ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4421/24 Справа № 213/3545/23 Суддя у 1-й інстанції - Попов В.В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді Тимченко О.О.,

Суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

за участю секретаря судового засідання Бортника В.А.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті Кривому Розі, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 213/3545/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті Кривому Розі, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про встановлення факту проживання неповнолітніх дітей із заявником та знаходження їх на його утриманні,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2024 року (суддя Попов В.В.), яке ухвалено в приміщенні Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 29 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

В серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеною заявою, в обґрунтування якої послався на те, що від першого шлюбу з ОСОБА_3 він має сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання якого він сплачує аліменти, заборгованості із сплати немає. З 18 червня 2022 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , яка має двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . З початком збройної агресії рф, він із сім`єю переїхав з м. Маріуполя до м. Кривого Рогу, дружина не працює, разом з дітьми перебуває на його утриманні, оскільки батько дітей дружини від першого шлюбу ОСОБА_7 допомоги дітям не надає.

Просив суд встановити факт проживання з ним неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та знаходження на його утриманні. Також просив встановити факт знаходження на його утриманні неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказував, що встановлення даного юридичного факту необхідно йому для отримання відстрочки від призову на військову службу по мобілізації.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті Кривому Розі, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про встановлення факту проживання неповнолітніх дітей із заявником та знаходження їх на його утриманні відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що ОСОБА_1 на військовому обліку військовозобов`язаних ані в ІНФОРМАЦІЯ_6 , ані в ІНФОРМАЦІЯ_7 не знаходиться, а тому встановлення факту проживання з ним неповнолітніх дітей і знаходження їх на його утримані не породжує на даний час будь-яких юридичних наслідків, зокрема щодо надання заявнику відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, заявник ОСОБА_1 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про те, що заявник на військовому обліку військовозобов`язаних ані в ІНФОРМАЦІЯ_6 , ані в ІНФОРМАЦІЯ_7 не знаходиться зроблений лише виходячи з твердження заінтересованої особи за відсутності належних доказів, що підтверджують зазначену обставину. Заявник самостійно, за відсутності будь-яких повісток, 16 серпня 2022 року з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_7 де пройшов медичний огляд і отримав направлення до спеціалізованого лікаря - офтальмолога, що ставить під сумнів твердження заінтересованої особи про відсутність інформації про заявника у Єдиному державному реєстрі військовозобов`язаних та спростовує відповідний висновок суду першої інстанції про те, що встановлення факту не породить юридичних наслідків, зокрема щодо надання заявнику відстрочки від призову на військову службу.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

У відзиві на апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_7 , посилаючись на правомірність рішення суду та необґрунтованість апеляційної скарги заявника, просить рішення Інгулецького районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 лютого 2024 року залишити без змін.

Заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Зацікавлені особи ОСОБА_3 , Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті Кривому Розі, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та 04 травня 2022 року взятий на облік внутрішньо переміщеної особи УПСЗН виконкому Інгулецької районної у міста ради м. Кривого Рогу з місцем проживання: АДРЕСА_2 (том 1 а.с.138).

Згідно зі свідоцтвом про народження, заявник є батьком неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якого є ОСОБА_3 , і на утримання якого судовим наказом Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 веерсня 2020 року у справі № 265/4966/20 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 31 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (том 1 а.с.130, 131).

Відповідно до інформації Лівобережного відділу ДВС у міст Маріуполі від 14 липня 2023 судовий наказ про стягнення із заявника аліментів перебуває на примусовому виконанні, згідно заяви стягувача ОСОБА_3 претензії щодо сплати аліментів у неї відсутні, отже заборгованість по аліментам відсутня (том 1 а.с.132-134).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , заявник 18 червня 2022 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , яка має двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (том 1 а.с.135-137).

Дружина заявника і неповнолітні діти також зареєстрований у м. Маріуполь, і взяті 16 квітня 2022 року на облік як внутрішньо переміщені особи, їхнє фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 (том 1 а.с.139-141).

Актом, складеним мешканцями будинку АДРЕСА_3 , затвердженим головою правління ОСББ «Ярославська 11», підтверджено, що за адресою: АДРЕСА_2 , проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (том 1 а.с.145).

Згідно з наданим Службою у справах дітей виконкому Інгулецької районної у міста ради, діти проживають з позивачем та третьою особою ОСОБА_2 у найманій квартирі, в квартирі створені належні умови для проживання та навчання дітей, яких позивач утримує (том 1 а.с.212).

Заявник ОСОБА_1 працює у ТзОВ ВП «Харківенергоремонт К», отримує заробітну плату у розмірі 7 000 грн. (том 1 а.с.159).

Дружина заявника ОСОБА_2 з серпня 2022 року не працює, що підтверджено довідкою за формою ОК -7 ПФУ України, сформованої 01 серпня 2023 року (том 1 а.с.142-143).

В матеріалах справи є заява заінтересованої особи ОСОБА_2 про те, що батько її двох дітей ОСОБА_7 будь-якої допомоги на утримання дітей не надає, з позовами до суду про стягнення аліментів вона не зверталася, на підтвердження чого надала роздруківки з офіційного сайту Судової влади України та АСВП щодо відсутності судових справ та виконавчих проваджені у відношенні ОСОБА_7 (том 1 а.с.160-165).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 та частини 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону, рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні заяви про встановлення факту проживання неповнолітніх дітей із заявником та знаходження їх на його утриманні, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 на військовому обліку військовозобов`язаних ані в ІНФОРМАЦІЯ_6 , ані в ІНФОРМАЦІЯ_7 не знаходиться, а тому встановлення факту проживання з ним неповнолітніх дітей і знаходження їх на його утримані не породжує на даний час будь-яких юридичних наслідків, зокрема щодо надання заявнику відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Проте, погодитись з таким висновком суду першої інстанції в частині мотивів відмови у задоволенні заяви , в повній мірі не можливо, з наступних підстав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, провадження № 14-567цс18, вказано, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів».

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Як вбачається зі змісту заяви, ОСОБА_1 просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факту проживання неповнолітніх дітей з ним та знаходження їх на його утриманні (а. с. 116-120).

Встановлення даного юридичного факту необхідно заявнику для отримання відстрочки від призову на військову службу по мобілізації.

Висновок суду першої інстанції про те, що встановлення факту проживання з заявником неповнолітніх дітей і знаходження їх на його утримані не породжує на даний час будь-яких юридичних наслідків, зокрема щодо надання заявнику відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації колегія суддів вважає помилковим, оскільки встановлення факту, що має юридичне значення, а саме перебування на його утриманні трьох дітей йому необхідно для звільнення з військової служби відповідно абз. 12 п.п. г) пункт 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» для забезпечення гарантованого захисту багатодітних сімей, зокрема дітей, щодо їх утримання відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також розповсюдження на дітей соціальних пільг, гарантій та компенсацій наданих Закону України «Про соціальний, захист військовослужбовців та членів їх сімей», що є підставою звернення до суду з заявою про встановлення даного факту.

Той факт, що ОСОБА_1 наразі не знаходиться на військовому обліку військовозобов`язаних ані в ІНФОРМАЦІЯ_6 , ані в ІНФОРМАЦІЯ_7 , не виключає майбутню можливість призову та взяття заявника на військовий облік військовозобов`язаних.

Отже, в даному випадку заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання неповнолітніх дітей із заявником та знаходження їх на його утриманні має бути розглянута по суті заявлених ним вимог.

Статтею 1 СК України визначено, що питання регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку, здійснюється Сімейним кодексом України.

Відповідно до частини 1 статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статі 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За правилами частин перших статей 14 і 15 СК України сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені статтями 150-151 СК України.

Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. При цьому, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

При цьому, сімейні відносини, як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, котрі поділяються на юридичні дії (спричинення яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

В силу положень Цивільного кодексу України у момент народження фізичної особи, в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки) та припиняється у момент її смерті (стаття 25), а з підстав встановлених цим Кодексом виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), котра може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина 2 статті 30).

При цьому відповідно до частини 2 статті 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання. Підставою позбавлення батьківських прав у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України, є ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Із викладеного слідує, що для встановлення факту перебування неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утриманні вітчима, необхідно встановити юридичний факт, в силу якого права батька дітей ОСОБА_7 обмежуються або припиняються.

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначив, що з моменту реєстрації ним шлюбу із ОСОБА_11 - матір`ю двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , діти проживають разом з ним, він їх прийняв як своїх дітей і надає їм належне утримання та турботу.

Проте, в силу положень статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Заявник в обґрунтування вимог своєї заяви зазначив, що при розірванні шлюбу між батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , аліменти на їх утримання не були стягнені судом, підтвердивши це заявою матері дітей ОСОБА_11 та роздруківкою з офіційного сайту Судової влади України та АСВП щодо відсутності судових справ та виконавчих проваджені у відношенні ОСОБА_7 (том 1 а.с.160-165).

Згідно положень частин 1 і 4 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується спільно, при цьому батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 180 СК України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладено на її батьків.

Сімейним кодексом України визначені способи виконання батьками своїх обов`язків щодо утримання неповнолітньої дитини.

Так, зокрема статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина 1). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина 2). Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, за рішенням суду (частина 3).

Батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується (частина 1 статті 189 СК України).

ОСОБА_1 , на виконання вимог пункту 3 частини 1 та частини 2 статті 318 ЦПК України, у своїй заяві не зазначив доказів на підтвердження наявності/відсутності інших способів виконання ОСОБА_7 - батьком неповнолітніх дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6 своїх обов`язків щодо утримання неповнолітніх дітей, обмежившись лише роздруківкою з офіційного сайту Судової влади України та АСВП щодо відсутності судових справ та виконавчих проваджені у відношенні ОСОБА_7 .

При цьому заявник не надав належних доказів, що в питанні виховання та утримання неповнолітніх дітей, батько навмисне ухиляється від виконання цих обов`язків чи реалізації прав по цьому питанню, а мотивація заяви в тому, що батько дітей ОСОБА_7 не надає матеріальної допомоги дітям, не є належним доказом його ухилення від виконання батьківських обов`язків по утриманню своїх неповнолітніх дітей.

Зважаючи на те, що заявник ОСОБА_1 не довів, що ОСОБА_7 - батько неповнолітніх дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , в силу певних юридичних фактів не виконує прав та обов`язків щодо своїх неповнолітніх дітей, вимога викладена у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення - факт утримання неповнолітніх дітей, є необґрунтована та не доведена.

При цьому, законом не заборонено ОСОБА_1 добровільно утримувати неповнолітніх дітей, дбати про їх всебічний розвиток, забезпечувати повсякденні побутові потреби, навчання, піклуватися про їх духовний та фізичний стан, проте таке право заявника не породжує юридичного значення за наслідками встановлення факту, про який просить ОСОБА_1 .

Крім того, статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено таку категорію, як жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років. Визначальним фактором є не батьківство, а саме утримання трьох і більше дітей, відповідно сторона має довести, що інших утримувачів дитини, зокрема батька дитини, немає, тобто забезпечення іншими особами не здійснюється.

В даному випадку заявником вказані обставини не доведено, тому в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання неповнолітніх дітей із заявником та знаходження їх на його утриманні слід відмовити з тих підстав, що заявник не надав суду без заперечних доказів, які б вказували на те, що батько неповнолітніх дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не виконує свій обов`язок щодо утримання своїх дітей.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити в мотивувальній частині з викладенням її в редакції цієї постанови.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 та частини 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в мотивувальній частині з викладенням її у редакції цієї постанови.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, оскаржуване рішення змінено в частині мотивів відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання неповнолітніх дітей із заявником та знаходження їх на його утриманні, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2024 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.О.Тимченко

Судді: Я.М.Бондар

В.П.Зубакова

Повне судове рішення складено 30 квітня 2024 року

Головуючий: О.О.Тимченко