Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3218/24 Головуючий у 1-й інст. Маслак В.П.
Категорія 19 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Трояновської Г.С., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/3218/24 за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Пилипенка Олександра Сергійовича, про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Пилипенко Олександр Сергійович до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сіранчук Роза Василівна, про визнання правочину недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 9 квітня 2024 року, постановлену під головуванням судді Маслак В.П.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір дарування нежитлової будівлі (магазину) та земельної ділянки, який укладений 24 жовтня 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Разом з позовом ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на нежитлову будівлю (магазин), загальною площею 109,7 кв.м, реєстраційний номер 101, що розташований в АДРЕСА_1 ., а також земельну ділянку, кадастровий номер : :06:007:0037, загальною площею 0,0463 га., які належать на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Заява мотивована тим, що існує реальна підстава вважати, що у разі задоволення позовних вимог, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Так, в провадженні Корольовського районного суду м. Житомира з 18 жовтня 2023 року перебуває цивільна справа № 296/10297/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 181000,00 доларів США.

ОСОБА_2 здійснив відчуження вищевказаного нерухомого майна, шляхом укладення 24 жовтня 2023 року договору дарування із своєю дружиною, ОСОБА_3 . Вказаний договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сіранчук Р.В.

На думку позивача, такі дії ОСОБА_2 свідчать про небажання виконувати боргові зобов`язання, а невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на безпідставно відчужене нерухоме майно може призвести до повторного відчуження майна вже зі сторони ОСОБА_3 .

Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з даною заявою.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 9 квітня 2024 року заяву задоволено.

Забезпечено позов шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю (магазину), загальною площею 109,7 кв.м, за адресою : АДРЕСА_1 ., реєстраційний номер майна № 101 та земельну ділянку (кадастровий номер :06:007:0037), загальною площею 0,0463 га, які належать ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що належним чином не була повідомлена про час та місце розгляду заяви про забезпечення позову, не отримувала копії заяви та позову, що позбавило її можливості брати участь у судовому засіданні, давати пояснення по справі, чим грубо порушено її право на захист та норми цивільного процесуального законодавства.

Зазначає, що суд не навів жодного доводу щодо доцільності накладення арешту на нерухоме майно.

Вважає, що ОСОБА_1 не надав достатніх доказів, які б підтвердили ту обставину, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

ОСОБА_3 звертає увагу суду на те, що вона є фізичною особою-підприємцем. Спірне майно (магазин) є єдиним джерелом її доходу, який належав їй більше десяти років.

У відзиві ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду без змін. Вказує, що існує реальна підстава вважати, що у разі задоволення позовних вимог, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду. Оскільки відповідач вже здійсним відчуження майна, яке йому належало та має можливість вплинути на здійснення відчуження майна, своєю дружиною ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України, зокрема, передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі й задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа повинна довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Зміст позовної заяви свідчить про те, що спірні правовідносини пов`язані із визнанням недійсним договору дарування нежитлового приміщення (магазину), загальною площею 109,7 кв.м, реєстраційний номер 101, розташованого в АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки, (кадастровий номер : :06:007:0037), площею 0,0463 га., яка розташована за вказаною адресою.

При цьому, позивач, вважаючи фіктивним укладений між відповідачами договір дарування цього нерухомого майна, просить визнати недійсним вказаний правочин не як власник даного майна та не з метою повернення його у свою власність, а з метою повернення майна у власність ОСОБА_2 і можливого подальшого стягнення боргу за рахунок цього майна.

Вказане нерухоме майно є предметом спору й у випадку його подальшого відчуження ОСОБА_3 на користь третіх осіб ефективний захист прав позивача буде утруднений чи неможливий, оскільки внаслідок цього виникне необхідність подання інших позовів, адже майно буде належати іншій особі, право якої позивачу доведеться також оспорювати, що не сприятиме ефективному захисту його прав.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для забезпечення позову.

Позовна заява містить відповідне обгрунтування заявлених позивачем вимог, на підтвердження яких надано відповідні докази, а наявність чи відсутність фактів, якими обгрунтовуються вимоги, суд встановить під час ухвалення рішення по суті спору.

На переконання колегії суддів, що накладення арешту на вказане майно не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_3 , оскільки обтяжене майно фактично перебуватиме у її володінні, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. При цьому, таке обмеження має тимчасовий характер.

Таким чином, відсутні підстави для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 9 квітня 2024 року , - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 14 червня 2024 року.