СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15673/23

пр. № 2/759/571/24

07 березня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Мирзак А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Святошинської районної адміністрації у місті Києві державної адміністрації про визнання права користування житлом,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 заявив позов до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання за ним права користування квартирою АДРЕСА_1 , що перебуває в комунальній власності громади м. Києва.

Позов мотивовано тим, що відповідач безпідставно не визнає право позивача на користування спірним житлом.

Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 08.09.2023 року, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Представник Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації Ліснюк Н.Д. надіслала відзив, за яким просила в задоволенні позову відмовити, за підстав необгрунтованості доказами.

Інших заяв по суті спору не надходило.

Представник позивача ОСОБА_2 подала заяву, за якою на вимогах позову наполягала, просила розгляд справи провести без участі без участі сторони позивача.

Відповідач свого представника в суд не направив.

Судом встановлено таке.

З матеріалів справи вбачається, що 16 січня 1970 року Київською КЕЧ Міністерства оборони СРСР було видано ордер на вселення у квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_3 та членам його сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Вітчим позивача ОСОБА_3 , мати позивача ОСОБА_4 та брат позивача ОСОБА_5 проживали в квартирі з часу вселення і до їх смерті.

Факт смерті вказаних осіб підтверджується копіями свідоцтв про смерть, що долучені до заяви.

Позивач проживав в спірній квартирі з дня вселення і до листопада 1998 року, коли до нього, як до підозрюваного у кримінальній справі було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В період з 18 листопада 1998 року по 12 червня 2009 року позивач перебував в установах Державної кримінально-виконавчої служби, що підтверджується копією довідки про звільнення серії ПОЛ №02103 від 02 червня 2009 року.

Відповідно до статті 71 Житлового кодексу України (в редакції, що діяла на час засудження позивача), жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках, зокрема, взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї. Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім`ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання.

В той час, коли позивач перебував в установах Державної кримінально-виконавчої служби, в квартирі проживали члени його сім`ї вітчим та молодший брат.

Разом з тим в довідці про звільнення з місця відбування покарання вказано, що ОСОБА_1 направляється до місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Факт повернення позивача в спірну квартиру та проживання в ній до цього часу підтверджують сусіди, шляхом складання колективного акту, та надання нотаріально посвідчених пояснень особисто.

Крім того, у паспорті позивача є відмітка про зареєстроване місце проживання за адресою спірної квартири. Паспорт видано Житомирським МВ УМВС України в Житомирській області 10 липня 2002 року.

Проте, позивач вказує, що 11.04.2000 року його було знято з обліку місця проживання за адресою спірної квартири, і зазначає, що підстави для вчинення таких дій йому невідомі.

Відповіді компетентних органів на звернення позивача щодо поновлення реєстрації місця проживання, не містять даних на яких підставах позивача було знято з реєстрації місця проживання.

Відсутні такі відомості і у відзиві на позов.

Не надано суду і документів, що наймачі квартири, за життя, заперечували проти вселення позивача в квартиру, після того, як той втратив право користування житлом за тої чи іншої підстави.

Напроти зведений брат позивача ОСОБА_5 15.01.2021 року надав згоду на реєстрацію позивача в спірній квартирі, що була посвідчена приватним нотаріусом КМНО Бережною Т.Л. за реєстровим № 13.

При цьому, з огляду на вказаний документ, ОСОБА_5 мав зареєстроване місце проживання саме за адресою спірної квартири.

На той час наймач квартири ОСОБА_3 був померлим, договору найму з іншим користувачем квартири укладено не було (принаймі такі дані відсутні в матеріалах справи).

Разом з тим, факт зняття позивача з реєєстрації місця проживання підтверджується відмовою компетентних органів в поновленні такої реєстрації, з посиланням на те, що заявником не надано згоди наймача на вселення.

Інших доказів суду не надано.

З аналізу наведеного в сукупності суд визнає, що ОСОБА_1 не втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , а відтак за наявності спору позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, на підставі ст. 47 Конституції України, ст.ст. 1, 64, 65, 71, 72 ЖК України, ст.ст. 16, 392 ЦК України.

До того ж суд враховує, що позивач не має іншого житла.

Заходів забезпечення позову судом не вживалось.

Питання відшкодування судових витрат позивачем не порушувалось.

Керуючись ст.ст. 10-13, 77-80, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Святошинської районної адміністрації у місті Києві державної адміністрації про визнання права користування житлом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_1 ) право користування квартирою АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне рішення виготовлене 18.06.2024 року.

Можливість отримати інформацію щодо справи, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://sv.ki.court.gov.ua.

Головуючий Сенько М.Ф.