У Х В А Л А

про залишення зустрічної позовної заяви без руху

12.06.2024 Справа №607/1708/24 Провадження №2/607/2786/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбич В.Л., з участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., представника позивача ОСОБА_1 адвоката Моленя Р.Б., представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ярмуся В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики від 14.03.2023 в сумі 20443,58 гривень.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Ярмусь В.Д. подав зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсною розписки від 14.03.2024 щодо отримання у борг коштів. Просить прийняти до розгляду зустрічну позовну заяву до розгляду разом із первісним позовом, об`єднати вимоги за первісним та зустрічним позовом в одне провадження та розглядати справи спільно. Одночасно, просить звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору, оскільки відповідач є інвалідом ІІІ групи з дитинства, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, молодший син ОСОБА_3 , 2014 року народження є дитиною інвалідом, в той час як у відповідача за останні шість місяців відсутні будь-які доходи.

Представник позивача адвокат Молень Р.Б. в судовому засіданні заперечив щодо прийняття зустрічного позову до спільного розгляду із первісним позовом. Вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки не наведено законних підстав, які б давали відповідачу право не сплачувати судовий збір.

Згідно з частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до вимог п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою або фізичною особою підприємцем, сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму працездатних осіб (1 211, 20 грн.).

Разом із позовною заявою, представником позивача подано клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору. Зазначає, що майновий стан позивача, не дозволяє йому сплатити судовий збір, оскільки в нього відсутні доходи. Крім цього, просить взяти до уваги, що є інвалідом ІІІ групи та має на утримання двоє неповнолітніх дітей, зокрема сина, який є дитиною інвалідом.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, стаття 136 ЦПК України, передбачає право суду, а не обов`язок відстрочити, розстрочити, зменшити розмір, або звільнити від оплати судових витрат, враховуючи майновий стан сторони.

Аналіз вказаних норм дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

У пунктом 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Законодавче закріплення судових витрат має на меті: по-перше, відшкодування державі витрат, понесених на утримання судової системи і забезпечення її діяльності (саме у цьому проявляється компенсаційна функція інституту судових витрат), по-друге: покладає певні витрати на тих, хто звертається до суду за захистом, що покликано дисциплінувати фізичних та юридичних осіб від подання до суду необґрунтованих заяв та клопотань, забезпечуючи таким чином також процесуальну економію.

Практика ЄСПЛ стосовно сплати судового збору аналогічна: судовий збір не повинен обмежувати право заявників на доступ до правосуддя та має бути «розумним». Разом з тим, на думку ЄСПЛ, судовий збір є таким собі обмежувальним заходом, який попереджає подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів.

Положеннями пункту 29 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах вбачається, що єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Представником позивача подано відомості, зокрема з Пенсійного фонду України, з якої вбачається, що дана відомість надана лише за 2011, 2012, 2014, 2015, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 роки. Крім цього, відповідачем подано довідку №88 від 08.02.2024 із якої вбачається, що ОСОБА_2 , є інвалідом ІІІ групи з дитинства.

Положення Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Суд вважає, що наведені представником відповідача обставини не можуть бути підставою для звільнення його від сплати судового збору, оскільки надані відомості не характеризують його майновий стан у повному обсязі.

За таких обставин, клопотання по звільнення відповідача від сплати судового збору є необґрунтованим та до задоволення не підлягає.

Крім цього, суд вважає, що встановлена законом сума судового збору в розмірі 1 211,20 гривень, не може вважатись надмірно обтяжливою для відповідача, яка б ставила його у скрутне матеріальне становище.

Відтак, відповідачу необхідно сплати судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за подачу зустрічного позову.

Відповідно до ч. 1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведене, зустрічну позовну заяву слід залишити без руху і надати відповідачу строк п`ять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, зокрема: сплатити судовий збір в розмірі 1211,20 гривень та подати суду оригінал платіжних документів про сплату судового збору.

Керуючись ст. 10, 175, 177, 185, ч. 1, 2, 258-261, 293-294, 315, 318 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про звільнення відповідача ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсною розписки від 14.03.2024 щодо отримання у борг коштів - залишити без руху, надавши відповідачу ОСОБА_2 строк п`ять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків.

У випадку невиконання вимог даної ухвали зустрічна позовна заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Л. Дзюбич