Справа № 144/747/24
Провадження № 2/144/237/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про повернення позовної заяви)

"17" червня 2024 р. смт Теплик

Суддя Теплицького районного суду Вінницької області Довгалюк Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з указаною позовною заявою.

Ухвалою судді від 20.05.2024 заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

20.05.2024 копію ухвали направлено позивачу для усунення недоліків.

29.05.2024 позивачем отримано копію ухвали про залишення без руху, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Проте, у визначений в ухвалі строк заявником недоліки позовної заяви не усунуто.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Додержання процесуальної форми і змісту заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, у кожному випадку заявник при зверненні до суду із заявою повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Зважаючи на викладене вище, оскільки позивач не вжив будь-яких заходів для виконання належним чином ухвали судді про залишення позову без руху, визначений строк для їх усунення сплинув, від позивача не надійшло клопотання про його продовження, тому за вказаних обставин позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачеві.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 185, 260, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - вважати неподаною та повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 261 ЦПК України.

Суддя