Провадження №2/447/229/24
Справа №447/199/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

17.06.2024 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Венгер Л.М.,

розглянув у судовому засіданні у м. Миколаїв Львівської області у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

Процесуальні дії у справі.

22.01.2024 до суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відповідно до якого представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту №94 від 08.03.2021 в розмірі 50 962,27 грн. та заборгованість за договором про надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту №0 від 08.03.2021 в розмірі 28 205,21 грн., які разом складають 79 167,48 грн., а також судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 10 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 08.03.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 94, згідно якого кредитодавець надав відповідачу грошові кошти (кредит) у гривні на умовах передбачених договором позики №94 у розмірі 14000.00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 22.03.2021, процентна ставка в день (базова процентна ставка) за користування коштами кредиту становить 1.85%, процентна ставка в день, у разі користування кредитом поза межами строку дії договору 2,5%.

Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб сайті www.forzacredit.com.ua, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та акцептована гр. ОСОБА_1 , 08.03.2021 р., шляхом підписання електронним підписом відповідача.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 14000,00 грн., поточний/картковий рахунок НОМЕР_1 вказаний відповідачем при оформленні договору позики.

Окрім того, 08.03.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №0, згідно якого кредитодавець надав відповідачу грошові кошти (кредит) у гривні на умовах передбачених Договором позики №0 у розмірі 7700,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 22.03.2021, процентна ставка в день (базова процентна ставка) за користування коштами кредиту становить 1.99% , процентна ставка в день, у разі користування кредитом поза межами строку дії договору 2,5% .

Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб сайті www.forzacredit.com.ua, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та акцептована гр. ОСОБА_1 , 08.03.2021 р., шляхом підписання електронним підписом відповідача.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 7700,00 грн., поточний/картковий рахунок НОМЕР_1 вказаний відповідачем при оформленні договору позики.

28.10.2021 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф», уклали договір факторингу №20211028-Ф від 28.10.2021, згідно у мов якого ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АРТЕМІДА-Ф" набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА», включно і до гр. ОСОБА_1 за договорами позики.

У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором позики 1, станом на 19.01.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 50 962,27 грн., а саме: заборгованість по тілу кредиту 14 000,00 грн.; заборгованість по відсотках 3 885,00 грн.; заборгованість по прострочених відсотках за користування (нараховані за період з 03.11.2021 - 31.01.2022 ) 31 500,00 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн.; інфляційне збільшення (нараховане за період з 23.03.2021 - 23.02.2022) 1 577,27 грн.

У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором позики 2, станом на 19.01.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 28 205,21 грн., а саме: заборгованість по тілу кредиту 7 700,00 грн.; заборгованість по відсотках 2 298,45 грн.; заборгованість по прострочених відсотках за користування (нараховані за період з 03.11.2021 - 31.01.2022) 17 325,00 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн.; інфляційне збільшення (нараховане за період з 23.03.2021 - 23.02.2022) 881,76 грн. Отже, загальна сума заборгованості відповідача становить 79 167,48 грн.

Разом із позовом представник позивача подав клопотання щодо проведення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Крім цього, просив проводити розгляд справи за його відсутності та вказав, що проти заочного розгляду справи не заперечує.

23.01.2024 сформовано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру на запит суду про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 23.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ували про відкриття провадження, копію позовної заяви з доданими до такої документами відповідач ОСОБА_1 отримав 23.01.2024, що підтверджується довідкою про доставку електроннного листа.

12.02.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просив у задоволення позовних вимог відмовити повністю. Вказує, що позивач не надає в якості доказів заявку на отримання кредиту, яка б могла б підтвердити волевиявлення відповідача, жодних доказів ідентифікації та верифікації позичальника, та жодних доказів того, що відповідачу було надано його примірник договору позики 1 та договору позики 2 та додатків до них, не надано внутрішні правила для оцінки порядку оформлення та отримання згаданих коштів, а також не надано жодних підтверджень створення та підписання заявки відповідачем у формі, що унеможливлює зміну її змісту. Окрім того, позивач не надає доказів надання позивачу особистих (персональних) даних відповідача та створення особистого кабінету, надання позивачем погодження шляхом направлення письмового підтвердження позичальнику.

Позивачем не надано доказів того, що відповідачу було надано його примірник кредитного договору та інших документів до нього, і у якій саме редакції, яка б забезпечувала його цілісність та справжність, а відтак цей договорі не є підставою виникнення прав та обов`язків споживача кредитних послуг. Договори позики у наданій копії електронного документа не дозволяють встановити, ким саме вони були підписані і як саме, і чи був підписаний взагалі. У розділі 8. «Реквізити Сторін» у графі Кредитодавець зазначається «Генеральний директор ОСОБА_2 » та містить факсимільне відтворення графічного підпису. Паспорт споживчого кредиту також не підписаний сторонами. Хоча, у позовній заяві позивач стверджує, що «Кредитодавець надав Відповідачу грошові кошти (кредит) у гривні на умовах передбачених Договором позики № 94 та № 0 у розмірі 14000.00 грн та 7700 грн.» Із копії електронного документу неможливо встановити, що саме цей текст був погоджений і підписаний сторонами у наданій суду редакції. Оскільки кредитний договір є двостороннім, він мав бути підписаний у дату його укладання в оригіналі обома його сторонами. Відповідач не заперечує договір виключно через те, що він міг бути укладений в електронній формі, але відповідач заперечує проти паперової копії електронного доказу через те, що він не був укладений і в електронній формі, тому що відсутній його підписаний обома сторонами у дату 08.03.2021 оригінал. Відповідач не ознайомлений і ніколи не був ознайомлений з внутрішніми правилами надання послуг рпозивача, їх копія у матеріалах справи відсутня. Проаналізувавши твердження позивача та сукупність наданих позивачем доказів, вважає позовні вимоги необґрунтованими та недоведеними, тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

19.02.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив.

12.03.2024 винесено ухвалу про витребування доказів.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд встановив:

08.03.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 94, згідно якого кредитодавець надав відповідачу грошові кошти (кредит) у гривні на умовах передбачених договором позики №94 у розмірі 14000.00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 22.03.2021, процентна ставка в день (базова процентна ставка) за користування коштами кредиту становить 1.85%, процентна ставка в день, у разі користування кредитом поза межами строку дії договору 2,5%.

08.03.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №0, згідно якого кредитодавець надав відповідачу грошові кошти (кредит) у гривні на умовах передбачених Договором позики №0 у розмірі 7700,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 22.03.2021, процентна ставка в день (базова процентна ставка) за користування коштами кредиту становить 1.99% , процентна ставка в день, у разі користування кредитом поза межами строку дії договору 2,5% .

28.10.2021 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф», уклали договір факторингу №20211028-Ф від 28.10.2021, згідно у мов якого ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АРТЕМІДА-Ф" набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА», включно і до гр. ОСОБА_1 за договорами позики.

У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором позики 1, станом на 19.01.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 50 962,27 грн., а саме: заборгованість по тілу кредиту 14 000,00 грн.; заборгованість по відсотках 3 885,00 грн.; заборгованість по прострочених відсотках за користування (нараховані за період з 03.11.2021 - 31.01.2022 ) 31 500,00 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн.; інфляційне збільшення (нараховане за період з 23.03.2021 - 23.02.2022) 1 577,27 грн.

У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором позики 2, станом на 19.01.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 28 205,21 грн., а саме: заборгованість по тілу кредиту 7 700,00 грн.; заборгованість по відсотках 2 298,45 грн.; заборгованість по прострочених відсотках за користування (нараховані за період з 03.11.2021 - 31.01.2022) 17 325,00 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн.; інфляційне збільшення (нараховане за період з 23.03.2021 - 23.02.2022) 881,76 грн. Отже, загальна сума заборгованості відповідача становить 79 167,48 грн.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.

Враховуючи наведене, встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до укладеного договору отримав можливість користуватися кредитними грошовими коштами. Позивач виконав зобов`язання, надавши відповідачу можливість користуватись кредитними коштами. Відповідач, взяті на себе зобов`язання не виконав, унаслідок чого виникла заборгованість.

Оцінка суду.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з ч.2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, у відповідача виник обов`язок повернути позивачу грошові кошти отримані за кредитним договором у розмірі та на умовах встановлених договором.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 вищевказаного Закону, це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ч. 3, 4, 6 ст. 11 вищевказаного Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Аналізуючи положення вищевказаного законодавства, вбачається, що з урахуванням особливостей договорів позики, їх було укладено в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Закону України «Про електронну комерцію».

Матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що 08.03.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА», правонаступником якого є ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АРТЕМІДА-Ф" та ОСОБА_1 були укладені договори позики в електронній формі, умови яких позивачем були виконані. Відповідач у передбачений договором строк заборгованість не повернув.

Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України).

Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, що містяться у справі, оцінивши їх, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

На підтвердження понесення судових витрат позивачем надано: договір № 22/02/24-01 про надання правової допомоги від 22.02.2024, додаткову угоду №2 до договору № 22/02/24-01 про надання правової допомоги від 22.02.2024, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до роз`яснень, котрі містяться у пункті 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У ч. 3 ст. 141 ЦПК України зазначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, чинним ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року № 755/9215/15-ц та номером провадження 14-382цс19. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року № 9901/350/18 та номером провадження 11-1465заі18 та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року № 826/1216/16 та номером провадження 11-562ас18 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року № 755/9215/15-ц т а номером провадження 14-382цс19.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Одночасно, суд зазначає, що відповідно до висновків у постановах Верховного Суду № 905/1795/18 та № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, ціни позову, сумою задоволених вимог, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Позивачем долучено до позовної заяви Договір про надання правничої допомоги № 20240117-2 від «17» січня 2024 року та попередній розрахунок суми судових витрат. Оскільки представник позивача участі у судових засіданнях не приймав, олнак подавав ряд клопотань у вказаній справі до суду, суд приходить до висновку про зменшення судових витрат за правничу допомогу до 5 000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи те, що позов було пред`явлено засобами системи «Електронний суд», та такий підлягає до задоволення, судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 2422,40 гривень на користь позивача.

Керуючись ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 6, 15, 205, 207, 526, 626, 627, 628, 638, 639, 1054, 1055 ЦК України, ст. 5, 13, 76, 81, 82, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 279 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» заборгованість за договором позики №94 від 08.03.2021 у розмірі 50 962 (п`ятдесят тисяч дев`ятсот шістдесят дві) гривні 27 копійок та заборгованість за договором позики у розмірі 28 205 (двадцять вісім тисяч двісті п`ять) гривень 21 копійка, а всього разом 79 167,48 (сімдесят дев`ять тисяч сто шістдесят сім) гривень 48 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 ( п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф», місцезнаходження: вул. С.Бандери 87 офіс 54, м. Львів, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 42655697.

Відповідач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 17.06.2024.

Суддя Головатий А. П.