Справа № 372/68/24
Провадження 2-др/372/32/24
ухвала

Іменем України

18 червня 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Проць Т.В.

за участю секретаря: Лимаренко О.О.

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду заяву адвоката Волощенка Віталія Івановича про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу по цивільній справі №372/68/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

04.06.2024 року до суду надійшла заява представника відповідача, адвоката Волощенка В.І. про постановлення додаткового рішення у справі № 372/68/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 55 000 грн.

В судовому засіданні позивач щодо ухвалення додаткового рішення заперечив, вважав, що заява представника відповідача не підлягає задоволенню, оскільки розмір витрат не деталізований, опис послуг адвоката та їх вартість не зазначена. Крім того, не надано докзів, що кошти за послуги адвоката дійсно були сплачені відповідачем.

Інші учансики до суду не з"явились подавши відповідні заяви, їх неявка не перешкоджає вирішенню питання про ухвалення додаткового рішення.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши заяву представника відповідача, письмові докази та матеріали справи вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 30.05.2024 року повністю відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики.

У зазначеному рішенні питання про розподіл між сторонами судових витрат, не вирішувалося.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

На підтвердження понесених витрат, представник відповідача надав суду Договір про надання правничої допомоги від 15.06.2023 року, Додаток № 1 до Договору про надання правничої допомоги від 04.06.2024 року, Акт надання послуг № 3 від 04.06.2024 року та Детальний опис наданої правничої допомоги по справі № 372/68/24.

Проте представник відповідача не надав суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, обмежившись зазначенням загального розміру витрат на надані послуги 55000 грн.

Інформація, яка міститься в акті надання послуг №3 від 04.06.2024, зокрема найменування робіт, послуг - "правнича допомога" не може вважатись належним переліком наданих послуг як і детальний опис в якому зазначено, що адвокат Волощенко В.І. приймав участь у трьох судових засіданнях, що з врахуванням часу на дорогу складає 3 години за кожне судове засідання не може вважатись належним, подання яких є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. При цьому зазначений адвокатом в детальному опису час, витрачений на судові засідання з врахуванням часу на дорогу, є однаковим при різній тривалості судових засідань, що очевидно не відповідає фактично затраченому часу. Крім того, вартість послуг адвокатом не зазначена.

Неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу та є підставою для відмови в ухваленні додаткового рішення.

Керуючись ст. 12, 15, 81, 133, 134, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, Законом України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №372/68/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення.

Суддя Т.В. Проць