ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 613/584/22 Номер провадження 22-ц/814/857/24Головуючий у 1-й інстанції Кириченко О.С. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ільківа Миколи Миколайовича, представника ОСОБА_1 , на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2023 року (час ухвалення судового рішення і дата виготовлення повного тексту судового рішення не зазначені) у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулась до Богодухівського районного суду Харківської області із позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України, про стягнення страхового відшкодування, просила з урахуванням заяв про уточнення вимог ухвалити рішення, яким стягнути на її користь, як на особу яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 88 569,00 грн пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 19 339,59 грн, 3 % річних у розмірі 1 572,40 грн, інфляційні втрати у розмірі 11 152,67 грн, а всього разом 32 064,66 грн, а також стягнути з відповідача на її користь, як особу, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , страхове відшкодування у розмірі 88 569,00 грн, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 19 339,59 грн, 3 % річних у розмірі 1 572,40 грн, інфляційні втрати у розмірі 11 152,67 грн, а всього разом 32 064,66 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 11 квітня 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода - водій ОСОБА_5 , цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який від отриманих травм помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

20 грудня 2021 року позивачка звернулася із заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України в інтересах дітей потерпілого про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника у загальному розмірі 216 000,00 грн, по 108 000,00 грн на кожну дитину.

22.04.2022 Моторне (транспортне) страхове бюро України надіслало лист про прийняте рішення щодо виплати позивачці як офіційному представнику неповнолітніх дітей страхового відшкодування в розмірі 38 862,00 грн, додатково повідомивши, що право на отримання відшкодування за шкоду, завдану життю та здоров`ю ОСОБА_6 , отримала матір загиблого ОСОБА_4 : 29.12.2021 їй перераховано 216 000,00 грн страхового відшкодування і 5 138,00 грн витрат на поховання.

Ухвалою судді Богодухівського районного суду від 30 серпня 2022 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 і ОСОБА_3 направлені за територіальною підсудністю Диканському районному суду Полтавської області.

Ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області від 26 вересня 2022 року відкрито провадження у справі.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відмовлено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі адвокат Ільків М.М., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що МТСБУ отримало заяву позивачки про виплату страхового відшкодування 20 грудня 2021 року, виплата страхового відшкодування матері потерпілого здійснена 29 грудня 2021 року, тобто за станом на час прийняття рішення і здійснення виплати страхового відшкодування відповідач був достеменно обізнаний про існування інших осіб, неповнолітніх дітей потерпілого, які мають право на отримання виплати, проте всупереч вимогам закону, які зобов`язують страховика встановити родинні зв`язки потерпілого, відмовив останнім у здійсненні страхового відшкодування.

Звертається увага, що за станом на 11 квітня 2021 року, дата дорожньо-транспортної пригоди, матері потерпілого ОСОБА_4 було лише 58 років, тобто вона згідно ст.1200 ЦК України не мала права на отримання страхового відшкодування, оскільки пенсійний вік для жінок до квітня 2021 року становив 59 років і 6 місяців, а з квітня 2021 року - 60 років.

Стосовно рішення суду про стягнення витрат на правничу допомогу зазначається, що у справі відсутні належні і допустимі докази на підтвердження таких витрат.

Окремо наголошується на формальному підході суду першої інстанції до розгляду справи та невиконанні судом вимог про вмотивованість судового рішення.

У відзиві адвокат Гусєв П.В., представник МТСБУ, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Звертається увага, що заява про виплату стразового відшкодування отримана МТСБУ лише 28 грудня 2021 року, при цьому до заяви було долучена копія рішення суду Золочівського районного суду Харківської області від 09 грудня 2021 року (справа №622/1151/21) про встановлення факта батьківства, яке не набрало законної сили, отже у МТСБУ були відсутні документи для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування позивачці на користь її дітей.

Після набрання рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 09 грудня 2021 року законної сили позивачці були виплачені кошти у межах ліміту після сплати коштів на користь матері потерпілого.

Твердження апеляційної скарги про те, що МТСБУ зобов`язане за своєю ініціативою вживати заходів для встановлення кола осіб, які мають право на отримання страхових виплат, суперечить змісту закону, який регулює спірні правовідносини.

На спростування доводів апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_4 права на отримання страхової виплати як утриманцю потерпілого до апеляційної скарги долучена копія довідки ГУ ПФ України в Харківській області №46 від 14 травня 2021 року, згідно якої ОСОБА_4 з вересня 2013 року отримує пенсію за віком.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 11 квітня 2021 близько 21 год. 40 хв водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем ВАЗ-21213, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та, рухаючись по автодорозі Золочів-Дергачі на території Богодухівського району Харківської області, поблизу смт Золочів здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , внаслідок чого останньому було завдано тілесних ушкоджень та доставлено до КНП МКЛШНМД ім. Проф. Мещанінова ХМР, де він помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.25).

Відповідно до постанови слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області від 31.08.2021 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000161 від 12 квітня 2021 року, закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України (а.с.26).

На момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб, яким керував ОСОБА_5 , не був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

16.07.2021 ОСОБА_4 як мати померлого ОСОБА_6 звернулася до МТСБУ із заявою про виплату їй страхового відшкодування; після отримання необхідних документів щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди МТСБУ 29.12.2021 сплатило кошти на рахунок ОСОБА_4 у розмірі 216 000 грн, що становило шість мінімальних заробітних плат, а також 5 138 грн витрат на поховання..

20.12.2021 ОСОБА_1 через свого представника звернулася до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника на користь дітей потерпілого ОСОБА_6 до досягнення вісімнадцяти років /а.с.8-9/.

У підтвердження факта родинних відносин до заяви була долучена копія рішення Золочівського районного суду Харківської області від 09 грудня 2021 року (справа №622/1150/21), яким встановлений факт батьківства ОСОБА_6 відносно дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також відповідні копії свідоцтв про народження дітей (а.с.14,16,18-22).

16 лютого 2022 року ОСОБА_7 , представник ОСОБА_1 , подав повторний запит у МТСБУ про надання інформації щодо розгляду заяви про виплату страхового відшкодування за заявою від 20 грудня 2021 року.

У відповідь МТСБУ листом повідомило, що ним прийняте рішення про виплату ОСОБА_1 , офіційному представнику неповнолітніх дітей, страхового відшкодування в розмірі 38 862,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що страховик МТСБУ скористався своїм правом та здійснив одноразову виплату саме матері померлого потерпілого у вигляді відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, у розмірі 216 000 грн та 5 138 грн витрат на поховання, які були документально підтверджені.

На момент проведення виплат матері померлого їм не було відомо про існування у потерпілого інших спадкоємців, а саме неповнолітніх дітей.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Спірні правовідносини врегульовані нормами ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - «Закон») і ЦК України.

Статтею 9 Закону визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п.9.1).

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого (п.9.3).

9.5. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін (п.9.5).

Пунктом 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №566 від 09 липня 2010 року (втратило чинність 01 липня 2022 року відповідно до постанови НБУ №108 від 30 травня 2022 року) установлені розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням, зокрема за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 260 000 гривень на одного потерпілого.

Відповідно до ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п.22.1).

Згідно ст.27 Закону страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди (п.27.1).

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.2).

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.4).

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду (п.27.5).

Статтею 1200 ЦК України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується, зокрема дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років), а також чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно;

Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого.

Розмір відшкодування може бути збільшений законом.

Статтею 34 Закону визначені дії страховика та МТСБУ після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати):

страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування (п.34.1).

протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (п.34.2).

якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) (п.34.3.).

для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти (п.34.4).

Відповідно до ст.36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його,

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) (п.36.2).

Пунктом 41.1. ст.41 Закону встановлено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:

а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Отже, згідно наведених норм, що регулюють спірні правовідносини, право на страхове відшкодування у зв`язку із втратою годувальника мають, зокрема, діти потерпілого. Для отримання такої виплати опікун та/або інша уповноважена особа має подати до МТСБУ відповідну заяву і документи, передбачені ст.35 Закону, у тому числі документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника. Страхове відшкодування сплачується у рівних частках на усіх осіб, які мають право на таку виплату (утриманці). Мінімальний розмір страхового відшкодування на час виникнення спірних правовідносин 216 000 грн, максимальний - 260 000 грн. Виплата страхового відшкодування може бути здійснена одноразово.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 , мати потерпілого ОСОБА_6 , звернулася до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування у липні 2021 року (а.с.67), до якої у тому числі була долучена довідка ПФУ ГУ в Харківській області від 14 травня 2021 року. Згідно зазначеної довідки, копія якої долучена до відзиву на апеляційну скаргу, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває на обліку в управлінні з 04 вересня 2013 року та отримує пенсію за віком як жінка доярка (а.с.162). Будь-яких повідомлень про наявність інших утриманців у ОСОБА_6 заява, подана від імені ОСОБА_4 не містила. Отже, МТСБУ отримало документи, що підтверджують право ОСОБА_4 на отримання страхового відшкодування.

ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як і будь-який інший нормативний акт, що регулює спірні правовідносини, у тому числі порядок діяльності МТСБУ, не покладає на останнє обов`язку за власною ініціативою вживати заходів для встановлення кола осіб, які мають право на страхову виплату у зв`язку із втратою годувальника, відшукувати документи, які підтверджують право таких осіб на одержання виплати, та зупиняти на цей час та/або відтерміновувати вирішення питання про виплату страхового відшкодування, тощо.

Заява від імені ОСОБА_1 в інтересах дітей про виплату страхового відшкодування отримана МТСБУ 28 грудня 2021 року (а.с.69-70). До заяви долучена копія рішення Золочівського районного суду Харківської області від 09 грудня 2021 року (справа №622/1150/21), яким встановлений факт батьківства ОСОБА_6 відносно дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно відмітки за підписом помічника судді рішення не набрало законної сили. Згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі судових рішень рішення у справі №622/1150/21 набрало законної сили 10 січня 2022 року. Заява від імені ОСОБА_1 не містить жодних пояснень чи клопотань стосовно питання встановлення факта батьківства потерпілого, відкладення терміну прийняття рішення про виплату страхового відшкодування до набуття судовим рішенням законної сили.

Отже, за станом на час здійснення виплати страхового відшкодування на користь ОСОБА_4 (29 грудня 2021 року) у МТСБУ не було законних підстав враховувати наявність інших утриманців у потерпілого ОСОБА_6 .

Як убачається зі змісту рішення Золочівського районного суду Харківської області від 09 грудня 2021 року (справа №622/1150/21) ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факта батьківства 26 жовтня 2021 року, заінтересованими особами вона визначила: Дергачівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі, ОСОБА_4 і Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області, мотивуючи необхідність встановлення факта батьківства - для реалізації особистих немайнових і майнових прав дітей, а саме права на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника (а.с.18).

МТСБУ до участі у справі №622/1150/21 не залучено. У справі відсутні підтвердження про те, що ОСОБА_1 попередньо повідомляла МТСБУ про розгляд судом справи щодо встановлення батьківства і про її наміри подати заяву в інтересах дітей потерпілого ОСОБА_6 .

Наведені факти у сукупності дають підстави обґрунтовано стверджувати, що МТСБУ, сплативши 29 грудня 2021 року на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у сумі 216 000 грн, а також 5 138 грн витрат на поховання, діяло у відповідності до вимог закону.

У дітей потерпілого ОСОБА_6 право на отримання відшкодування виникло з 11 січня 2022 року, проте стягнення із МТСБУ суми страхового відшкодування понад встановлений ліміт (260 000 грн) з урахуванням встановлених у цій справі обставин законом не передбачено.

Рішення суду першої інстанції про стягнення судових витрат на правову допомогу є обґрунтованим, оскільки такі витрати підтверджені належними і допустимими доказами (а.с.65,66,72-79), а розмір втрати на правову допомогу відповідає критеріям, визначеним ч.4 ст.137 ЦПК України.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції виконав вимоги ст.89, ст.264, ст.265 ЦПК України, дав належну оцінку встановленим фактам, які підтверджені відповідними доказами, зробив правильні по суті висновки по заявленим вимогам і у рішенні навів мотивовані оцінки аргументів сторін, а також мотиви прийняття і відхилення наданих у справу доказів.

Інші доводи апеляційної скарги, враховуючи предмет спору і встановлені фактичні обставини, не є істотними і такими, що потребують детальних відповідей, у розумінні сталої практики Європейського суд з прав людини щодо застосування пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу адвоката Ільківа Миколи Миколайовича, представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 15 січня 2024 року.

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов