Справа №760/4931/23 2/760/4339/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.,

за участю:

секретаря судового засідання Костюк В. О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Веніамінової А. П. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М. М. Амосова», про визнання незаконним наказу про звільнення, скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М. М. Амосова», в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви просив: визнати протиправним та скасувати наказ № 106-П від 22 червня 2021 року в частині, що стосується його переведення; визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 12 серпня 2022 року за № 422-п про його звільнення та поновити його на попередній роботі;.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 08 березня 2023 року за вказаним позовом відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, в якій відповідачу в порядку статті 178 ЦПК України встановлено 15?денний строк для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову.

03 липня 2023 року позивачем подано до суду клопотання про зупинення провадження, в якому просив зупинити провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням в справі № 760/9365/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М. М. Амосова» про зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування клопотання зазначає, що підставою для подачі позову про визнання незаконним наказу про звільнення, скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі слугувало те, що позивача незаконно було звільнено з роботи, що було мотивовано тим, що відмовився пройти підвищення кваліфікації. Разом з тим, позивач не відмовляв відповідачу у проходженні стажування та атестації, а лише направив йому 14 лютого 2022 року та 25 лютого 2022 року звернення, в яких дав згоду на проходження атестації, однак просив роз`яснити за якою саме спеціальністю списку МОЗ України № 385 від 28 жовтня 2022 року із існуючих 4 лікарських спеціальностей та посад з імунології позивач повинен пройти стажування та атестацію, проте відповіді не отримав. У зв`язку з викладеним, звернувся до суду з позовом про зобов`язання відповідача вчинити дії, а саме надати відповіді на вищевказані звернення.

Вважає, що у випадку задоволення позову про зобов`язання вчинити дії буде доведено, що позивач не відмовлявся від проходження підвищення кваліфікації, чим буде доведено, що його було звільнено незаконно, тому розгляд справи № 760/4931/23 об`єктивно неможливий до вирішення справи про зобов`язання відповідача вчинити дії № 760/9365/22.

Позивач в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання про зупинення провадження з підстав викладених у ньому.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, з огляду на те, що воно є безпідставним та необґрунтованим.

Вислухавши сторін, суд, вивчивши матеріали справи та клопотання про зупинення провадження у справі приходить до наступного висновку.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішення в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Вищевказана норма передбачає зупинення судом провадження у справі у разі неможливості її розгляду до вирішення іншої справи у взаємопов`язаному спорі, що розглядається іншим судом. Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються та встановлюються іншим судом, впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, тобто мають преюдиціальне значення для даної справи та не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду необхідно у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для зупинення провадження у справі. Взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі.

Відповідних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 червня 2019 року у справі №910/12694/18.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено об`єктивну неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили рішенням у справі №760/9365/22, неможливість встановлення судом самостійно відповідних обставин у даній справі, а також те, що зібрані у справі докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом даного судового розгляду, а тому підстави для зупинення провадження у справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 251-252, 253, 259, 260, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Л. М. Ішуніна