МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ___________
Справа №521/658/24
Пр. №2/521/2559/24
11 червня 2024 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Сегеди О.М.,
при секретарі Замниборщ А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,
У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 , посилаючись на те, що з відповідачем у справі перебувала у шлюбі, зареєстрованого 18 липня 2009 року Третім Приморським відділом РАЦС Одеського міського управління юстиції, актовий запис №202.
В період шлюбу у них народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2021 року шлюб між ними було розірвано.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2023 року з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були стягнути аліменти в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи з 14 вересня 2022 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

18 квітня 2023 року Малиновським районним судом м. Одеси на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2023 року було видано виконавчий лист №521/13544/22.

Стверджувала, що відповідач на даний час проживає та працює в державі Ізраїль, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки.

Зазначила, що у зв`язку з невиконанням рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2023 року у відповідача за період з вересня 2022 року по червень 2023 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів, у зв`язку з чим в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за її позовом до відповідача про стягнення з останнього неустойки за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2022 року по червень 2023 року.

Вказувала, що оскільки відповідач продовжує не сплачувати аліменти на утримання доньки з липня 2023 року, то у нього за період з липня 2023 року по час звернення до суду з зазначеним позовом, тобто по грудень 2023 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 80000,00 грн.

Загальна кількість днів, протягом яких відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, станом на 01 липня 2023 року становить 303 дні, тому загальна сума пені за розрахунком заборгованості по аліментам, виходячи з щомісячних платежів складає 123150,00 грн.

Посилаючись на порушення прав неповнолітньої доньки, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі не більше 100 відсотків заборгованості - 80000,00 грн. по виконавчому провадженню АСВП №71659519.

Ухвалою суду від 19 січня 2024 року по справі було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 62).

Ухвалою суду від 11 квітня 2024 року підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 89).

Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про підтримання позовних вимог, просила суд їх задовольнити та справу розглянути за її відсутності (а.с. 103).

Відповідач та його представник, діючий на підставі ордеру від 30 лютого 2024 року в судове засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи були повідомлені відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 78, 86, 92).

У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд зважаючи на вимоги закону, щодо розумності строку розгляду цивільних справ, вважає за необхідне розглянути справу за наявними у ній доказами, і зі згоди представника позивача вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07 липня 1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04).

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 15 СК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються зазначені правовідносини.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги, підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 18 липня 2009 року Третім Приморським відділом РАЦС Одеського міського управління юстиції, актовий запис №202.

В період шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 13).

Дитина проживає з матір`ю.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2021 року шлюб між сторонами розірвано.

Встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2023 року з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 були стягнути аліменти в розмірі 5000,00 грн., щомісячно, починаючи з 14 вересня 2022 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14-17).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач проживає та працює за кордоном, в державі Ізраїль.

На виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2023 року, Малиновським районним судом м. Одеси 18 квітня 2023 року було видано виконавчий лист №521/13544/22 (а.с. 18-19, 22-23).

Встановлено, що постановою головного державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південого міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 26 квітня 2023 року на виконання виконавчого листа №521/13544/22 виданого 18 квітня 2023 року Малиновським районним судом м. Одеси було відкрито виконавче провадження ВП №716595 (а.с. 32).

Постановою головного державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південого міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 22 червня 2023 року було встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (а.с. 41).

Постановою головного державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південого міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 22 червня 2023 року було встановлено тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизнянного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (а.с. 42).

Постановою головного державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південого міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 22 червня 2023 року було встановлено тимчасове обмеження боржника у праві палювання (а.с. 44).

Постановою головного державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південого міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 22 червня 2023 року було встановлено тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України (а.с. 46).

Постановою головного державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південого міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 22 червня 2023 року було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника (а.с. 48-49).

Крім того, встановлено, що у провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа №521/26729/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення аліменнтів (а.с. 57-58).

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №411134 від 18 січня 2024 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 61).

Встановлено, що станом на 30 червня 2023 року у відповідача існує заборгованість із сплати аліментів в розмірі 50000,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості із сплати аліментів від 12 січня 2024 року (а.с. 21).

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що у провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення з останнього неустойки за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2022 року по червень 2023 року.

Крім того, встановлено, що станом на грудень 2023 року у відповідача існує заборгованість за період з липня по грудень 2023 року в розмірі 30000,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості із сплати аліментів від 12 січня 2024 року (а.с. 21).

Саме за цій період позивачка просить стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів.

За твердженням позивачки заборгованість відповідача по сплаті аліментів на неповнолітню дитину виникла з віни відповідача, оскільки останній не виконував свої зобов`язання щодо утримання дитини.

З матеріалів справи вбачається, що 13 січня 2024 року ОСОБА_4 змінила ім`я на ОСОБА_1 про що 13 січня 2024 року складено відповідний актовий запис №07, що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 13 січня 2024 року (а.с. 70, 71).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Відповідно до ст. 195 СК України в редакції 2010 року заборгованість за аліментам, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом.

Як було встановлено судом, відповідач з вересня 2022 року аліменти на дитину не сплачував, тому станом на 30 червня 2023 року у нього існує заборгованість із сплати аліментів в розмірі 50000,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості із сплати аліментів від 12 січня 2024 року (а.с. 21).

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що у провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за її позовом до відповідача про стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2022 року по червень 2023 року.

Результати розгляду данної цивільної справи позивачка до суду не надала.

Судом встановлено, що станом на грудень 2023 року у відповідача існує заборгованість за період з липня 2023 року по грудень 2023 року в розмірі 30000,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості із сплати аліментів від 12 січня 2024 року (а.с. 21).

У разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, наслідком чого є відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України (в редакції до 07 липня 2017 року) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 196 СК України (в редакції від 07 липня 2017 року) у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Сімейним кодексом України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Отже правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Таким чином. загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинні виконуватися щомісяця.

При здійсненні розрахунку пені за несплату аліментів на утримання дітей, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду про застосування норм права у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16 (заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%), що становитиме за:

- липень 2023 року 5000,00 грн. х 1 % х 31 днів прострочення сплати аліментів = сума пені становить 1550,00 грн.;

- серпень 2023 року- 5000,00 грн. х 1 % х 31=1550,00 грн.

- вересень 2023 року- 5000,00грн. х 1% х 30 = 1500,00 грн.

- жовтень 2023 року- 5000,00 грн. х 1 % х 31=1550,00 грн.

- листопад 2023 року-5000,00грн. х 1% х 30 = 1500,00 грн.

- грудень 2023 року- 5000,00 грн. х 1 % х 31=1550,00 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача по аліментам за період з липня 2023 року по грудень 2023 року складає 30000,00 грн.

Загальний розмір неустойки (пені) за період липня 2023 року по грудень 2023 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки становить 10050,00 грн.

Суд не нараховує пеню за період з вересня 2022 року по червень 2023 року, оскільки з цього приводу за твердженням позивачки відкрита цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з останнього неустойки за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2022 року по червень 2023 року.

Відповідно до ст. 196 СК України у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду , заходів, передбачених ч. 14 ст.71Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів за період з липня 2023 року по грудень 2023 року в розмірі 10050,00 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково и з відповідача слід стягнути неустойку (пеню) за прострочення по сплаті аліментів за період липня 2023 року по грудень 2023 року в розмірі 10050,00 грн.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача, у разі відмови в позові на позивача.

Від сплати судового збору позивачка звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 195, 196 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 16 грудня 2003 року, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт громадянина України з електронним носієм № НОМЕР_3 , орган що видав 5115 06 лютого 2024 року, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з липня 2023 року по січень 2024 року в розмірі 10050 (десять тисяч п`ятдесят) гривень 00 копійок.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 16 грудня 2003 року, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь на користь держави судовий збір в розмір 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 17 червня 2024 року.

Суддя: О.М. Сегеда