У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про відмову у відкритті провадження у справі)

11 грудня 2024 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Козленко Г.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Солом`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту неправильності в актовому записі та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із позовною заявою до Солом`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просив суд:

- встановити факт неправильності в актовому записі про народження №786 від 08.05.1971 року, складеному Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві в частині написання дати народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , замість вірної дати народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 та в частині написання дати складення актового запису №780, 08 травня 1971 року, замість вірної - 28 травня 1971 року ;

- зобов`язати Солом`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису про народження №786 від 08 травня 1971 року ОСОБА_1 , змінивши записи щодо дати народження дитини з « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та дати складання даного актового запису з «08 травня 1971 року» на «28 травня 1971 року».

В обґрунтування заяви зазначено, що під час оформлення спадщини після ОСОБА_2 (мати заявника), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , збору та отримання ряду документів, які необхідні для цього, ОСОБА_1 виявлено неправильність (помилковість) внесення в актовий запис про народження №786 дати народження позивача та дати складання зазначеного актового запису. З метою усунення невідповідності записів, що містить актовий запис, позивач звернувся із відповідною заявою до Вишгородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), але отримав висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану від 30.05.2024, яким йому відмовлено у виправленні дати народження.

Позивач не погоджується із даним висновком та звертається до суду із позовною заявою.

Дана заява підлягає відмові у відкритті провадження як така, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач фактично не згодний з відмовою у внесенні змін до актового запису та просить суд внести зміни до актового запису.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану передбачений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5.

Відповідно до п. 6. ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 49 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, тобто дій/подій, що впливають на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Згідно п.1.15 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5, які зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793 відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

У пункті 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання зазначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану; постанова адміністративного суду.

Аналогічний висновок викладено в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України №12 від 29 вересня 2016 року «Про узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв`язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану», з огляду на положення статей 1, 3, 17 КАС України (в редакції 2005 року) з урахуванням того, що орган державної реєстрації актів цивільного стану є державним органом - суб`єктом владних повноважень, уповноваженим здійснювати державну реєстрацію актів цивільного стану, яка має публічно-правову природу, спір щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи слід кваліфікувати як публічно-правовий спір, що належать до адміністративної юрисдикції.

Також, Верховний Суд України у постанові від 03 жовтня 2017 року у справі №826/5812/14 зазначив, що спір щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи є публічно-правовим, тому належить до адміністративної юрисдикції. Предметом спору щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи є власне рішення, дії чи бездіяльність відповідного органу.

У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє, чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №425/2737/17.

За встановлених обставин та чинних норм законодавства, виправлення помилки в даті народження здійснюється органами державної реєстрації актів цивільного стану, відмова цього органу внести зміни до актового запису чи відновити актовий запис може бути оскаржена до адміністративного суду.

Встановлено, що заявник звертався до органу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою й за наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану за заявою заявника склав обґрунтований висновок про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому враховуючи вищевикладене, слід відмовити у відкритті провадження, у зв`язку з тим, що така вимога не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а її слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедент ними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

На підставі ст. 19 ЦПК України та ст. 19 КАС України, керуючись ст. 186 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Солом`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту неправильності в актовому записі та зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачу, що позовні вимоги відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Копію ухвали надіслати заявнику не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому ч. 2 ст. 186 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Г.О. Козленко