Провадження № 2/205/149/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2024 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Данчула К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Білецька Вероніка Іванівна, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 02 серпня 2022 року вона звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Білецької В.І. щодо оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті її батька, а нотаріусом було заведено спадкову справу №50/2020, але свідоцтво про право на спадщину нотаріус не видала та пояснила, що нею був пропущений строк для прийняття спадщини. 07 вересня 2022 року вона отримала постанову про відмову у здійсненні нотаріальної дії. Зазначає, що пояснила нотаріусу, що батько був похилого віку (91 рік) та був тяжко хворим на гіпертонію, захворювання опорно-рухового апарату, серцеві захворювання (хронічна серцева недостатність ІІІ ступеню, атеросклеретична хвороба серця), що стало причиною смерті та підтверджується довідкою про причину смерті. Останні роки перед його смертю та на момент смерті вона мешкала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала їй та батькові, оскільки була ними приватизована у 1998 році (разом з її матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Вказує, що у довідці про склад сім`ї вона вказана як власник квартири, тому була впевнена, що є власницею квартири та усі документи оформлені вірно, і тому вона вважала, що в силу ст. 1268 ЦК України фактично прийняла спадщину, а положення про шестимісячний строк, встановлений для подання заяви про прийняття спадщини, на неї не розповсюджується. Зазначає, що інші спадкоємці у батька відсутні. Посилається, що 14 вересня 2022 року вона зверталась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту постійного проживання з її батьком на час його смерті, але ухвалою суду від 07 лютого 2023 року її заяву було повернуто, оскільки суд вбачає спір про право та рекомендував їй звернутися із позовом. Не погодившись з ухвалою, вона оскаржила її до Дніпровського апеляційного суду, проте постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року була залишена без змін ухвала суду першої інстанції. На підставі викладеного вона звернулась до суду з цим позовом, в якому просила встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, тобто смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалами судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання та задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_4 про витребування у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Білецької В.І. належним чином завіреної копії спадкової справи, яка відкрита після смерті ОСОБА_2

12 лютого 2024 року ухвалами Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_4 про виклик свідків та закрито підготовче провадження у цивільній справі з призначенням справи до судового розгляду по суті.

Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, в якому позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Представник відповідача надала суду заяву в якій просила суд проводити розгляд справи без участі представника Дніпровської міської ради та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства на підставі матеріалів, що знаходяться у справі.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, будь яких заяв або клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд за її відсутності суду не надала, лише на виконання ухвали суду надала завірену належним чином копію спадкової справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, покази свідків, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народилась донька ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 , виданим 19 грудня 1957 року, про що зроблено відповідний запис №1072 (а. с. 11).

Також судом встановлено, що 29 травня 1976 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 одружились, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серії НОМЕР_2 , виданим ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зроблено запис №531, а після укладання шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_7 » (а. с. 12).

З матеріалів справи вбачається, що 19 жовтня 1990 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 одружились, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серії НОМЕР_3 , виданим відділом ЗАГС Індустріального району м. Дніпропетровська, про що зроблено запис №1117, а після укладання шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_10 » (а. с. 11).

Матеріалами справи також підтверджено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 травня 1998 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів м. Дніпропетровська на підставі розпорядження №6/1120-98 від 11 травня 1998 року, яке зареєстроване в МБТІ м. Дніпропетровська і записане в реєстрову книгу за №449п за реєстровим №652-141, що також підтверджується наявною в матеріалах справи відповіддю КП «ДМБТІ» ДМР №6510 від 05 вересня 2022 року (а. с. 12, 13-14).

Разом з тим, матеріалами справи також підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_4 , виданим відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис №656 (а. с. 8).

Згідно з довідкою Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради №3734 від 12 березня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 вказані ОСОБА_1 уповноважений (незареєстрований) власник та батько - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 13).

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_5 , виданим Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що зроблено відповідний актовий запис №2064 (а. с. 7).

Як вбачається з наявної в матеріалах справи постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 вересня 2022 року, виданої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Білецькою В.І., ОСОБА_1 було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що вона не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом термін, згідно ст. ст. 1269, 1270 ЦК України та в неї відсутній будь-який факт прийняття спадщини відповідно до ст. 1268 ЦК України (а. с. 9).

За правилами ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів.

Зміст юридичної процедури встановлення факту прийняття спадщини однією особою від фізичної особи, яка померла, полягає у наданні права особі-спадкоємцю у передбаченому законом порядку реалізувати набуті нею спадкові права.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з пропуском позивачем строку, встановленого для прийняття спадщини.

Разом з тим, слід зазначити, що в своїй ухвалі №505/2085/14-ц від 14 вересня 2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Метою звернення ОСОБА_1 до суду є встановлення факту постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку.

Відповідно до матеріалів справи, а саме наявної в матеріалах справи копії паспорту громадянина України, ОСОБА_1 з 30 березня 1990 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та знята з реєстрації за вказаною адресою 11 травня 2006 року, а 22 травня 2006 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , при цьому, відповідно до довідки Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради №3734 від 12 березня 2018 року ОСОБА_1 є уповноважений але незареєстрований власник квартири АДРЕСА_2 .

Також матеріалами справи підтверджено, що спадкодавець ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Більш того, з матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з хронічною серцевою недостатністю ІІІ, атеросклеротичною хворобою серця, що підтверджується довідкою про причину смерті №997 від 22 листопада 2020 року, виданою КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №5» ДМР (а. с. 7).

Крім того, відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №1, який сформовано 02 серпня 2022 року, судом встановлено, що до Новокодацького районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зверталась саме ОСОБА_1 з приводу отримання свідоцтва про смерть її батька ОСОБА_2 (а. с. 55).

Також допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 підтвердили тривалу хворобу ОСОБА_2 та сумісне проживання протягом тривалого часу ОСОБА_2 з її донькою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , яка його доглядала та проживала разом з ним, аж до самої смерті ОСОБА_2 .

Статтею 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання зі спадкоємцем сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Частиною 1 статті 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Частинами 1, 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

З наявних в матеріалах справи доказів та показів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 судом встановлено, що спадкодавець - ОСОБА_2 на момент своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав спільно зі спадкоємцем ОСОБА_1 за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_2 , а саме за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_2 хворів та перебував вже в похилому віці і потребував постійного догляду, у зв`язку з чим суд вважає доведеним факт проживання позивача разом з ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Отже позивачем було надано суду належні, допустимі та достатні докази на підтвердження факту постійно проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності ст. 89 ЦПК України.

Розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог, беручи до уваги вимоги чинного законодавства України, зважаючи на обставини, встановлені під час розгляду справи та доведеність позовних вимог, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір, але в своїй позовній заяві, поданій до суду не зазначила, що бажає стягувати сплачений судовий збір з відповідача, тому судовий збір з відповідача не підлягає стягненню.

Керуючись ст. ст. 29, 1217, 1221, 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-79, 81, 89, 109, 141, 259, 263-265, 268, 273, 282, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Білецька Вероніка Іванівна, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Дніпровська міська рада, , місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, буд. 75.

Третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Білецька Вероніка Іванівна, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 25, прим. 12, каб. 7, 8.

Суддя: Т.П. Терещенко