РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/19203/23

Провадження № 22-ц/4815/213/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сікорської І.С. на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 листопада 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, стягнення судових витрат,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2023 року В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, стягнення судових витрат звернувся представник АТ «Універсал Банк».

В своєму позові представник позивача просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_1 на користь акціонерного товариства «Універсал банк», , м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19 заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 18 вересня 2018 року у розмірі 55225,54 грн. (яка складається з: загальний залишок заборгованості за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 55225,54 грн.) та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 листопада 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Універсал банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 18 вересня 2018 року у розмірі 55225,54 грн. (яка складається з: загальний залишок заборгованості за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 55225,54 грн.) станом на 08 серпня 2023 року та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Сікорська І.С. не погоджується з ухваленим рішенням, вважає його необґрунтованим, незаконним та таким, що підлягає скасуванню через неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач не надав належних та допустимих доказів надання кредитних коштів та узгодження всіх істотних умов договору позики. При цьому посилались на позицію ВП ВС у справі №342/180/17.

Крім зазначеного просили застосувати наслідки спливу строку позовної давності, оскільки заборгованість виникла у 2019 році.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 18.09.2018 ОСОБА_2 звернулася до АТ "Універсал Банк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Анкета-заява до договору про надання банківських послуг від 18.09.2018 не містить умов щодо розміру кредитного ліміту, а також розміру, підстав та порядку нарахування процентів за користування кредитним коштами (а.с.8).

Також позивачем надані умови і правила обслуговування в АТ "Універсал Банк" про надані банківські послуги щодо продуктів "monobank", витяг з тарифів за карткою "monobank", паспорт споживчого кредиту "Чорної картки monobank" та розрахунок заборгованості, в якому вказано заборгованість відповідачки в розмірі 55225,54 гривень, як тіло кредиту, тоді як відсотки та пеня відсутні. Облік заборгованості в розрахунку розпочинається 10.10.2021.

З тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і не договірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини першої статті 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14), та зроблено висновок, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як і у справі, що переглядається колегією суддів, так і в тій, що переглядалась Великою Палатою Верховного Суду, в анкеті-заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні інші істотні умови договору, зокрема, про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Отже, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися, що визнається ним.

Тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з тарифів та умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих засобів доказування про конкретні запропоновані відповідачці умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяги з тарифів та умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Ці ж правові висновки застосував ВС у справі № 697/302/20, де предметом розгляду, зокрема, було стягнення заборгованості АТ "Універсал Банк" за договором "Monobank".

З таких підстав є помилковими висновки місцевого суду про узгодження сторонами всіх істотних умов кредитного договору.

Разом з цим досліджуючи матеріали справи встановлено, що 19 жовтня 2023 року ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області відкрито провадження у даній справі надано строк 15 днів для подання відзиву та 5 днів для відповіді на відзив.

03 листопада 2023 року копію ухвали отримала відповідач, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

13 листопада 2023 року представник відповідача надіслала до суду відзив з доказами його направлення позивачу того ж дня, а саме фіскальним чеком АТ «Укрпошта» з номером для відстеження: 123.

21 листопада 2023 року у даній справі ухвалено судове рішення.

22 листопада позивач отримав відзив, що вбачається з результатів перевірки та дослідження фіскального чека АТ «Укрпошта» долученого до відзиву.

26 листопада 2023 року, тобто в межах строку визначеного в ухвалі про відкриття провадження, позивач направив до місцевого суду лист з відповіддю на відзив та долучив наступні докази: виписку по рахунку коштів по картці ОСОБА_1 , довідку про наявність рахунку, довідку про розмір встановленого кредитного ліміту, докази направлення відповіді на відзив відповідачці з номером для відстеження: 321.

За результатами перевірки вказаного відправлення апеляційним судом встановлено, що відправлення вручено відповідачу 01.12.2023 року.

Апеляційна скарга надіслана до Рівненського апеляційного суду 14.12.2023 року.

Вирішуючи питання щодо дослідження цих доказів, апеляційний суд враховує як вимоги ч. 1 ст. 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення доказів для правильного вирішення справи по суті з огляду на повноту з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Судом попередньої інстанції не було забезпечено права учасників справи на подання усіх заяв по суті справи та залишено без уваги строк надходження поштової кореспонденції, що призвело до порушення принципу змагальності.

Оскільки подані докази мають істотне та виняткове значення для правильного вирішення справи, а про їх наявність було відомо відповідачці до подання апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони підлягають врахуванню.

У спірних правовідносинах, попри те, що колегія суддів дійшла висновку про неузгодженість всіх істотних умов кредитного договору слід також виходити з того, що у разі встановлення обставин отримання коштів та їх неповернення, кредитор має право вимагати виконання зобов`язання шляхом покладення на боржника обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З наданої банком виписки по рахунку відповідача вбачається, що розмір кредитного ліміту поступово збільшувався з 6000 до 90000 гривень, а відповідач використовувала надані кошти та повертала.

З 05.02.2021 року кредитний ліміт становив 90000 гривень. Станом на 22.02.2021 року залишок коштів становив 90063 гривні, тобто заборгованості не існувало.

Станом на 24.02.2022 року залишок на рахунку становив 51329 гривень 36 копійок, а 26.02.2022 кредитний ліміт знижено до 48671 гривні і залишок на рахунку з урахуванням використання відповідачкою 805 гривень 80 копійок становив 9194 гривні 56 копійок.

Таким чином заборгованість, що виникла під час дії ліміту 90000 гривень, а саме, (90000-51329,36) 38670,64 грн. була врахована при зменшенні кредитного ліміту до 48671 гривні і тому залишок на рахунку становив 9194 гривні 56 копійок за мінусом 805 гривень 80 копійок витрат здійснених 26.02.2022 року, тобто станом на 26.02.2022 року заборгованість по кредитному ліміту становила 48671-9194,56 =39476 гривень 44 копійки.

Згідно виписки по рахунку, відповідач продовжувала користуватись кредитним лімітом і станом на 30.01.2023 рік залишок становив 380,48 гривень з доступного ліміту 48671 гривень, тобто заборгованість становила 48671-380,48=48290,52 грн.

Водночас у зв`язку з тим, що будь-які нарахування банком були неправомірними, оскільки нараховувались на підставі неузгоджених між сторонами умов, тому з цієї заборгованості слід виключити списані банком відсотки за березень - грудень 2022 року в сумі 15411,22 грн. та за січень - травень 2023 року в сумі 7915,02 грн., а також зарахувати платіж у розмірі 980 гривень на погашення заборгованості здійснений 09.05.2023 року.

Таким чином фактичний розмір заборгованість становитиме 23984 гривні 28 копійок за тілом кредиту, які слід стягнути з відповідачки.

Щодо застосування строків позовної давності, то колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі статтею 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої, п`ятої статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулись у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09,§ 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

02.04.2020 року набув чинності Закон України від 30.03.2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з подальшими змінами, з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України встановлений карантин.

Дію карантину неодноразово було продовжено на всій території України, востаннє постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 до 30 червня 2023 року.

Крім того, п.19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

З урахуванням вказаних «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, а також того факту, що станом на день розгляду вказаної справи термін дії воєнного стану продовжений, позивачем строк звернення з вказаним позовом до суду не пропущено.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сікорської І.С. задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 листопада 2023 року скасувати.

Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 на користь акціонерного товариства «Універсал банк», , м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19 заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 18 вересня 2018 року у розмірі 23984 гривні 28 копійок станом на 08 серпня 2023 року.

В решті позовних вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк» відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий Боймиструк С.В.

Судді: Гордійчук С.О.

Шимків С.С.