н/п 2/490/1623/2024 Справа № 490/866/24
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого - судді Гуденко О.А., за участю секретаря - Красноноженко Л.О., без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про реєстрацію. дітей без згоди батька ,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про реєстрацю місця проживання дітей без згоди батька.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що чоловік ОСОБА_2 був мобілізований та проходив військову службу, ІНФОРМАЦІЯ_1 під час оборони міста Маріуполь потрапив у полон, що підтверджується копією сповіщення сім`ї, у зв`язку з об`єктивних причин чоловік ОСОБА_2 не може надати згоди на реєстрацію місця проживання дітей. В ЦНАП м.Миколаєва позивачу було відмовлено в реєстрації дітей без згоди батька.

Ухвалою суду від 06.03.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

03.04.2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що відповідачем у справі визначено Центр надання адміністративних послуг Центрального району, тоді як відповідно до рішення Миколаївської міської ради від 22.12.2016 року створено департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради. Управлінням Державної міграційної служби України в Миколаївській області листом від 09.06.2023 року повідомлено, що у разі відстності згоди паперовому або електронному вигляді на реєстраці. місця проживання дитини одного із батьків таке питання може вирішуватися органом опіки та піклування чи у судовому порядку. Отже , вбачається, що назву відповідача по справі визначено невірно, разом з тим вважають, що департамент з надання адміністративних послу Миколаївської міської ради не є належним відповідачем.В задоволенні позову просять відмовити.

Ухвалою суду від 17 квітня 2024 року замінено неналежного відповідача Центр надання адміністративних послуг Центрального району на належного відповідача Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради. Закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про реєстрацію дітей без згоди батька.

У судове засідання позивач не з`явилась, однак надала заяву в якій просила суд розгляд справи здійснювати за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав.

27.11.2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 , яке видане 27.11.2009 року. В шлюбі народилися діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження НОМЕР_2 від 23.06.2010 та НОМЕР_3 від 13.09.2013 року.

ОСОБА_2 , був мобілізований та проходив службу, 12 квітня 2022 року під час оборони міста Маріуполь потрапив у полон, що підтверджується копією сповіщення сім`ї №350 від 21.06.2023 року, у зв`язку з чим ОСОБА_2 , не може надати згоди на реєстрацію місця проживання дітей.

З 03.01.2024 року ОСОБА_1 , разом з дітьми проживає з матір`ю свого чоловіка ОСОБА_6 в будинку за адресою : АДРЕСА_1 , який на праві власності належить останній. Зазначене підтверджується копією паспорту ОСОБА_6 , копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 НОМЕР_4 від 18.03.2004 року, копією договору купівлі продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 08.08.2023 року .

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За вимогами ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за фактичним місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить їх інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, та підтвердження наявними матеріалами справи об`єктивну неможливість батька дітей надати свою письмову згоду - суд вважає, що позовні вимоги про реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню.

Так ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа "Байт і Кеннеді проти Німеччини(п.67) "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини" (п.45).Відповідно до частини першої ст. 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того , здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями .соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За приписами частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" передбачено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Відповідно до п. 33-34. Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 (чинного на теперішній час ) , подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку.

У разі коли місце проживання батьків або інших законних представників особи віком до 18 років задекларовано/зареєстровано за однією адресою, згода іншого з батьків або законних представників не надається.

Чинним законодавством передбачено право одного з батьків у разі відсутності згоди іншого вирішити це питання в судовому порядку.

При вирішенні судом даного роду справ підлягає з`ясуванню питання, чи була вказана відмова одного з батьків безпідставною, або ж вона викликана певними обставинами.

Такі висновки відображені у постанові від 20 жовтня 2021 року Верховного Суду у справі № 752/2951/20.

В даному випадку, місце проживання дитини разом з матір`ю фактично підтверджується наданими доказами, та відсутність згоди батька на реєстрацію міця проживання дітей з матір`ю - не є безпідставною, адже викликана певними об`єктивними непереборними обставинами.

Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Згідно із частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип «забезпечення якнайкращих інтересів дитини», закріплений у Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року № 44/25, ратифікованій Україною 27 лютого 1991 року, вимагає, щоб в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділялась якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3).

Так ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа "Байт і Кеннеді проти Німеччини(п.67) "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини" (п.45).

Судом встановлено, що невизначеність реєстрації місця проживання малолітніх дітей за фактичним місцем проживання зі своєю матір`ю та рідною бабусею, яка є власником житлового будинку та надає згоду на реєстрацію місця проживання онуків, суперечить інтересам дітей та суттєво обмежує реалізацію їх прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист.

З врахуванням того, що суд виходить з пріоритету інтересів дітей, їх найкращого забезпечення враховуючи обставини справи, визначений нормативно-правовим актом порядок реєстрації місця проживання дітей до 14 років, тому приходить до висновку, що саме рішення про визначення місця проживання дитини є підставою для реєстрації місця проживання дитини, незалежно від стосунків батьків, а отже таке судове рішення буде ефективним способом захисту прав дитини.

У зв`язку з тим що ОСОБА_2 на тепершній час перебуває у полоні, що підтверджується копією сповіщення від 21.06.2023, у зв`язку із чим з об`єктивних причин не може надати згоди на реєстрацію місця проживання дітей, суд вважає вказані позовні вимоги позивача доведеними у повному обсязі та такими, які підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий сбір сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Керуючись ст.,ст. 10, 141, 264, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про реєстрацію дітей без згоди батька - задовольнити.

Надати дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою зареєстрованого місця проживання іх матері ОСОБА_7 за адресою : АДРЕСА_1 без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.А. ГУДЕНКО