Справа № 211/2290/24
Провадження № 2/211/1577/24
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:головуючого судді Ткаченко С.В.,за участю секретаря судового засідання Бірж Д.В.,у відсутність сторін,розглянувши в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 14 000,00 грн. щомісячно, посилаючись на обов`язок відповідача по їх утриманню. В обґрунтування вимог зазначено, що з 27 жовтня 2012 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, з яким наразі проживають окремо, їх неповнолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мешкають разом з нею та повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання їх спільних дітей, працює неофіційно та має високий дохід, приблизно 40-50 тисяч на місяць, який витрачає на себе. Тому оскільки домовленостей між ними відносно участі відповідача в утриманні дітей не досягнуто, просить суд стягнути з нього на свою користь аліменти в заявленому розмірі.

Ухвалою суду від 16 квітня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

До суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_5 про розгляд справи за його та позивача відсутності, наполягає на задоволенні вимог, просить урахувати захворювання дочки ОСОБА_6 цукровим діабетом 1 ступеня, захворювання матері ОСОБА_1 , яка є інвалідом з дитинства 3 групи та ціни на сидори та харчування діабетика 1 ступеня.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з листом-поясненням, де зазначив, що його сім`я знаходиться в Італії на повному державному забезпеченні: квартира, їжа, кишенькові гроші, медичне страхування. Для доньки, яка хворіє цукровим діабетом, країна проживання видає офіційно безкоштовно усі необхідні медикаменти для контролю цукрового діабету. Все про що казав представник позивача, це потреба у придбанні сенсорів для контролю рівня цукру, дані сенсори дорогі і не є обов`язковими та виключно ініціативою дружини для особистої зручності. Сенсори ніяк не впливають на стан або лікування дитини. Ці вимоги супроводжуються та пов`язані з високим рівнем життя та стороннього забезпечення у Європі, постійно супроводжуються подорожами у найдорожчих країнах Європи, ресторанів, тощо. Від своїх обов`язків перед своїми дітьми він не відмовляється, але не більше 1/3 середньої зарплати, бо більше не має змоги сплачувати: живе періодично за кредитні кошти, тому що не має постійного місця роботи.

Згідно частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають з матір`ю, що не заперечується відповідачем.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.Частинами 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частинами 1-2 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Аналогічні обставини викладені в пункті 17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.Згідно частини першої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про обов`язок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року № 759/10277/1 (61-22317св19), будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд приймає до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, та дійшов висновку, що заявлений позивачкою розмір аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 14 000,00 грн. (по 7 000,00 грн. на кожну дитину), є завищеним, а тому вбачається, що розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, відповідає вимогам закону та може забезпечувати частину потреб неповнолітніх дітей, а також не призведе до критичного погіршення забезпеченості відповідача, саме такий розмір аліментів є обґрунтованим, достатнім та відповідним щомісячним розміром аліментів, які належить стягнути з відповідача на утримання його неповнолітніх дітей.

Виходячи з принципів змагальності,всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, а також встановленого законом розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, відповідно до положень частини п`ятої статті 183 СК України, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі по 2500,00 грн. на кожну дитину, на утримання сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 до їх повноліття, на користь позивача.

При цьому позивач не позбавлена права звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення додаткових витрат на дитину в порядку ст. 185 СК України, відповідно до якої, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При цьому, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Датою подачі позову є 08 квітня 2024 р.

Щодо судового збору.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц (провадження № 61-11792св21) зазначено, що в разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом конкретної справ.

Так, позивачем в якості доказів подано до суду договір про надання юридичних послуг, укладеного між ОСОБА_5 та адвокатом Мотруком Василем Івановичем, акт виконаних робіт між сторонами договору та квитанція про оплату послуг на суму 2 000,00 грн.

Разом з тим, ці документи не підтверджують факту надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом саме цієї справи, а лише вказують на те, що між ОСОБА_5 та адвокатом Мотруком В.І. існують договірні відносини щодо надання йому юридичних послуг.

У тексті договору та квитанції відсутні будь-які посилання на те, що правнича допомога надавалась адвокатом саме у справі № 211/2290/24. Інших доказів, які б свідчили про пов`язаність договору, а відповідно й сплаченого позивачем гонорару саме із цією справою, суду не надано.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 травня 2024 року у справі № 227/2301/21 (провадження № 14-37цс24).

Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами вимоги про відшкодування витрат, понесених на правову допомогу в цій справі, а тому у задоволенні вимоги в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 180-183, 191 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263-265, 278-279, 430 ЦПК України,суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти у твердій грошовій сумі, яка становить по 2500 ( дві тисячі п"ятсот ) гривень 00 копійок на кожну дитину, що підлягає індексації згідно Закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ними повноліття, щомісячно, на користь матері дітей ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ), починаючи стягнення з 08 квітня 2024 року.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко