КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

11 червня 2024 року

справа № 1-36/06

провадження № 4с/824/7/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

судді-доповідача: Музичко С.Г.

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.

вирішуючи питання про відкриття провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дубаса Артура,

в с т а н о в и в:

До Київського апеляційного суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), в якій заявник просить скасувати арешт на майно, накладений постановою АА 623487 від 12.04.2007 року ВДВС Деснянського району м. Києва та зареєстрований 20.04.2007 року за № 4840927 реєстратором: П`ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є власником частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 22.03.2024.

Водночас, постановою державного виконавця від 12.04.2007 року накладено арешт на все майно ОСОБА_1 . Вказана обставина позбавляє скаржника права на вільне розпорядження своїм майном.

Зазначає, що на момент винесення постанови про накладення арешту на все майно боржника органом ДВС не було виявлено майна, яке знаходиться у власності скаржника, що підтверджується відповідями з БТІ, ДАІ, на які у своїй відповіді посилається ДВС.

Також зазначає, що листом ДВС повідомлено, що 25.05.2007 року виконавче провадження завершено.

Вказує, що вирок від 06.07.2006 року та виконавчий лист видано апеляційним судом м. Києва як судом першої інстанції, а тому скарга на дії державного виконавця подається до апеляційного суду.

Дослідивши матеріли заяви суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження, з огляду на наступне.

З матеріалів заяви вбачається, що вироком Апеляційного суду м. Києва від 06 липня 2006 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, п.п. 6,11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України і призначено їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді п`яти років позбавлення волі з кофіскацією частини всього особистого майна, яке є її власністю. Початок строку відбування покарання обчислюється із 6 липня 2006 року. Запобіжний захід щодо ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили змінено з підписки про невиїзд на взяття під варту із залу судового засідання. Зараховано у строк відбування покарання шість місяців і 15 днів перебування ОСОБА_2 під вартою з 10 грудня 2003 року по 25 червня 2004 року.

Цивільний позов потерпілого щодо відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування спричиненої злочином моральної шкоди 2000,00 грн.

05.12.2006 року Апеляційним судом м. Києва виконавчий лист на виконання вищевказаного вироку суду.

Постановою АА № 623487 державного виконавця від 12.04.2007 року накладено арешт на все майно, за належить ОСОБА_1 , заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить ОСОБА_1 .

Відповідно до відомостей Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна 20.04.2007 року зареєстровано накладення арешту нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , підстава обтяження: постанова АА № 623487.

Постановою державного виконавця від 25.05.2004 року повернуто виконавчий лист, виданий Апеляційним судом м. Києва про конфіскацію частини всього майна, яке є власністю ОСОБА_1 . Виконавчий лист повернуто на підставі ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із відсутністю майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Відповідно до відповіді Деснянського відділі державної виконавчої служби від 16.04.2024 року № 676-ю виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусоваого виконання виконавчого листа від 05.12.2006 завершено 25.05.2007 року, оскільки згідно відповіді ДАІ транспортні засоби за боржником не зареєстровані. Згідно відповіді БТІ за боржником нерухоме майно не зареєстроване. Згідно акту державного виконавця майно за адресою боржника, на яке могло бути звернуто стягнення відсутнє, виконавчий документ було повернуто до суду. Також повідомлено, що матеріали виконавчого провадження надати лдя ознайомлення не має можливості, оскільки строк зберігання виконавчих документів становить 3 роки.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві власності ОСОБА_1 належить частина квартири АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування, виданий 22.03.2024 року приватним нотаріусом КМНО Семенюк Л.О.

Звертаючись до суду із скаргою на дії державного виконавця із вимогою про скасування арешту на майна ОСОБА_1 посилалась на те, що накладений на майно арешт на час подання скарги не є актуальним. Накладний арешт позбавляє права скаржника на вільне розпорядження своїм майном.

Встановлено, що арешт на майно накладено при виконанні вироку в частині конфіскацію майна.

Питання про конфіскацію майна вирішується у порядку, встановленому КПК України та Кримінально-виконавчим кодексом України (далі - КВК України).

Згідно з частиною другою статті 52 Кримінального кодексу України (далі - КК України) додатковим покараннями є, зокрема, конфіскація майна.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого (частина перша статті 59 КК України).

Статтею 48 КВК України передбачено, суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання Державній виконавчій службі, про що сповіщає відповідну фінансову установу. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не проводилося. Виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється Державною виконавчою службою за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи, що виконавчий лист був виданий на виконання вироку в частині конфіскації майна, а не на виконання судового рішення у цивільній справі, тому заявлні вимоги не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог статті 404 КПК України 1960 року вирок, що набрав законної сили, звертається до виконання судом, який постановив вирок, не пізніше як через три доби з дня набрання ним законної сили або повернення справи з апеляційної чи касаційної інстанції. У разі якщо вирок або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, суд видає виконавчий лист, який надсилається на виконання органам державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Органи, що виконують вирок, постанову або ухвалу, повідомляють суд, який їх постановив про їх виконання.

Статтею 537 КПК України 2012 року урегульовані питання, які вирішуються під час виконання вироків. Положеннями статті 539 КПК України 2012 року визначено порядок вирішення судом питань, які виникають під час виконання вироку. Проте зазначеними нормами закону не встановлено порядку скасування арешту, накладеного в порядку виконання вироку про конфіскацію майна як вид покарання. Відсутнє і посилання на можливість такого скасування за правилами ЦПК України.

Крім того, положеннями КПК України 2012 року (розділом VIII) не встановлено порядок оскарження рішення, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб стосовно виконання судового рішення щодо конфіскації майна у кримінальному провадженні.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

З огляду на те, що у Деснянському ВДВС у м. Києві на виконанні перебувало виконавче провадження по виконанню виконавчого листа від 05.12.2006 за № 1-36/06, виданого на виконання вироку в частині конфіскації майна, відтак ОСОБА_1 як учасник виконавчого провадження на підставі положень статті 287 КАС України має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено його права, свободи чи інтереси.

Відповідний висновком викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 383/493/18.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки, суд дійшов висновку, що подана скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 186 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дубаса Артура.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: