Справа № 333/1508/21
Пр. № 2/333/1148/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні, в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСИББАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ «УКРСИББАНК» звернувся до суду з первісними вимогами до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору, який обґрунтовує наступним.

Позивач та відповідач ОСОБА_2 уклали договір про надання споживчого кредиту з Правилами №0 від 22.02.2017 р. Підписавши цей договір, відповідач погодився з викладеними у договорі та у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування, які оприлюднені у офіційному виданні «Урядовий кур`єр» №11 03.07_2014 року та розміщені на сайті банку www.mv.ukrsibbank.com. Правила є невід`ємною частиною кредитного договору, не підлягають додатковому підписанню сторонами і вступають в силу для сторін одночасно із підписанням цього кредитного договору. Сторони підписавши договір, стверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами договору та Правил (п. 1.1. кредитного договору). Відповідно до умов кредитного договору Позивач надав Відповідачу ОСОБА_2 кредит (грошові кошти) в загальній сумі 232 987,72 грн., шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника, а Відповідач ОСОБА_2 зобов`язалася 22-го числа кожного місяця повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 3646.71 грн., але у будь-кому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 08.11.2027 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.. 1.2.1., 1.2.8 кредитного договору ).

За користування кредитними коштами, наданими за траншем 1 позичальник зобов`язався сплати проценти у розмірі 15.00% річних та у розмірах, встановлених п. 1.2.9 кредитного договору. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін нараховуються проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу, (п. 1.3.1 Правил).

У відповідності до пункту 6 розділу IV ЗУ «Про споживче кредитування» подвійні проценти не нараховуються банком у разі прострочення споживачем виконання кредитних зобов`язань у період березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширень території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука: ОСОБА_3 (надалі - Відповідач 2) згідно договорів поруки №26 (проценти та інші платежі) та №268663 ( основний борг) від 22.02.2017 року. Відповідно із ст. ст.553, 554 ЦК України, п. п. 1.1.-1.5 договорів поруки поручитель зобов`язується відповідати за виконання позичальником зобов`язань перед кредитором щодо повернення кредиту у розмірі 232987.72 грн., сплати процентів, пені у розмірі 116493.86 грн., що виникли за умовами кредитного договору, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутні. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Підписанням договору поруки поручитель підтвердив, що йому добре відомі усі умови вищевказаного кредитного договору.

Всупереч умов Кредитного договору Відповідач ОСОБА_2 не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Позивач направив відповідачам вимоги про усунення порушень кредитного договору та у разі не погашення простроченої заборгованості, про дострокове повернення кредиту. Однак, відповідачі вимоги не виконали, прострочену заборгованість не погасили у повному обсязі.

Станом на 01.03.2021 року заборгованість за кредитним договором складає 192726.57 грн., з яких:

192726.02 грн. - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 7863.73 грн., що виникла з 25.08.2020 року, 0,55 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом (відповідно до ст. 1048 ЦК України).

На підставі вищевикладеного позивач просив стягнути з відповідачів, в солідарному порядку, заборгованість за кредитом в сумі 192726.57 грн. та судові витрати у вигляді витрат на сплату судового збору у розмірі 2890,90 грн.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2021 р. вищевказані позовні вимоги задоволені.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2023 р. скасоване вищевказане заочне рішення та призначений новий розгляд справи.

20.11.2023 р. позивач уточнив свої позовні вимоги, зазначивши, що з 12.04.2021 р. по 05.10.2023 р. було здійснено часткове погашення боргу відповідачами за кредитом у розмірі 136553,57, розмір заборгованості за кредитним договором змінився та станом на 09.11.2023 р. становить 108763,97 грн., з яких 56172,45 грн. заборгованість за кредитом; 52590,52 заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 22.02.2021 р. по 23.10.2023 р. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд, стягнути дану заборгованість у розмірі 108763,97 грн.

Протокольною ухвалою суду від 28.02.2024 р. прийнято заяву позивача про уточнення позовних вимог до розгляду.

Відповідачкою ОСОБА_4 наданий відзив на позов, в якому вона частково визнала позовні вимоги, зазначила, що наразі частково погашена сума боргу, яка стягувалась вищевказаним заочним рішення, за її розрахунком, наразі розмір боргу по тілу кредиту становить 48057,57 грн., саме в цій сумі вона визнає позовні вимоги. Вважає, що позивач після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредитних коштів, та зміною в зв`язку з цим умов договору щодо строку погашення кредитних зобов`язань, вже не мав права нараховувати проценти за користування кредитними коштами.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні з підстав, зазначених в позові.

В судові засідання відповідачі по справі повторно не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялись. Відповідач ОСОБА_5 звернулась з письмовою заявою про слухання справи за її відсутності.

Вислухав пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

22 лютого 2017 року ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та відповідач по справі - ОСОБА_2 уклали договір про надання споживчого кредиту з Правилами №0, за умовами якого банк надав останній кредитні у розмірі 232 987,72 грн., що підтверджується копією цього договору та випискою з розрахункового рахунку відповідача.

Відповідно до умов кредитного договору Позивач надав Відповідачу ОСОБА_2 кредит (грошові кошти) в загальній сумі 232 987,72 грн., шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника, а Відповідач ОСОБА_2 зобов`язалася 22-го числа кожного місяця повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 3646.71 грн., відповідно до графіка, що викладений у Додатку №2 до договору але у будь-кому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 08.11.2027 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.. 1.2.1., 1.2.8 кредитного договору ).

За користування кредитними коштами, наданими за траншем 1 позичальник зобов`язався сплати проценти у розмірі 15.00% річних та у розмірах, встановлених п. 1.2.9 кредитного договору. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін нараховуються проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу, (п. 1.3.1 Правил).

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука: ОСОБА_3 (надалі - Відповідач 2) згідно договорів поруки №26 (проценти та інші платежі) та №268663 ( основний борг) від 22.02.2017 року, що підтверджується копією цього договору поруки. Відповідно п. п. 1.1.-1.5 договору поруки поручитель ОСОБА_3 зобов`язується відповідати за виконання позичальником зобов`язань перед кредитором щодо повернення кредиту у розмірі 232987.72 грн., сплати процентів, пені у розмірі 116493.86 грн., що виникли за умовами кредитного договору, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутні. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною.

Відповідно до матеріалів справи, останнє перерахування відповідачем коштів, спрямованих на погашення кредитної заборгованості відбулось у лютому 2021 року, що призвело до прострочення по погашенню основної суми кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом.

13.01.2021 р. АТ «УкрСиббанк» направило на адресу відповідачів вимоги, в яких вимагало погашення простроченої заборгованості за договором, яка виникла станом на 12.02.2021 р., та попереджало, що у разі непогашення зазначеної заборгованості, Банк вимагає достроково погасити кредитну заборгованість у загальному розмірі 202837,47 грн., в тому числі: 187484,88 грн. кредитна заборгованість; 8098,89 грн. прострочена кредитна заборгованість; 7253,70 грн. прострочена заборгованість по відсотках. Заборгованість достроково має бути погашена у разі неусунення порушень позичальниками протягом 31 дня з дня отримання цієї вимоги, а у разі відсутності підтвердження отримання вимоги з 41 календарного дня з дня відправлення зазначеної вимоги.

Відповідачами вищевказана вимога не виконана, що стало підставою для пред`явлення позивачем даного позову.

Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до заяви про уточнення позовних вимог, загальний розмір заборгованості за даним кредитним договором, станом на 09.11.2023 р. складає 108763,97 грн., з яких 56172,45 грн. заборгованість за кредитом; 52590,52 заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 22.02.2021 р. по 23.10.2023 р.

Частиною 1 статті 627ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та його вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України у вказаній редакції).

Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункт 23 частини першої зазначеної статті у відповідній редакції).

10 червня 2017 року набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів».

З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів».

Визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів(висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16).

Якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла-шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність (частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зі змінами, передбаченими Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року).

Наведені приписи дають підстави виснувати, що частина десята статті 11 зазначеного Закону у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

Отже, звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у цій справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживаче кредитування», якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Кредитодавець АТ «УКРСИББАНК» скористався своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України та пред`явив 13.01.2021 р. позичальнику і поручителю у вищевказаних кредитних відносинах письмову вимогу про погашення поточного боргу, а в разі не його не погашення, банк вимагає достроково повернути несплачені кредитні кошти та проценти на суму 7253,70 грн., чим фактично змінив умови кредитного договору щодо строку повернення кредиту та сплати відсотків.

У пункті 37 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 149/1499/18 (провадження № 14-48цс21) зазначено: «Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (пункти 53-54, 90-91)). Підстав для відступу від цих висновків щодо застосування приписів ЦК України про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами немає.».

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів заборгованості по сплаті процентів, нарахованих після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, а саме за період з 22.02.2021 р. по 23.10.2023 р. не обґрунтовані, в зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Заявлені вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 56172,45 грн., з урахуванням здійсненого відповідачами погашення, зокрема і під час виконання судового заочного рішення у цій справі, суд вважає, обґрунтованими, оскільки підтверджуються належним розрахунком, наданого позивачем. Наданий відповідачкою контрозрахунок боргу по тілу кредиту, суд визнає неправильним, оскільки первісна сума боргу з якої відповідач робить розрахунок, не відповідає дійсній сумі боргу, яка існувала станом на 18.02.2021 р.

Частиною 1 статті 546 цього Кодексу встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В силу ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частиною 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Враховуючи, що позичальник ОСОБА_2 допустила прострочення за вищевказаним кредитним договором від 22.02.2017 року, укладеного між нею та позивачем, при цьому вимоги кредитодавця про погашення кредитної заборгованості, у встановлені позивачем строки, не були виконані ні позичальницею ОСОБА_2 , ні поручителем ОСОБА_3 , позивач обґрунтовано звернувся до суду з позовними вимогами про дострокове повернення частини несплаченого тіла кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що під час судового розгляду справи відповідачем ОСОБА_2 відшкодовані витрати позивача по цій цивільній справі на сплату судового збору у розмірі 2890,90 грн., що підтверджується, копією платіжного доручення, тому дані витрати не підлягають стягненню з відповідачів даним судовим рішенням.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 223, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСИББАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору, - задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСИББАНК» () заборгованість за кредитним договором №0 від 22.02.2017 року у сумі 56172,45 грн. (п`ятдесят шість тисяч сто сімдесят дві гривні 45 копійок).

В іншій частині, заявлені вимоги, - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя: І.Й.Наумова