Справа № 743/793/24
Провадження №2-о/743/30/24
УХВАЛА

17 червня 2024 року селище Ріпки

Суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області Кравчук М. В., перевіривши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

14.06.2024 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт самостійного виховання та утримання сина.

Справа передана головуючому судді 14.06.2024 р.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, звертаю увагу на таке.

Згідно ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

З положень даної норми очевидно випливає, що факт, про встановлення якого просить заявник, повинен мати значення, в тому числі, для підтвердження наявності неоспорюваних прав, реалізації своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як зазначає заявник, встановлення даного факту необхідно для оформлення документів для отримання соціальної допомоги на дитину, яка виховується лише одним з батьків; можливість звернення до державних, освітніх та медичних закладів без участі матері.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 викладений наступний правовий висновок: чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

За положеннями Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою КМ України від 22 лютого 2006 р. № 189, тимчасова допомога призначається у разі, коли: відомості про одного з батьків (платника аліментів), які внесено до Єдиного реєстру боржників у зв`язку з несплатою ним аліментів; стосовно одного з батьків здійснюється кримінальне провадження або він перебуває на примусовому лікуванні, у місцях позбавлення волі, якого визнано в установленому порядку недієздатним, а також перебуває на строковій військовій службі; місце проживання (перебування) одного з батьків не встановлено.

Вказаним порядком перебачено перелік документів, що мають подаватися заявником, та відповідну процедуру.

Між тим, встановлення факту, про який просить заявник, жодним чином не стосується правової регламентації отримання допомоги.

Щодо доводів заявника, що самоусунення матері від виховання дитини становить перешкоду у можливості звернення до державних, медичних та освітніх закладів, то вказані доводи не відповідають положенням ч. 1 ст. 141 СК України, згідно якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відтак з поданої заяви та доданих до неї матеріалів не вбачається, що факт, про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення, тобто від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав.

Крім того, у мотивувальні частині ухвали Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05.06.2024 р. (справа № 743/752/24), якою вже було відмовлено у відкритті провадження ОСОБА_1 за його заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, зазначалося, що у поданих заявником матеріалах наявна довідка Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 30.04.2024 р. № 419, у якій органом місцевого самоврядування визнано, що дитина проживає разом з заявником.

Відтак заявник отримав від органу місцевого самоврядування документ, що засвідчив факт проживання дитини з ним.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 286 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, у відкритті провадження слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 260, 261, 286, 315, 318, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: ОСОБА_2 , відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя М. В. Кравчук