовий збір та надати на адресу суду оригінал квитанції про сплату судового збору.

Відповідно до ч.11 ст.187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

У разі усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

За таких обставин, суд вважає за необхідне залишити заяву без руху, та надати стороні строк для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 175-177, 187 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення факту смерті на окупованій території - залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`ять днів з дня отримання ухвали суду.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Токар