КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/401/23 Головуючий у І інстанції Яровенко Н.О.
Провадження №22-ц/824/6551/2024 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 квітня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Слюсар Т.А., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 березня 2023 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

У січні 2023 року позивач ТОВ «Євро-Реконструкція» звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовано тим, що відповідачі є користувачами та мешканцями кв. АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Зазначав, що щомісячно підприємство ТОВ «Євро-Реконструкція» направляло рахунки про сплату за фактично надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, однак відповідачі своєчасно не оплачували вартість наданих ТОВ «Євро-Реконструкція» послуг, починаючи з жовтня2015 року за отримані послуги централізваного опралення та з липня 2015 року за отриманні послуги гарячого водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 23 лютого 2022 року у розмірі 94 022,24 грн.

Також позивач відповідно до ст.625 ЦК України вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути з солідарно з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість з оплати послуг з центрального опалення та постачання гарячої води у розмірі 94 022,24 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 19997,64 грн, 3 % річних у розмірі 8143,67 грн, а також судові витрати в розмірі 2481,00 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 20 березня 2023 року позов ТОВ «Євро-Реконструкція» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 94 022,24 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» інфляційну складову боргу в розмірі 19 997,64 грн , 3 % річних в сумі 8 143,67 грн, а всього 28 141,31 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» судові витрати по сплаті судового збору по 827,00 грн з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «Євро-Реконструкція» в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що вона в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , не проживає з моменту, як останній виповнилося 18 років.

Раніше ОСОБА_1 мешкала з бабусею ОСОБА_4 , в тому числі за адресою: АДРЕСА_3 .

В подальшому з лютого 2016 року до вересня 2022 року, вона проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу за його адресою: АДРЕСА_4 , а в подальшому в вересні 2022 року переїхала та проживає за адресою: АДРЕСА_5 , що підтверджується договором оренди та додатком до договору.

Таким чином, ОСОБА_1 стверджує, що вона не отримує та не споживає послуги, надані позивачем.

Крім того, відповідач вказує на те, що позивач не надав жодного доказу про існування будь-яких зобов`язань сторони-відповідача (солідарно) перед позивачем, оскільки ОСОБА_1 не є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , та ніяких договорів з позивачем не укладала

Звертає увагу апеляційного суду на те, що в матеріалах справи відсутні докази надання послуг за договором, отримання їх і споживання та порушення умов договору.

Зазначає, що позивач пропустив строк позовної давності, про правові наслідки чого вона заявляє.

05 березня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду від позивача ТОВ «Євро-Реконструкція» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останні зазначають, що період виникнення заборгованості за надані послуги, місце постійного проживання відповідачів у квартирі підтверджується наявним в матеріалах справи Витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва, а відповідно дані особи є споживачами наданих до квартири послуг та належними співвідповідачами по справі.

Крім того, проживання в іншому місці не звільняє відповідачів від сплати отриманих комунальних послуг, оскільки матеріалами справи підтверджено їх реєстрацію у квартирі, що свідчить про те, що вони є користувачами наданих послуг.

У відзиві звернуто увагу на те, що обов`язку періодичної перевірки кількості осіб, які мають зареєстроване місце проживання у квартирі або кількість фактично проживаючих осіб, у виконавця немає, плата за надані послуги нараховується у відповідності до достовірних відомостей, наданих споживачем.

Відповідачі, із заявами щодо незгоди з приводу розміру нарахованих їм згідно направлених квитанцій коштів за надані послуги до ТОВ «Євро-Реконструкція» не звертались, а тому, на думку позивача, визнали факт спожитих послуг.

Щодо доводів апеляційної скарги про застосування строків позовної давності, ТОВ «Євро-Реконструкція» у відзиві вказує на те, що п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений

Тому, виходячи положень закону, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року.

Оскільки, з 12 березня 2017 року строк позовної давності продовжений, відтак, борг у період з березня 2017 року по 23 лютого 2022 року нарахований в межах строку позовної давності, а відповідно подана відповідачем заява про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності може бути застосована судом лише до частини заявлених позивачем позовних вимог за послугу з централізованого опалення у період з жовтня 2015 року по 12 березня 2017 року, за послугу з гарячого водопостачання у період з липня 2015 року по 12 березня 2017 року.

Оскільки, 3% річних та інфляційні втрати, які передбачені ст. 625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання і мають компенсаційний характер, тому до положення даної ст. закону застосовується загальний строк позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням поданої відповідачем заяви про застосування судом наслідків спливу строків позовної давності до заявлених вимог, ТОВ «Євро-Реконструкція» у відзиві просить стягнути солідарно, в межах строку позовної давності, за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року, з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за послугу з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 78 290,90 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 12 313,08 грн та 3 % річних у розмірі 5 411,00 грн, судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 2 481,00 грн.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ч. 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга подана лише відповідачем ОСОБА_1 . Доказів того, що остання уповноважена подавати апеляційну скаргу від імені інших відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 матеріали справи не містять.

Оскільки рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 березня 2023 року відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України в апеляційному порядку вимоги щодо вказаних відповідачів не переглядаються.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині задоволених вимог відносно відповідача ОСОБА_1 .

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в буд. АДРЕСА_6 , здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року №198.

Судом першої інстанції встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2 з 03 липня 1986 року по теперішній час відповідно до довідки № 88448140 від 27 січня 2023 року.; ОСОБА_3 з 07 лютого 1989 року по теперішній час відповідно до довідки №88448195 від 27 січня 2023 року.; ОСОБА_1 з 15 листопада 2005 року по теперішній час відповідно до довідки №88448171 від 27 січня 2023 року.

Тобто відповідачі, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 є споживачами послуг в період виникнення боргу з центрального опалення та постачання горячої води за послуги, що здійснюються ТОВ «Євро-реконструкція» за адресою: кв. АДРЕСА_1 .

Останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_1 за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА значиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до розрахунку наданого ТОВ «Євро-Реконструкція» відповідачі неналежним чином виконують свої зобов`язання по оплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у зв`язку з чим у останніх утворилася заборгованість, яка станом на 23 лютого 2022 року становить: 36 963,65грн - заборгованість зі сплати послуг з централізованого опалення, 57058,59 грн - заборгованість зі сплати послуг за гаряче водопостачання.

Ч. ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні хододною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV (редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст. ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Ст. ст. 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст.9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ст. ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли з приводу несплати відповідачами наданих позивачем послуг з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2015 року по 23 лютого 2022 року, а за послуги з постачання гарячої води за період з липня 2015 року по 23 лютого 2022 року.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення станом на 23 лютого 2022 року року в розмірі 94022,24 грн, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Проте, колегія суддів не погоджується в повній мірі з висновком суду щодо стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції розглядав справу в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, що обмежило права відповідачів подати як докази на обґрунтування своїх заперечень проти позову, так і заяву про застосування строку позовної давності.

Колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги заявлені до відповідача ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, вказувала на те, що позивач ТОВ «Євро-Реконструкція» звернувся до суду з даним позовом з пропуском строку позовної давності.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №200/11343/14-ц викладено правову позицію, згідно якої відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands» від 27 жовтня 1993 року (заява № 14448/88, § 33).

Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з постанововою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року, дія якого постановами Кабінету Міністрів України продовжувався.

При цьому, Законом України № 731-ІХ від 18 червня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»), до 06 серпня 2020 року були продовжені саме процесуальні строки, визначені ЦПК України. Натомість строки, визначені пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, зокрема строки визначені нормами матеріального права - ст.ст. 257 і 258 ЦК України, таких змін та (або) обмежень вищевказаним Законом не зазнали і, відповідно, вважаються продовженими і на час розгляду цієї справи апеляційним судом.

З урахуванням п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що наслідки строку позовної давності застосовуються відносно тієї особи, яка їх заявляє.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що до вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2015 року по 12 березня 2017 року, та за послуги з постачання гарячої води за період з липня 2015 року по 12 березня 2017 року має бути застосовано наслідки пропуску строку позовної давності.

ТОВ «Євро-Реконструкція» здійснює постачання теплової енергії до вказаного багатоквартирного житлового будинку, що підтверджується актами включення/відключення централізованого опалення у будинку. Дані акти підтверджують початок та кінець опалювальних сезонів за період.

А відтак, доводи ОСОБА_1 про те, що позивачем не надано доказів щодо надання ним послуг спростовуються вищевикладеним.

Оскільки ОСОБА_1 є споживачем послуг, які надаються позивачем, а відтак з останнього як солідарного боржника на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» підлягає стягненню заборгованість за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року за послуги з: централізованого опалення у розмірі 31759,76 грн.; постачання гарячої води - 46 531,14 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заперечуючи проти вимог позивача, відповідачем ОСОБА_1 не надано власного розрахунку заборгованості та не спростовано розрахунок заборгованості, наданого позивачем.

ОСОБА_1 не надано доказів того, що ТОВ «Євро-Реконструкція» послуги надавались з перервою, не надавались або надавались неякісно, що могло б бути підставою для здійснення перерахунку розміру плати за надані послуги.

Твердження ОСОБА_1 про відсутність укладеного між сторонами договору не є підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог, так як споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц та постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що будучи зареєстрованою у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , вона там фактично не проживає, колегія суддів відхиляє, оскільки особи, які зареєстровані за вказаною адресою зберігають за собою право проживання у житловому приміщенні, а відтак останні зобов`язані сплачувати за надані їм послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, розрахунок 3% річних проводиться за формулою: RPS=S*Q*V/D/100, де S - сума заборгованості, Q - кількість днів прострочки, V -3%, D - кількість днів у році, 100 - 100%.

Отже, з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» підлягають стягненню 3% річних в розмірі 5411,00 грн. за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року.

Розрахунок інфляційних втрат обчислюється за такою формулою: IV=(S*I / 100 - S) *Q/DM, де S - сума заборгованості, I - індекс інфляції, Q - кількість днів прострочки, DM - кількість днів у місяці, 100 - 100%.

Отже, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 12313,08 грн за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року.

А відтак, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволених вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення станом на 22 лютого 2022 року з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позову.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути пропорційно до задоволених вимог та часткового задоволення апеляційної скарги з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача судові витрати у розмірі 1984,80 грн.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 березня 2023 року в частині задоволених позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення станом на 23 лютого 2022 року в розмірі 94 022,24 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 19997,64 грн, 3 % річних у розмірі 8143,67 грн, та стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судового збору у розмірі 827,00 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 , як солідарного боржника з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 31759,76 грн (тридцять одна тисяча сімсот п`ятдесят дев`ять гривень сімдесят шість копійок, за послуги з постачання гарячої води - 46 531,14 грн (сорок шість тисяч п`ятсот тридцять одна гривня чотирнадцять копійок, 3 відсотки річних у розмірі 5411,00 грн (п`ять тисяч чотириста одинадцять гривень нуль копійок, інфляційні втрати у розмірі 12313,08 грн (дванадцять тисяч триста тринадцять гривень вісім копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судові витрати у розмірі 1984,80 грн (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривні вісімдесят копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція», , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 20;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_7 .

Повний текст постанови складено 01 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар