справа № 388/1581/24
провадження № 2/388/447/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2024м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Кнурова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

за участі:

секретаря судового засідання Лященко Я.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів, у якому (позові), просить:

- стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання у розмірі 3000,00 грн. щомісячно з дати подачі позовної заяви до суду і довічно.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є непрацездатною особою, інвалідом III групи та отримує пенсію по інвалідності, розмір якої на даний час становить 2980 грн. і це є єдиним джерелом його доходу. В зв`язку з наявним у нього захворюванням та інвалідністю він потребує медикаментозного лікування. Розмір його пенсії є занадто малим і йому не вистачає коштів на проживання та придбання ліків в зв`язку з чим він потребую матеріальної допомоги. Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда він потребує стаціонарного лікування 2 рази на рік, а також потребує отримання медичних послуг на які потрібні кошти. Він має сина ОСОБА_2 який ніякої матеріальної допомоги йому не надає.

Ухвалою від 06.09.2024 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом з постановленням здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження і розпочато підготовче провадження у справі із призначенням підготовчого судового засідання з повідомленням (викликом) учасників справи.

Копія зазначеної ухвали разом з позовною заявою з додатками та судовою повісткою були надіслані відповідачу за встановленою судом у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України адресою ЇЇ/ЙОГО зареєстрованого місце проживання (перебування) і яка відповідно до умов ч. 6 ст. 272 ЦПК України вважаються врученими 24.09.2024.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Ухвалою від 24.10.2024 підготовче провадження у справі закрито та її призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

Відповідач, який про дату, час і місце розгляду справи, повідомлявся належним чином засобами поштового зв`язку за його зареєстрованим місцем проживання (перебування), та який відповідно до положень ст. 128 ЦПК України є таким, якому судова повістка вручена 13.11.2024, - у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у суду матеріалів справи.

Позивач у судовому засіданні підтримав позов аргументуючи свою позицію аналогічно викладеному у ньому. Позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Додатково повідомив, що коли розлучилися з дружиною, то син проживав з нею. Він сплачував аліменти і заборгованості не мав. Протягом шкільних років аліменти з нього не стягувалися, оскільки син навчався та постійно жив у інтернаті перебуваючи на державному утриманні.

Заслухавши позивача, дослідивши докази у справі і з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у заявах по суті справи, які було подано до суду, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

За даними довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 10 ААВ № 864829 від 28.09.2015 ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням, безстроково.

Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 817 від 28.09.2015 ОСОБА_1 , крім іншого, потребує проходження стаціонарного лікування двічі на рік.

Відповідно до довідки ЛКК 177 від 10.07.2024 ОСОБА_1 потребує медикаментозного лікування.

За даними довідки Головного управління пенсійного фонду України у Кіровоградській області від 28.06.2024 ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, наразі у розмірі 2980,00 грн.

За даними відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 08.07.2024 ОСОБА_1 у 2024 році отримав 1000,00 грн. соціальної виплати від Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області.

Зазначені вище, встановлені судом обставини сторонами у справі не заперечувалися.

З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке.

Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплено в ст. 51 Конституції України

Положеннями ч. 1 ст. 202 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Обов`язок повнолітніх дітей утримувати батьків чинним законодавством не пов`язується з працездатністю дітей і їх можливістю надавати батькам матеріальну допомогу та виникає на підставі сукупності наступних умов:

- походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення);

- непрацездатність матері, батька (тобто вони є особами, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або особами з інвалідністю);

- потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов.

Суд констатує, що позивачем доведено та не спростовано відповідачем, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 , який є непрацездатним.

Поряд з цим позивачем не надано доказів на підтвердження наявності потреби у матеріальній допомозі (наприклад чеки, що підтверджують оплату медичних обстежень, проведення операцій, купівлю ліків; документи, що підтверджують лікування в санаторно-курортних закладах тощо).

Враховуючи встановлені обставини справи, наведені вище положення процесуальних норм та норм матеріального права, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позову, беручи до уваги не доведення позивачем потреба у матеріальній допомозі, - суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення аліментів є необґрунтованою та недоведеною, а тому така вимога не підлягає задоволенню з урахуванням наведених вище мотивів, що не суперечить чинному законодавству і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів фізичної особи.

Керуючись статтями 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

у задоволені позовуОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду безпосередньо або через Долинський районний суд Кіровоградської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 17.12.2024.

Суддя О.А. Кнуров