ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5241/24 Справа № 172/1999/23 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І.Г. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Барильської А.П., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на заочне рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2024 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що 08 січня 2023 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 , за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.ua), уклали електронний договір про відкриття кредитної лінії №1138-2600, який разом з Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови, з якими ОСОБА_1 був попередньо ознайомлений.

Вказували, що договір укладався дистанційно в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого відповідно до положень Закону України Про електронну комерцію.

Зазначали, що відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримав від них кредит у розмірі 7 000 грн., строк кредитування 300 днів, заявлений строк 14 днів, знижена % ставка - 2 ,50% в день, стандартна % ставка - 3% в день.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та відсотків, а тому станом на 26 вересня 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 50 820 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 7 000 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 43 820 грн., а тому просили суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також понесені ними судові витрати.

Заочним рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким їх позов задовольнити повністю та стягнути заборгованість у розмірі 50 820 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що їх позовні вимоги є цілковито доведеними та обґрунтованими. Ними було надано обумовлені його умовами кредитні кошти. Відсотки нараховувалися ними виключно в порядку та на умовах встановлених договором. Звертає увагу на те, що строк кредитування становить 300 днів. Зазначає, що між сторонами був укладений кредитний договір у порядку частини першої статті 634 ЦК України, який в установленому порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, як і не оспорювалося укладення кредитного договору, а тому зазначені обставини свідчать про його згоду з усіма умовами цього договору. Відповідач заперечень щодо розрахунку заборгованості суду не надав.

Відзив на апеляційну скаргу надано не було.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 50 820 грн. та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що 08 січня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладений договір про відкриття кредитної лінії №1138-2600, відповідно до умов якого розмір кредитного ліміту складає 7 000 грн., базовий період 14 календарних днів, стандартна процента ставка 3,00% за кожен день користування.

Останній календарний день першого базового періоду 21 січня 2023 року, нараховані проценти за користування кредитом у перший базовий період 2 450 грн. Строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення кредиту 04 листопада 2023 року.

Аналогічна інформація міститься у Паспорті споживчого кредиту Інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

Як зазначено у вказаних документах, вони містять підпис споживача ОСОБА_1 у вигляді електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А4486.

Окрім цього, надана позивачем інформація з АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів на карткові рахунки, не дає можливості однозначно ідентифікувати відповідача як отримувача коштів. Інших первинних бухгалтерських документів позивач не надав.

Також позивачем надана довідка про укладений договір, відповідно до якої ОСОБА_1 станом на 26 вересня 2023 року має заборгованість перед кредитором в сумі 50 820 грн., яка складається із: основного боргу 7 000 грн. та залишку відсотків 43 820 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, вивчивши розрахунок заборгованості, встановив, що ОСОБА_1 сплачував заборгованість за кредитом 21 січня 2023 року в сумі 2 450 грн., 04 лютого 2023 року в сумі 2 450 грн., 22 лютого 2023 року в сумі 3 290 грн., що є більшим за борг по відсоткам. Однак кредитор зараховував вказані суми лише на погашення відсотків, не зменшуючи тіло кредиту та продовжуючи нарахування відсотків на повне тіло кредиту, фактично присвоївши зайво сплачені боржником кошти. Також вказав, що позивач не надав суду документ, що посвідчує особу боржника, інформацію щодо процедури та хронології дій під час укладення кредитного договору, а також роздруківку ідентифікатора електронного цифрового підпису, яким підписаний договір від імені відповідача.

Із такими висновками суду першої інстанції не можливо погодитись з огляду на наступне.

Так, згідно з ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

08 січня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 , за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1138-2600 (а.с.8-14).

Позичальник підтвердив, що до укладення договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ч.2 ст.3 Закону Україніи «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст.ст.9,25 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Позичальник ОСОБА_1 погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А4486.

Сторонами не оспорюється факт укладення договору про відкриття кредитної лінії

Згідно з умовами вказаного договору від 08 січня 2023 року ОСОБА_1 був отриманий кредит шляхом перерахування на його банківський рахунок (банківська картка) грошових коштів у розмірі 7 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,00 % (стандартна процентна ставка), 2,50 % (знижена процентна ставка) від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом, строком на 300 календарних днів. Дата повернення кредиту 04 листопада 2023 року

Також, договором передбачено, що невід`ємною його частиною є додатки: правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором відповідно до Методики НБУ.

На виконання умов договору відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 7 000 грн., шляхом перерахунку на його платіжну карту (а.с.17-18,19).

Тобто, позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Однак, як зазначає позивач, ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку та не повернув наданий кредит в строк, передбачений договором.

Як вбачається із довідки про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 26 вересня 2023 року, заборгованість становить 50 820 грн. та складається з: 7 000 грн. - простроченої заборгованості за кредитом, 43 820 грн. - простроченої заборгованості за нарахованими процентами (а.с.20-22).

Нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалось з 08 січня 2023 року по 18 лютого 2023 року за зниженою ставкою 2,5%, з 19 лютого 2023 року по 22 лютого 2023 року за стандартною ставкою 3%, з 23 лютого 2023 року по 08 березня 2023 року за зниженою ставкою 2,5%, з 09 березня 2023 року 21 вересня 2023 року за стандартною ставкою 3%. Відсотки кредитодавець нараховував лише в межах строку кредитування.

Відповідачем не вживалися заходи до погашення кредиту та не вносилися періодичні платежі. За весь час дії кредитного договору було сплачено 21 січня 2023 року 2 450 грн., 04 лютого 2023 року 2 450 грн., 22 лютого 2023 року 3 290 грн. Позивачем враховані ці платежі та зменшено розмір заборгованості за відсотками.

Позивачем при цьому не нараховувались ні штрафи, ні комісії з прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п.4.6. кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, починаючи з першого дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту в наступних розмірах: стандартна процентна ставка - 3,00% за кожен день прострочення кредитом (застосовується протягом усього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою ставкою). Знижена процентна ставка - 2,50%, право користування кредитом за такою ставкою згідно умов, визначених п.10.1 цього договору. Пільгова процентна ставка - 2,50%, право користування кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених п.10.1 цього договору.

Заявлений строк користування кредитом, який складає 14 днів, і нараховані за цей період проценти в сумі 2 450 грн, на стягнення яких і погодився відповідач, згідно п.2.3 кредитного договору від 08 січня 2023 року №1138-2600 є лише обраним позичальником строком користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою.

За пунктом 4.8 вищевказаного кредитного договору, строк кредитування, тобто, строк, на який надається кредит позичальнику, складає 300 календарних днів (до 04 листопада 2023 року) з моменту перерахування кредиту позичальнику, строк договору є рівним строку кредитування.

Отже, базовий період - період (строк) протягом якого боржник (позичальник) буде сплачувати саме відсоток за користування кредитом (в даному випадку 14 днів) (пункт 4.3 договору), а строк кредитування - строк на який видаються грошові кошти позичальнику, якими він може користуватися (в даному випадку 300 днів) (пункт 4.8 договору).

Відповідно до п.2.3. кредитного договору від 08 січня 2023 року №1138-2600 для мінімізації загальних витрат позичальника за кредитом кредитодавець рекомендував позичальнику здійснити повне погашення кредиту не пізніше останнього дня першого базового періоду строку кредитування згідно розрахунку у вигляді таблиці, відображений у договорі.

Більше того, п.4.10 договору передбачена орієнтовна вартість кредиту (за весь строк кредитування складає 70 000 грн. та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом 63 000 грн).

Отже, сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування з 08 січня 2023 року по 21 вересня 2023 року (що не перевищує строк надання кредиту - 04 листопада 2023 року) за користування кредитними коштами.

Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору.

Також колегія суддів зазначає, що розрахунок заборгованості є чітким, повним та розгорнутим по окремим категоріям. Даних на його спростування матеріали справи не містять.

Отже, вимоги позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Більше того, умови укладеного між сторонами кредитного договору відповідачем у судовому порядку не оспорювались.

Враховуючи наведене, позивачем належними та допустимими доказами доведено наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором від 08 січня 2023 року станом на 26 вересня 2023 року у розмірі 50 820 грн., з яких: 7 000 грн. простроченої заборгованості за кредитом та 43 820 грн. простроченої заборгованості за процентами, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, а також невідповідністю висновків суду обставинам справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».

З огляду на задоволення позовних вимог банку судові витрати понесені позивачем у суді першої та апеляційної інстанції відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у загальному розмірі 5 368 грн.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задовольнити.

Заочне рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» () заборгованість за кредитним договором №1138-2600 від 08 січня 2023 року, що утворилася станом на 26 вересня 2023 року, у розмірі 50 820 грн., яка складається з: 7 000 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 43 820 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» () судовий збір у розмірі 5 368 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 18 червня 2024 року.

Головуючий: Е.Л.Демченко

Судді: А.П.Барильська

М.О.Макаров