Номер провадження № 6/521/668/24
09 грудня 2024 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді - Громіка Д.Д.,
при секретарі Котигорох Н.С.
представника стягувача ОСОБА_1 ,
представника боржника ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі №204, в м. Одеса, заяву ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, -
Заявник вказує, що цей судовий наказ дійсно не міг бути виданий у зв`язку з невідповідністю заявлених ОСОБА_4 вимог у заяві, припису п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України про заборону видачі судового наказу у разі «необхідності залучення інших заінтересованих осіб». Так, у своїй Заяві від 27.02.2024 він чітко вказав про те, що з нього вже стягуються аліменти на утримання інших осіб, які мешкають у м. Житомир: його неповнолітнього сина від першого шлюбу ОСОБА_6 , який є інвалідом, а також його матері, яка доглядає за дитиною-інвалідом, колишньої дружини ОСОБА_7 . Заявник ОСОБА_4 добре знала про те, що з нього вже стягуються аліменти на членів колишньої його сім`ї, але вочевидь умисно приховала цю обставину від суду. Так само, як приховала від суду і те, що він зовсім не припиняв матеріального утримання їх спільних дітей, на досить гідному рівні, і насправді ніякого боргу з утримання дітей з його боку не існує. З огляду на вказане, вважає що суд видав судовий наказ помилково, унаслідок введення в оману з боку заявниці ОСОБА_4 , яка умисно не вказала у своїй заяві до суду, про видачу судового наказу про стягнення із нього аліментів, добре відомі їй факти.
Заявник та його представник в судовому засіданні підтримали заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню та просили її задовольнити.
Представник стягувача ОСОБА_4 ОСОБА_1 , надала до суду заперечення, які в судовому засіданні підтримала та просила відмовити в задоволенні вказаної заяви, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.
Звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, ОСОБА_4 довела наявність у себе такого права, надавши суду копії свідоцтва про народження дітей.
Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України у судовому наказі зазначаються повідомлення про те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Відповідно до ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, визначені у ч. 2 ст. 432 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Таким чином, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.
З аналізу наведених норм процесуального права вбачається, що законодавцем передбачено судовий спосіб захисту прав боржника у разі якщо стягувач не визнає відсутність обов`язку боржника.
Звертаючись до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_2 , посилається на те, що що між ним та стягувачкою була укладена усна домовленість про сплату аліментів на спільних малолітніх дітей у розмірі 20 000 грн. на місяць, а також те, що свої зобов`язання щодо сплати аліментів виконує належним чином, щотижня переказує по 5000 грн. на рахунки, які зазначала сятгувачка на піддтвердження зазначеного надає звіти банку, а також особисту переписка в месенджері вайбер, де стягувачка підтверджує, що гроші отримала. Також зазначає, що окрім надсилання грошей, додатково сплачує медичне обслуговування дітей, купує ліки, одежу, іграшки, тощо. Урім того, зазначає, що є він інвалідом війни третьої групи та наразі офіційно не працевлаштований, тож єдиним джерелом його доходу є пенсія, з якої вже стягуються аліменти на утримання дитини-інваліда від першого шлюбу та його матері.
Таким чином на думку заявника, вказані факти свідчать про припинення у нього обов`язку з виконання судового наказу про стягнення аліментів на дітей.
Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Матеріали справи не містять належних доказів припинення зобов`язань ОСОБА_2 за судовим наказом, яким з нього стягнуто аліменти на утримання дітей.
Крім цього, судом встановлено, що заява про видачу судового наказу подана матір`ю дітей про стягнення аліментів з батька дітей відповідала за формою та змістом вимогам статті 163 ЦПК України та відповідала критеріям визначеним в статті 161 ЦПК України в частині вимог, за якими може бути видано судовий наказ.
Відтак суд вважає, що немає правових підстав для визнання судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей таким, що не підлягає виконанню, оскільки існує судове рішення, а саме судовий наказ, який набрав законної сили, а тому у відповідності до вимог ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим до виконання.
Так, статтею 273 Сімейного кодексу України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.
Згідно з ч.7 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу про стягнення аліментів у розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів, боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
Згідно з ч.8 ст. 170 ЦПК Україниу разі видачі судового наказу про стягнення аліментів у розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів чи у твердій грошовій сумі, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3розділу V ЦПК України.
Аналіз вищезазначених норм ЦПК України дає підстави для висновку суду, що судовий наказ за результатами розгляду вимог про стягнення аліментів не може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки для таких вимог законодавцем визначений особливий порядок перегляду судового наказу.
Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки судовий наказ було видано у відповідності до норм цивільного процесуального Закону, на підставі заяви, яка відповідала за формою та змістом вимогам статті 163 ЦПК України та відповідала критеріям визначеним в статті 161 ЦПК України в частині вимог, за якими може бути видано судовий наказ.
Одночасно суд вважає необхідним роз`яснити ОСОБА_2 право звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, звільнення від слати аліментів чи з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.
Керуючись ст. 10, 12, 13, 89, 263, 265, 273, 432, 353, 354 ЦПК України, суд, -
В задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали складено 16.12.2024 року.

Суддя Малиновського

районного суду м. Одеси Д.Д. Громік