Справа № 496/2028/24
Провадження № 2-н/496/131/24
У Х В А Л А

01 квітня 2024 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергетична компанія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 8899 грн 80 к. та судового збору у розмірі 302 грн 80 к.,

УСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Одеська обласна енергетична компанія» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 8899 грн 80 к. та судового збору у розмірі 302 грн 80 к.

Дослідивши заяву ТОВ «Одеська обласна енергетична компанія» та додані до неї документи, приходжу до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з доданих до заяви матеріалів вбачається, що ТОВ «ООЕК» постачало електричну енергію на об`єкт споживача, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно положень ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів, а ч. 1 ст. 30 вказаного Кодексу встановлено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

З урахуванням наведеного, заява про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 638/1988/17, висновки якого щодо застосування норм права суд враховує відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Предметом заяви у цій справі є зобов`язання, які випливають із надання послуг за спожиту електроенергію, яка надається за місцезнаходженням нерухомого майна, належного боржнику, а саме квартири АДРЕСА_2 .

Таким чином заява про видачу судового наказу не підсудна Біляївському районному суду Одеської області.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

За таких обставин приходжу до висновку, що у видачі судового наказу ТОВ «Одеська обласна енергетична компанія» слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 30, п. 9 ч. 1 ст. 165, 258-260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергетична компанія» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 8899 грн 80 к. та судового збору у розмірі 302 грн 80 к.

Роз`яснити заявнику, що він має право звернутися із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію до суду за місцезнаходженням нерухомого майна, де надаються послуги.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Повний текст ухвали складено 01.04.2024 року.

Суддя Л.О. Пендюра