ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8004/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Котвицького В.Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у червні 2024 року звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є власником 1/2 частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , який є спареним будинком.

01.09.2001 у вказаному житловому будинку виникла пожежа, внаслідок якої вогнем знищено покрівлю та перекриття житлового будинку. Відповідно до довідки Самостійної державної пожежної частини № 15 вих. № 15/710-81Р від 04.09.2001 причиною пожежі було коротке замкнення електромережі в частині будинку, яка належить ОСОБА_3 , який 24.10.2007 подарував свою частину вказаного будинку ОСОБА_2 , що становить 68/100 будинку.

ОСОБА_1 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про заборону самостійного будівництва з проведенням прибудови до приватної власності, яка належить ОСОБА_1 , з порушенням державних будівельних норм, та проведення без дозволу райдержадміністрації та проектної документації реконструкції будинку, який постраждав внаслідок пожежі.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.01.2008 заборонено ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проводити самостійне будівництво та реконструкцію частини будинку АДРЕСА_1 з проведенням прибудови до приватної власності ОСОБА_1 , з порушенням державних будівельних норм ДБН-360-92, без проектної документації та дозволу Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації.

23.08.2008 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено мирову угоду, відповідно до якої сторони прийшли до взаємної згоди про урегулювання спору шляхом проведення наступних заходів: ОСОБА_2 зобов`язалась відшкодувати у строк до 23.08.2008 ОСОБА_1 матеріальну шкоду, яка була завдана внаслідок пожежі в сумі 5000,00 грн.; ОСОБА_2 зобов`язалась проводити реконструкцію своєї частини будинку, яка постраждала внаслідок пожежі з дотриманням всіх норм та стандартів; ОСОБА_2 зобов`язалась надати можливість (доступ) до спорудженої капітальної стіни, яка розташована на межі, для можливого проведення обслуговуючих робіт; ОСОБА_1 зобов`язалась не влаштовувати перешкод ОСОБА_2 щодо отримання дозволу в Дарницькій районній у м. Києві державній адміністрації для проведення реконструкції будинку; ОСОБА_1 зобов`язалась не влаштовувати перешкод ОСОБА_2 по проведенню будівельних робіт пов`язаних з реконструкцією будинку у відповідності до встановлених норм та стандартів.

Однак, позивач не має можливості (доступу) до спорудженої капітальної стіни, яка розташована на межі, для можливого проведення обслуговуючих робіт, як було узгоджено в мировій угоді. Також, на межі ділянок наявна вигрібна яма, яка не обладнана септиком, з цього приводу позивачем було неодноразово здійснено звернення до Дарницького УП ГУНП у м. Києві, оскільки всі відходи потрапляють на її ділянку. Крім того, по паркану протягнуті дроти під напругою.

Всі ці факти негативно впливають на психологічне та фізичне здоров`я позивача, у зв`язку з чим вона почала відвідувати лікарів та нести додаткові витрати.

Життя позивача у зв`язку зі всіма цими обставинами, проханнями, намаганнями домовитись, викликами поліції, зазнало суттєвих змін. Позивача систематично турбує біль, через що вона періодично звертається за допомогою до лікарів і проходить лікування. Стан її здоров`я постійно погіршувався через хвороби. З цього приводу позивач періодично звертається за допомогою до лікарів і проходить лікування, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями сторінок її медичної картки.

Окрім того, позивач проходила численні дослідження стану її організму, що негативно вплинуло на її фінансовий і моральний стан.

На підставі викладеного позивач просила суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди на можливість (доступ) до спорудженої капітальної стіни, яка розташована на межі, для можливого проведення обслуговуючих робіт, відповідно до умов мирової угоди від 23.08.2008, укладеної між сторонами, усунути вигрібну яму, усунути протянуті по паркану дроти під напругою та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.

Ухвалою суду від 30.08.2024 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

До суду 21.10.2024 відповідач подала до суду відзив на позов, відповідно до якого відповідач вважає доводи позивача безпідставними, такими, що не грунтуються на вимогах цивільного законодавства, а відтак є такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач своїм правом на подачу відповіді на відзив не скористалась, однак 04.11.2024 подала до суду письмові пояснення щодо відзиву на позовну заяву, в яких наполягала на своїх позовних вимогах та просила суд позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст. 279 ЦПК України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст. 279 ЦПК України).

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Судом встановлено, що 23.08.2008 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено мирову угоду, відповідно до якої сторони прийшли до взаємної згоди про урегулювання спору шляхом проведення наступних заходів: ОСОБА_2 зобов`язалась відшкодувати у строк до 23.08.2008 ОСОБА_6 матеріальну шкоду, яка була завдана внаслідок пожежі в сумі 5000,00 грн.; ОСОБА_2 зобов`язалась проводити реконструкцію своєї частини будинку, яка постраждала в наслідок пожежі з дотриманням всіх норм та стандартів; ОСОБА_2 зобов`язалась надати можливість (доступ) до спорудженої капітальної стіни, яка розташована на межі, для можливого проведення обслуговуючих робіт; ОСОБА_1 зобов`язалась не влаштовувати перешкод ОСОБА_2 щодо отримання дозволу в Дарницькій районній у м. Києві державній адміністрації для проведення реконструкції будинку; ОСОБА_1 зобов`язалась не влаштовувати перешкод ОСОБА_2 по проведенню будівельних робіт пов`язаних з реконструкцією будинку у відповідності до встановлених норм та стандартів.

Однак, позивачем не надано доказів того, що вона повідомляла відповідача про свій намір щодо отримання доступу до спорудженої капітальної стіни, яка розташована на межі, для можливого проведення обслуговуючих робіт. Також, не надано належних доказів одержання відповідачем Вимоги про усунення перешкод у здійсненні права власності від 21.06.2024, копію якої позивачем подано до позовної заяви.

Згідно відзиву відповідача, відповідач зазначає, що нею не подавались звернення до органів місцевого самоврядування для улаштування вигрібної ями на межі, що свідчить про відсутність будь-яких вигрібних ям на межі. Доказів зворотнього позивачем до суду також не надано.

Крім того, в матеріалах справи відсутнє посилання на будь-які докази наявності дротів, які протягнуті по паркану, тим більше, що в них наявний який-небуть рівень напруги.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12.ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належність доказів предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого цивільного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача усунути перешкоди на можливість (доступ) до спорудженої капітальної стіни, яка розташована на межі, для можливого проведення обслуговуючих робіт, відповідно до умов мирової угоди від 23.08.2008, укладеної між сторонами, усунення вигрібної ями, усунунення протянутих по паркану дротів під напругою.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача компенсації моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України).

Частинами 2, 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 5 постанови від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність усіх складових цивільно-правової відповідальності: неправомірні дії, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, кожен з цих елементів повинен окремо належними та допустимими доказами довести позивач.

З досліджених судом доказів не встановлено факту спричинення позивачу моральної шкоди саме з підстав неправомірних дій відповідача. У зв`язку з чим, за недоведеністю заявлених вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

З огляду на досліджені судом докази в їх сукупності, суд не знайшов правових підстав для задоволення позовних вимог, тому в позові слід відмовити за недоведеністю задоволених вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує положення ст. 141 ЦПК України та відмову в задоволенні позову судові витрати понесені позивачем компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12-13, 76-80, 133, 141, 200, 206, 263-265, 268, 354,355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складено 13.12.2024.

Суддя В.Л. Котвицький