Справа № 203/1296/22
Провадження № 6/0203/267/2024
УХВАЛА

02 травня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Сядро Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про видачу дубліката судового наказу в цивільній справі №203/1296/22, стягувач: ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_3 ,

встановив:

19.04.2024 року через систему «Електронний суд» надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 (далі заявник) про видачу дубліката судового наказу в цивільній справі №203/1296/22, стягувач: ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_3 , в якій заявник просить суд:

- видати дублікат судового наказу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська по справі №203/1296/22, провадження №2-н/0203/167/2022 від 22.04.2022 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування вимог своєї заяви заявник зазначив, що 22.04.2022 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська по справі №203/1296/22, провадження №2-н/0203/167/2022 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Як зазначає представник заявника, заявник ОСОБА_1 отримала судовий наказ та надала його до виконання у державну виконавчу службу. Водночас, заявник ОСОБА_1 написала заяву про повернення виконавчого документу без подальшого виконання, оскільки боржник пообіцяв добровільно виконувати його, тому виконавче провадження було закрито. Надалі заявник не отримувала оригінал судового наказу, проте виникла необхідність у поновленні стягнення аліментів у примусовому порядку.

З огляду на викладене, заявник звернувся до суду з заявою про видачу дубліката судового наказу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2024 року, заява про видачу дубліката виконавчого документа була розподілена головуючому судді Ханієвій Ф.М., яка передана канцелярією суду 23.04.2024 року.

Ухвалою суду від 23.04.2024 року було прийнято до провадження заяву представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про видачу дубліката судового наказу в цивільній справі №203/1296/22, стягувач: ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_3 та призначено заяву до розгляду в судовому засіданні.

У судове засідання учасники справи та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд зазначає, що п. 17.4 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, який регулює порядок вирішення заяви про видачу дубліката виконавчого листа, не передбачає обов`язкової участі боржника у судовому засіданні для вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа, неявка якого не перешкоджає розгляду заяви.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, п. 17.4 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, суд розглянув заяву про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за відсутності боржника.

У зв`язку з чим, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до заяви письмові докази, проаналізувавши положення чинного законодавства України, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог заяви, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10 травня 2022 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська (справа №203/1296/22, провадження №2-н/0203/167/2022) було видано судовий наказ, яким стягнуто з: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 22 квітня 2022 року і до досягнення нею повноліття; на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 248 (двісті сорок вісім) грн. 10 коп. (а.с.16).

20.05.2022 року представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_5 отримала копію судового наказу від 10.05.2022 року (а.с.19).

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дубовицької Н.М. від 19.09.2022 року, за заявою стягувача судовий наказ №203/1296/22 від 20.05.2022 року повернуто стягувачу.

Відповідно до відповіді Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09.02.2024 року та від 16.04.2024 року, згідно перевірки відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень у Відділі на виконанні перебувало виконавче провадження ВП 69333911 з примусового виконання судового наказу №203/1296/22 від 20.05.2022 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 22 квітня 2022 року і до досягнення нею повноліття. 19.09.2022 року старшим державним виконавцем Дубовицькою Н.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Згідно з реєстром про поштове направлення, 22.09.2022 року за адресою: АДРЕСА_2 , рекомендованим листом №830 було направлено оригінал судового наказу №203/1296/22 від 20.05.2022 року та постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Станом на 16.04.2024 року виконавчий документ (судовий наказ) №203/1296/22, виданий Кіровським районним судом м. Дніпропетровська не перебуває на виконанні та повторно виконавчий документ не надходив.

Відповідно до відповіді Акціонерного товариства «Укрпошта» від 17.04.2024 року, інформація стосовно пересилання поштового відправлення №821 від 22.09.2022 року в автоматизованій системі відстеження Укрпошти відсутня тому, що воно було прийняте до пересилання більше ніж пів року тому, тому надати інформацію немає можливості.

Аналіз викладених вище обставин справи дозволяє суду дійти висновку, що на момент звернення заявника до суду з заявою про видачу дубліката судового наказу, судовий наказ залишається невиконаним.

Згідно з п. 17.4 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Аналіз пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України вказує, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. А дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.11.2021 року, справа №419/310/12, провадження №61-13084св21, що враховується судом на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Відповідно до частини 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п. 9 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України, визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У рішенні по справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що право на суд, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якої зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року Європейський суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Глоба проти України» №15729/07 від 5 липня 2012 року вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції серед іншого (inter alia) захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній із сторін. Відповідно виконанню судових рішень не можна перешкоджати, відмовляючи у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

У ході судового розгляду заяви судом було встановлено, що судовий наказ в цивільній справі був виданий 20.05.2022 року. При цьому строк пред`явлення виконавчого документа до виконання станом на момент звернення заявника до суду 19.04.2024 року із заявою про видачу дубліката судового наказу не сплинув, бо спливає 01.12.2039 року. Також суд бере до уваги те, що фактично виконавчий документ є втраченим та заявником надано суду докази втрати оригіналу судового наказу та такий на виконанні не перебуває.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката судового наказу.

Керуючись ст. ст. 260, 261, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про видачу дубліката судового наказу в цивільній справі № 203/1296/22, стягувач: ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Видати дублікат судового наказу, виданого 10 травня 2022 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська (справа № 203/1296/22, провадження № 2-н/0203/167/2022), яким стягнуто з: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 22 квітня 2022 року і до досягнення нею повноліття.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя Ф.М. Ханієва