ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/7343/23 Провадження№ 2/636/899/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 Чугуївський міський суд Харківської області області в складі головуючого судді Гніздилова Ю.М., за участю секретаря Кисловської О.О., представника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чугуєві цивільну справу за позовом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про витребування земельної ділянки у власність держави,

встановив:

Головне управління Держгеокадастру у Харківській області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про витребування земельної ділянки у власність держави.

Позов мотивований тим, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0002 за ОСОБА_2 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державним реєстратором комунального підприємства «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» Слурденко Тетяною Олександрівною 08.09.2017, номер відомостей про речове право: 22275955, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 254. При цьому, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у подальшому, земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0002 було відчужено за договором купівлі-продажу, серія та номер: 3674, виданого 22.12.2017 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на підставі чого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності, номер відомостей про речове право: 24119572.

На сьогоднішній день було встановлено, що ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), попередньо вже було реалізовано своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 11.04.2016 № 2800-СГ, яким було надано їй у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0875 площею 1,7000 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області.

Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0875 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державним реєстратором Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області Проскуріним Едуардом Георгійовичем 17.03.2016, номер відомостей про речове право: 14389235, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 54.

Таким чином, ОСОБА_2 було двічі отримано земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, що становить порушення статей 116 та 121 Земельного кодексу України.

Враховуючи викладене та з метою відновлення порушеного права держави на земельні ділянки Головне управління вважає, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0002 має бути повернута із незаконного чужого володіння у власність держави.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у судовому засіданні підтримав вказаний позов, просив витребувати земельну ділянку та стягнути судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, висловив свою думку з приводу справи, та зазначив, що Держгеокадастр сам порушив вимоги та не слідкував за виділенням земельної ділянки під час вчиненого правочину купівлі-продажу.

За результатами судового розгляду на підставі повідомлених позивачем та відповідачем обставин справи, наданих ними доказів, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини.

Відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 25.03.2021 року у справі № 757/15438/21-к Головному управлінню стало відомо про наявність порушеного права держави у зв`язку з подвійною приватизацією громадянами земельних ділянок та порушення норм статей 116, 121 Земельного кодексу України (далі ЗКУ).

22 серпня 2017 року до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області надійшла заява ОСОБА_2 від 22.08.2017, у якій викладено прохання затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0002 для оформлення права власності для ведення особистого селянського господарства, площею 1,0000 га за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області та передати їй зазначену земельну ділянку у власність.

Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області після розгляду заяви від 22.08.2017 року прийнято наказ від 30.08.2017 № 15697-СГ, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0002 площею 1,0000 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області та передано вказану земельну ділянку у власність ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0002 за ОСОБА_2 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державним реєстратором комунального підприємства «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» Слурденко Тетяною Олександрівною 08.09.2017, номер відомостей про речове право: 22275955, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 254.

При цьому, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у подальшому, земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0002 було відчужено за договором купівлі-продажу, серія та номер: 3674, виданого 22.12.2017 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на підставі чого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності, номер відомостей про речове право: 24119572.

На сьогоднішній день було встановлено, що ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), попередньо вже було реалізовано своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 11.04.2016 № 2800-СГ, яким було надано їй у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0875 площею 1,7000 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області.

Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0875 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державним реєстратором Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області Проскуріним Едуардом Георгійовичем 17.03.2016, номер відомостей про речове право: 14389235, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 54.

Таким чином, ОСОБА_2 було двічі отримано земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, що становить порушення статей 116 та 121 Земельного кодексу України.

Відповідно до статті 14Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Частинами першою, другою статті 78Земельного кодексуУкраїни (далі - ЗК України) визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 80ЗК України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності;б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності;в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Частиною першою статті 81ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 22ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з пунктом «в» частини третьої, частиною четвертою статті 116ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

За змістом пункту «б» частини першої статті 121ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 га.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється статтями 118, 186-1 ЗК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Стаття 15ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 16ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Згідно з висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребовує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

Можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі статтею 388ЦК України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором - також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках(частина третя статті 388 ЦК України). Коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (частини перша-третя статті 388 ЦК України).

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Такі правові висновки наведені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18).

Витребування майна є законним та пропорційним заходом, є виправданим, переслідує легітимну мету та є необхідним у демократичному суспільстві, а тому не є таким, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що також вказав Верховний Суд в постанові Верховного Суду від 29 березня 2023 року по справі № 684/933/18 (провадження № 61-6294св20).

Враховуючи викладене та з метою відновлення порушеного права держави на земельні ділянки суд вважає, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0002 має бути повернута із незаконного чужого володіння у власність держави, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до вимог ст.141 ЦПК України потрібно стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 141, 209-5, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про витребування земельної ділянки у власність держави задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0002 у власність держави шляxом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за власником державою, в особі Головного управління Держгеокадастру у Xарківській області права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0002.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати у розмірі 4 026,00 ( чотири тисячі двадцять шість) грн на користь Головного управління Держгеокадастру у Харківській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення було складене 08 листопада 2024 року

Суддя Ю. М. Гніздилов