ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5594/24 Справа № 423/3591/17 Суддя у 1-й інстанції - Луньова Д.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.

суддів - Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

за участю секретаря - Ніколиної А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 20 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Попаснянської комунальної установи Дитяча юнацько-спортивна школа, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ культури, молоді, спорту та освіти Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Попаснянської комунальної установи «Дитяча юнацько-спортивна школа» (далі - Попаснянська ДЮСШ) про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов мотивований тим, що з 12 січня 2011 року був прийнятий на роботу на посаду сторожа Попаснянської ДЮСШ.

Відповідно до наказу відповідача № 49 від 14 листопада 2017 року його звільнено за пунктом 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку з скороченням штату сторожів.

Його звільнення було незаконним через порушення процедури звільнення, а саме йому не була запропонована інша робота при звільненні та було порушено порядок проведення засідання профспілкового комітету з розгляду питання про надання згоди на звільнення.

Просив суд визнати незаконним та скасувати наказ № 49 «Про звільнення з роботи з зв`язку зі скороченням штату працівників» від 14 листопада 2017 року; поновити його на посаді сторожа Попаснянської ДЮСШ; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 20 травня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Попаснянської комунальної установи Дитяча юнацько-спортивна школа, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ культури, молоді, спорту та освіти Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що під час його звільнення роботодавець порушив вимоги закону. Наполягав на тому, що він мав право залишитися на роботі. Вказував про те, що в період з 06 жовтня 2017 року по 13 листопада 2017 року існувала вакантна посада підсобного робітника, на яку мали перевести саме його. Вказував, що його заробітна плата становила 3 478,30 грн., то ж посилання відповідача на те що скорочення посад сторожів відбулося для економії бюджетних коштів є неправомірними.

06 серпня 2021 року відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказував, що під час звільнення позивача було дотримано усіх вимог трудового законодавства. Підстав для переважного права для залишення на роботі у позивача не було. Позивач особисто приймав участь під час засідання профспілкового комітету.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 20 травня 2021 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 04 квітня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року скасовано та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, сторін у справі, які з`явилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За приписами ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що ОСОБА_1 з 12 січня 2011 року прийнятий на посаду сторожа до Попаснянської ДЮСШ.

З подання № 24 від 26 червня 2017 року, № 25 від 27 червня 2017 року та № 61 від 01 вересня 2017 року вбачається, що директор Попаснянської ДЮСШ звертався до профспілкового комітету та начальника відділу освіти з проханням розглянути питання про внесення змін до штатного розпису, а саме скоротити 3 одиниці сторожів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та перейти на послуги охоронної фірми.

Попаснянською ДЮСШ прийнято рішення про внесення змін до штатного розпису, а саме скорочення трьох одиниць посад сторожів та укладення договору на послуги охорони (який був укладений 14 листопада 2017 року з ТОВ «Охоронне агентство «Броня мега люкс»») з метою економії бюджетних коштів та розширення штату викладачів.

Наказом № 93а від 04 вересня 2017 року «Про попередження про скорочення ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 » попереджено, зокрема, ОСОБА_1 сторожа про скорочення штату і вивільнення працівників з 13 листопада 2017 року. З цим наказом позивач ознайомлений під підпис.

Згідно з протоколом № 10 засідання комітету профспілки ПКУ «Дитяча юнацько-спортивна школа» від 04 вересня 2017 року, та витягу з указаного протоколу, на якому були присутні 4 члена профспілкового комітету ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , профспілковий комітет дав згоду на проведення скорочення чисельності обслуговуючого персоналу («за» - три члена, «проти» - нуль членів, ОСОБА_1 не приймав участі у голосуванні, покинув зал засідання, не дослухавши до кінця).

Попередженням про скорочення штату сторожів від 13 вересня 2017 року ОСОБА_1 відповідно до статті 49 КЗпП України повідомлений під підпис про майбутнє звільнення із займаної посади на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України - 13 листопада 2017 року та повідомлено про відсутність у Попаснянській ДЮСШ вакантних посад.

Наказом № 104 від 13 листопада 2017 року уповноважено бухгалтера внести відповідні зміни до штатного розпису Попаснянської ДЮСШ з 14 листопада 2017 року, скоротити три штатних одиниці сторожів та наказом № 85а від 30 серпня 2017 року внести додатково з 01 вересня 2017 року одну штатну одиницю ставки тренера з баскетболу.

Штатним розписом Попаснянської ДЮСШ станом на 01 вересня 2017 року передбачено три штатні одиниці сторожа.

Штатним розписом, затвердженим начальником відділу освіти Попаснянської РДА станом на 14 листопада 2017 року, не передбачено жодної штатної одиниці посади сторожа.

Згідно з наказом № 49 від 14 листопада 2017 року «Про звільнення з роботи у зв`язку з скороченням штату працівників» ОСОБА_1 сторож, звільнений 14 листопада 2017 року у зв`язку з скороченням штату сторожей відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України. Наказано виплатити вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку за два останніх місяці у розмірі 3 478,30 грн та компенсацію за 18 календарних днів невикористаної відпустки за період з 15 січня по 14 листопада 2017 року у розмірі 1 991,34 грн. Підстава згода профспілкового комітету (протокол № 10 від 04 вересня 2017 року).

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Як роз`яснено у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

Втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України.

Питання щодо визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників є складовою права на управління діяльністю підприємством.

Виключне право власника або уповноваженого ним органу визначати чисельність працівників і штатний розпис закріплено у статті 64 ГК України, згідно з якою підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Встановлено, що в ПКУ «ДЮСШ» відбулось скорочення штату працівників та 04 вересня 2017 року видано наказ № 93а про попередження про скорочення працівників. Роботодавець дотримався процедури вивільнення працівника в частині повідомлення про наступне скорочення чисельності штату у встановлені законом строки, належним чином було отримано згоду профспілкової організації про наступне скорочення чисельності штату працівників.

Роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Обов`язок з працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що після скорочення посад сторожів в ПКУ Дитяча юнацько-спортивна школа на посаду підсобного робітника був переведений один із сторожів ОСОБА_3 , колегією судів не беруться до уваги, оскільки, як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_3 спочатку його було переведено на посаду сторожа у 2016 році з посади підсобного робітника у зв`язку з виробничою необхідністю, та вже після скорочення чисельності штату сторожів, останнього було переведено на попередньо займану ним посаду підсобного робітника, а тому, позивача було звільнено у відповідності до чинного законодавства.

Звернувшись із даним позовом, позивачем не доведено про наявність у нього переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, оскільки ним не надано достатніх доказів наявності в нього більш високого рівня кваліфікації та продуктивності праці або підстав, визначених ч. 2 ст. 42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації.

З огляду на викладене, враховуючи, що у відповідача дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності та штату працівників, роботодавцем додержано норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, та позивачем не доведено наявність в нього переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Крім того, Попаснянська міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області на запит суду листом повідомила, що відповідно до розпорядження керівника Попаснянської міської ради військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області від 14 травня 2022 року №24, з 01 травня 2022 року та до окремого розпорядження призупинено фінансування видатків підприємств, установ та закладів, що утримуються за рахунок місцевого бюджету та не виконують завдання, визначенні статутними документами, зокрема установ та закладів дошкільної, позашкільної освіти, культури, молоді та спорту, зокрема й Комунальної установи Попаснянська дитячо-юнацька спортивна школа імені Героя АТО Темура Юлдашева Попаснянської міської територіальної громади Луганської області.

Таким чином, з 01 травня 2024 року, вказана комунальна установа не здійснює свою діяльність, працівників установи частково звільнено, з іншими призупинено трудові відносини в порядку, визначеному Законом України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану.

Згідно доданого до листа розпорядження керівника Попаснянської міської ради військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області від 04 вересня 2022 року №98 ОСОБА_8 , яка була директором КУ Попаснянська дитячо-юнацька спортивна школа імені Героя АТО Темура Юлдашева, звільнено з посади за угодою сторін з 05 вересня 2022 року та у зв`язку з призупиненням роботи установи, звільненням працівників, втратою установчих та бухгалтерських документів, призначення виконуючого обов`язки керівника установи здійснено не було.

Також у листі зазначено, що вказана комунальна установа фактично не здійснює свою діяльність з травня 2022 року, перереєстрацію на підконтрольній Уряду України території не проходила, здійснення процедури припинення установи, як юридичної особи не є можливим через окупацію території Попаснянської міської територіальної громади та втрату правоустановчих, фінансових та кадрових документів.

Тому, виходячи із вищенаведеного, у суду апеляційної інстанції відсутня можливість перевірити обставини та докази, зокрема, чи була у відповідача вакантна посада підсобного робітника під час скорочення позивача, чи пропонували ця посада ОСОБА_3 , чи пропонувалась або могла бути запропонована ця робота позивачу, чи були у відповідача підстави для оцінки переважного права на залишення на роботі сторожів, які підлягали скороченню, у зв`язку з наявністю вакантної посади підсобного робітника та чи проводив відповідач таку оцінку відповідно до положень статті 42 КЗпП України.

Доводи апелянта про те, що на час звільнення позивача існувала вакантна посада підсобного робітника. яку адміністрація установи повинна була запропонувати позивачу, проти цього не виконала, а надала перевагу іншому працівникові ОСОБА_3 .Ю, який на той час вже перебував у трудових відносинах із відповідачем, обіймаючи посади двірника та слюсаря-сантехніка колегія суддів вважає безпідставними, оскільки виходячи з вимог ст. 42 КЗпПр України та встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи, саме ОСОБА_3 повинен був зайняти дану посаду, оскільки вже мав досвід роботи на посаді підсобного робітника і відповідно є працівником з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, а крім того, діючє законодавство не обмежує кількість посад, на яких працівник може працювати за суміщенням одночасно.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено із додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

При вирішенні справи судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, а також застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 20 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: