Справа № 606/454/24 року
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

25 квітня 2024 року м.Теребовля Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Малярчук В.В.

при секретарі Зіньковській Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Микулинецької селищної ради, Тернопільського району Тернопільської області, третя особа : Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою доМикулинецької селищної ради, Тернопільського району Тернопільської області, третя особа : Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, в якій просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи тим, що він не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на дане майно, а тому змушений звернутися з позовом до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві просить слухати справу без його участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Микулинецької селищної ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи без представника відповідача, позов визнав та не заперечив проти його задоволення.

Представник третьої особи: Теребовлянської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу слухати без його участі.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до довідки виданої комітетом Микулинецької селищної ради № 54 від 21.02.2024 року про те, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , станом на 15 квітня 1991 року відноситься до колгоспного двору, вказаному житловому будинку зареєстрована голова двору - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше.

Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до підпункту "а" та "б" пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Враховуючи вище наведене слідує, що власниками домоволодіння, що у АДРЕСА_1 , була ОСОБА_2 , 1925 року народження - голова двору померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Таким чином, із вищевказаного вбачається, що домоволодіння, що у АДРЕСА_1 , які проживали в ньому станом на 15 квітня 1991 року із врахуванням їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року), належало на праві власності ОСОБА_2 , як голові колишнього колгоспного двору.

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 24.10.2018 року ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є часом відкриття спадщини на належне їй майно.

Відповідно до довідки виданої комітетом Микулинецької селищної ради № 55 від 21.02.2024 року на день смерті ОСОБА_2 разом із нею була зареєстрована невістка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та онуком ОСОБА_2 .

Постановою виданої державним нотаріусом Теребовлянської державної нотаріальної контори № 134/02-14 від 20.02.2024 року було відмовлено ОСОБА_1 у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що на житловий будинок, що знаходиться за адресою у АДРЕСА_1 відсутні правовстановлюючі документи .

У справах Теребовлянської Державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за № 261 від 03 листопада 2020 року після смерті гр. ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 за заявою ОСОБА_3 в користь якої складений заповіт посвідчений Струсівською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області від 24.10.2001 року за реєстровим номером № 39, під час розгляду, було встановлено, що заповіт скасований останнім заповітом, посвідчений Микулинецькою селищною радою Теребовлянського району Тернопільської області від 18.01.2005 року, за реєстровим номером № 13 на ім`я ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , та подана заява на підставі рішення суду, справа № 606/2083/23 від спадкоємця за законом внука померлої ОСОБА_1 , іншу спадкоємці не звертались.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовільнити, визнавши за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 ).

Керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 526, 527, 529 ЦК Української РСР, п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, 392, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження- якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Розяснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядалася вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

Головуючий В.В.Малярчук