Справа № 634/170/24
Провадження № 2/634/103/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2024 року

Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Зимовського О.С.,

за участю секретаря Лісняк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Сахновщина Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Сахновщинської селищної ради об`єднаної територіальної громади Красноградського району Харківської області про встановлення факту родинних відносин та сумісного проживання,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Сахновщинської селищної ради об`єднаної територіальної громади Красноградського району Харківської області про встановлення факту, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її бабусею а також встановити, що ОСОБА_2 , з 20 травня 2005 року і до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала разом із позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 , а зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач є онукою спадкодавця, донька її сина ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому, є спадкоємцем за законом першої черги, інші спадкоємці відсутні. Спадщину позивач фактично прийняла, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї протягом строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України. 14.02.2024 року позивач, звернулася до Сахновщинської державної нотаріальної контори Харківської області, за місцем відкриття спадщини, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. У зв`язку з тим, що позивач, не може надати документи, які підтверджують факт родинних стосунків з спадкодавцем ОСОБА_2 , а також у зв`язку з тим, що факт сумісного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини повинен бути встановлений судом, державний нотаріус Сахновщинської державної нотаріальної контори Харківської області Серьогіна О.М. Постановою від 14 лютого 2024 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. За викладених обставин, позивач змушена звернутися до суду з даною позовною заявою.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області у судове засідання не з`явився, надали заяву про слухання справи у відсутність їх представника та прийняти рішення на розсуд суду.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 21 лютого 2007 року, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що в книзі реєстрації актів про смерть 21.02.2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 3.

Згідно копії довідки від 31.01.2024 року № 32 Олійниківського старостинського округу Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області, ОСОБА_2 була зареєстрована з 03.03.1968 року до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 в АДРЕСА_1 а фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 з 20.05.2005 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 . Разом з нею на момент смерті проживали та були зареєстровані: онука ОСОБА_1 , чоловік онуки ОСОБА_4 , правнука ОСОБА_5 ..

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 24.07.1970 року ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 18.10.1987 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 12.08.1970 року ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_8 .

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 19.06.1990 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було розірвано.

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 29.10.1992 року, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині - ОСОБА_11 .

Згідно копії договору дарування від 13.05.2001 року ОСОБА_12 який діє за дорученням ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_1 з другої сторони, склали договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Олійники Сахновщинського району Харківської області.

Відповідно копії трудової книжки серія НОМЕР_7 , зазначено прізвище ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Згідно копії Державного акту про право приватної власності на землю серія IІ-XP № 049813, виданого 20 лютого 2001 року на підставі рішення Олійниківської сільської ради від 31 жовтня 2000 року та зареєстровано за № 263, ОСОБА_2 мала у власності земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,48 га, яка розташована на території Олійниківської сільської ради.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданої державним нотаріусом Сахновщинської державної нотаріальної контори Харківської області від 14.02.2024 № 55/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з тим, що заявник ОСОБА_1 , не може підтвердити факт що вона є онукою спадкодавця ОСОБА_2 та і сама ОСОБА_1 прохає видати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії для звернення до суду.

Згідно витребуваних судом копій документів зі спадкової справи №17/2024, 14.02.2024 року до Сахновщинської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1 . На підставі вказаної заяви була відкрита спадкова справа.

За даними спадкового реєстру наявний заповіт від імені спадкодавця, посвідчений 20.01.1988 року. Постановою державного нотаріуса від 14.02.2024 року відмовлено ОСОБА_1 у видачи свідоцтва про право на спадщину за законом на не рухоме майно, власником якого є ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтвердили факт родинних стосунків позивача ОСОБА_1 та померлої ОСОБА_2 як онуки та бабусі а також факт проживання ОСОБА_1 разом з її бабусею ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 до дня її смерті та пояснили, що ОСОБА_2 за станом здоров`я потребувала догляду, тому вона проживала разом зі своєю онукою ОСОБА_1 та її сім`єю.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, справи про встановлення фактів що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, зокрема, родинних відносин між фізичними особами, а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Відповідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з п. 10 цієї Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року № 7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення та можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб, та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка за відсутності спору розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди мають розглядати заяви про встановлення родинних відносин зі спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду: від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17; від 28 квітня 2021 року в справі № 204/2707/19, від 12 січня 2022 року у справі № 446/53/16-ц, від 17 січня 2022 року у справі № 643/790/20, від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20, від 14 грудня 2022 року у справі № 198/132/21, від 07 червня 2023 року у справі № 227/5018/21.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем проживання спадкоємця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20, від 07 червня 2023 року у справі № 227/5018/21.

Згідно з пунктами 3.19, 3.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Відповідно до частин першої та другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про встановлення факту родинних відносин та факту проживання зі спадкодавцем з метою оформлення своїх спадкових прав, оскільки підтвердження такого факту в позасудовому порядку є неможливим з підстав розбіжностей у частині документів про її особу та місця реєстрації спадкодавця.

Приймаючи до уваги сукупність наданих доказів та відсутність сумнівів щодо правдивості повідомлених свідками обставин, суд встановив, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 , є онукою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і вони проживали до дня смерті ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 ., у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 13, 89, 258, 259, 263 - 265, 295 300, 315, 319 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Сахновщинської селищної ради об`єднаної територіальної громади Красноградського району Харківської області про встановлення факту родинних відносин та сумісного проживання задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду в тридцяти денний строк з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 19.06.2024 року.

Суддя: