Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 грудня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді Шумило Н.Б.

за участю секретаря судового засідання Кравчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин справи

Товариство з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму заборгованості в розмірі 23 224,93 гривень, з яких: заборгованість за основним боргом в сумі 7 000,00 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 11 545,01 гривень; інфляційні витрати в сумі 3 457,47 гривень та три проценти річних в сумі 1 222, 45 гривень, та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14/11/2018 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» та ОСОБА_1 уклали угоду №C-117-0 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Відповідно до преамбули даної Угоди, її підписанням Позичальник приєднується до публічної пропозиції Банку про укладення Договору комплексного банківського обслуговування, що затверджений розпорядженням банку і розміщений на інтернет-сторінці Банку за адресою www.ideabank.ua.

Пунктом 5.1 Угоди Клієнт надав підтвердження про ознайомлення ним з умовами ДКБО та згоду з ними. Також в день підписання Угоди Позичальник надав Банку заяву про акцепт публічної оферти на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку АТ «ІДЕЯ БАНК». Відповідно до цього Угода була підписана Позичальником власноручно, а від імені Банку Угода була підписна з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Банку та відтиску печатки банку, відтворених за допомогою технічного пристрою відповідно до публічної оферти АТ «ІДЕЯ БАНК». Крім того, Позичальник власним підписом під текстом Угоди підтвердив ознайомлення з Тарифами Банку та згоду з ними.

Пунктом 3 Угоди визначено, що Банк надає кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах:

- максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 грн.

- ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 7000,00 грн.

- процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48.00% річних.

- розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється згідно з тарифами Банку та ДКБО.

- діє індивідуальний порядок внесення суми Обов`язкового мінімального платежу (ОМП), за яким Розрахунковою датою є число кожного календарного місяця, яке відповідає числу дня оформлення договору;

- днем сплати ОМП за попередній Розрахунковий період є останній операційний день Платіжного періоду.

Позивач вказує, що Банк свої зобов`язання перед Клієнтом за Угодою та ДКБО виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок у валюті гривня та надавши Клієнту можливість користуватись кредитними коштами в сумі 7000,00 грн. в межах кредитного ліміту, визначеного Угодою.

Клієнт здійснював користування грошовими коштами кредитного ліміту, що відображено у виписці з його рахунку. Однак, свої зобов`язання за Угодою щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією Відповідач виконав лише частково. Згідно виписки по рахунку Позичальника за весь строк з моменту укладення Угоди і до моменту звернення з цим позовом Позичальник сплатив Банку в рахунок погашення основного боргу та сплати процентів лише 11 790,20 гривень. Останній платіж здійснено 13/09/2019 року. Внаслідок чого у Позичальника сформувалась заборгованість перед Банком в загальній сумі 18 545,01 гривень, що складається з: - заборгованості за основним боргом в сумі 7000 гривень, - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 11 545,01 гривень.

16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) був укладений договір факторингу №16/11-23.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Клієнт) 29.12.2023 року уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (Фактор) договір факторингу №29/12-23.

Згідно до Довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Угодою №C-117- 0 від 14/11/2018 року, сформованої Первісним Кредитором (АТ «Ідея Банк») станом на 16.11.2023 року заборгованість Боржника/Позичальника становить: - заборгованість за основним боргом в сумі 7000 гривень; - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 11 545,01 гривень, що разом становить 18 545,01 гривень.

Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги 16.11.2023 року. ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали.

Розмір заборгованості Позичальника підтверджується Довідкою-розрахунком заборгованості від 16.11.2023 року та випискою з рахунку позичальника за період з 14/11/2018 по 16.11.2023 року.

Позивач вказує, що ОСОБА_1 , прострочивши узгоджені строки платежів за кредитним договором №C-117-0 від 14/11/2018 року, порушила зобов`язання і має нести передбачену вищезазначеною нормою відповідальність і сплатити на користь ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Таким чином, з урахуванням того, що остання видаткова операція за БПР Клієнта здійснена за рахунок кредитного ліміту відбулась 15/11/2019 року, то останній Платіжний період для внесення ОМП сплив 14/12/2019 року. З цієї дати вся заборгованість Позивальника є простроченою. Починаючи з цієї дати і до моменту відступлення прав за вказаним зобов`язанням (16.11.2023 року) Банк не проводив нарахування процентів на заборгованість, штрафних санкцій та пені.

Таким чином, додатково до суми боргу та процентів, що були нараховані протягом строку дії кредитного договору, відповідно до його умов, ОСОБА_1 має також сплатити: - інфляційні втрати в сумі 3 457,47 гривень; - три проценти річних в сумі 1 222,45 гривень.

Процесуальні дії по справі та заяви учасників справи

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.10.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення даного судового засідання на адресу суду не надходило. До позовної заяви клопотання про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України.

Відповідач у судове засідання 12.12.2024 повторно не з`явилася, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, в тому числі, шляхом надсилання SМS- повідомлення на вказаний номер телефону у позовній заяві та згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber» доставлено 25.11.2024 року про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду та відзиву не подавала.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 14.11.2018 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено угоду №C-117-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідач приєднався до публічної пропозиції банку про укладення договору комплексного банківського обслуговування. Згідно п.2 Угоди, банк відкриває поточний рахунок НОМЕР_1 у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту платіжну картку. Згідно п.3 Угоди, банк надає кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії - 200000,00 грн.; ліміт кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладання угоди - 7000,00 грн.; процентна ставка за користування коштами кредитної лінії - 48,00% річних; розмір обов`язкового мінімального платежу визначається згідно з тарифами банку та ДКБО; діє індивідуальний порядок внесення суми Обов`язкового мінімального платежу, яким розрахунковою датою є число кожного календарного, яке відповідає числу дня оформлення договору; днем оплати обов`язкового мінімального платежу за попередній розрахунковий період є останній операційний день платіжного періоду; повернення заборгованості та сплата відсотків за користування кредитною лінією та/або інших платежів за угодою та договором, в т.ч. черговість погашення вимог банку, здійснюється згідно умов договору. Письмова угода підписана відповідачем власноручно.

Відповідно до паспорта споживчого кредиту, підписаного ОСОБА_1 14.11.2018 року, в інформації щодо реальної річної процентної та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача зазначена процентна ставка - 48,00%, тип процентної ставки - фіксована; порядок зміни змінюваної процентної ставки - 12 місяців; загальні витрати за кредитом 474,63 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 1474,63 грн.; реальна річна процентна ставка, відсотків річних 76,70%; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 72,00%.

Відповідно до заяви №C-117-0 від 14.11.2018 року, відповідач ОСОБА_1 виявила бажання акцептувати Публічну оферту АТ «Ідея Банк» на укладання договору про використання аналогу власноручного підпису та відтиску печатки банку, яка розміщена на сайті банку.

До позовної заяви долучено виписку по рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_1 за період 14.11.2018 по 26.11.2023.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №C-117-0 від 14.11.2018 року станом на 16.11.2023 року становить: 18545,01 гривень, а саме: заборгованість за основним боргом 7000,00 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 11545,01 гривень.

16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) був укладений договір факторингу № 16/11-23, відповідно до п. 2.1 якого АТ «Ідея Банк» відпускає Фактору, а Фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату. Згідно п.3.1. Договору сума фінансування, що надається Фактором Клієнту під відступлення Прав Вимоги, по Реєстру Боржників №1 (Лот №5) складає 2 995 777,00 грн. При цьому Сторони погодили, що Сума гарантійного внеску в розмірі 200 000,00 грн., сплачена Фактором на рахунок Клієнта на підставі Договору про участь в Торгах від «17» жовтня 2023 poкy, зараховується до суми фінансування.

Згідно витягу з друкованого реєстру боржників №1, що є додатком до договору факторингу № 16/11-23 від 16.11.2023 року, АТ «Ідея Банк» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» прийняло на умовах, визначених договором, права вимоги первинного договору №C-117-0 від 14.11.2018 року боржника ОСОБА_1 на суму 18545,01 грн.

На виконання умов вищевказаного Договору про відступлення права вимоги № 16/11-23 від 16.11.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» було у повному обсязі сплачено на користь АТ «Ідея Банк» суму фінансування, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями №566 від 17.10.2023 року на суму 200 000,00 грн. та №608 від 17.11.2023 на суму 2 795 777,00 грн.

29.12.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» уклало з ТОВ «Санфорд Капітал» (надалі - Фактор) договір факторингу №29/12-23 та Фактор набуло право вимоги, та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта в розмірі 201 460 702,30 грн. Згідно п.3.1. Договору сума фінансування, що надається Фактором Клієнту під відступлення Прав Вимоги, по Реєстру Боржників №1 складає 2 933 447,18 грн. При цьому Сторони погодили, що Сума гарантійного внеску в розмірі 200 000,00 грн., сплачена Фактором на рахунок Клієнта на підставі Договору про участь в Торгах від «17» жовтня 2023 року, зараховується до суми фінансування.

Згідно витягу з друкованого реєстру боржників №1, що є додатком до договору факторингу № 29/12-23 від 29.12.2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» передало, а ТОВ «Санфорд Капітал» прийняло на умовах, визначених договором, права вимоги первинного договору №C-117-0 від 14.11.2018 року боржника ОСОБА_1 на суму 18545,01 грн.

На виконання умов вищевказаного Договору про відступлення права вимоги № 29/12-23 від 29.12.2023 року ТОВ «Санфорд Капітал» було у повному обсязі сплачено на користь ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» суму фінансування, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями №13 від 29.12.2023 року на суму 30 000,00 грн., №1 від 28.02.2024 на суму 500 000,00 грн., №3 від 28.02.2024 на суму 1 900 000,00 грн., №4 від 29.02.2024 на суму 403 447,18 грн., №5 від 29.02.2024 на суму 100 000,00 грн.

Згідно розрахунку інфляційних витрат та 3 % від загальної суми заборгованості за кредитним договором, інфляційне збільшення складає 3457,47 грн., три відсотка річних -1222,45 грн.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Позиція суду та оцінка доводів

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.11.2018 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено угоду №C-117-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідач приєднався до публічної пропозиції банку про укладення договору комплексного банківського обслуговування.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

З матеріалів справи вбачається, що банк свої зобов`язання за договором виконав відкривши поточний (картковий) рахунок та видавши кредитну карту з встановленим кредитним лімітом на суму 7000, 00 грн.

Водночас, розрахунком заборгованості підтверджується, що у відповідача перед АТ «Ідея Банк» наявна заборгованість в розмірі становить 18545,01 гривень, яка складається із: заборгованість за основним боргом 7000,00 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 11545,01 гривень. Будь-яких відомостей та доказів на спростування наявної заборгованості чи наявності такої в іншому розмірі матеріали справи не містять.

Крім того, суд звертає увагу на те, що Договір №C-117-0 від 14.11.2018 року та його умови в судовому порядку не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Саме відповідач повинен був спростувати наданий Товариством розрахунок заборгованості, у зв`язку з його неправильністю або невідповідністю умовам укладеного між сторонами договору. Однак відповідач цієї обставини не спростував, як і не спростував інших наданих Товариством доказів отримання кредитних коштів (постанова Верховного Суду від 30.06.2021 року у справі №690/328/20-ц).

При цьому, з позовної заяви судом встановлено, що 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) був укладений договір факторингу № 16/11-23, відповідно до п. 2.1 якого АТ «Ідея Банк» відпускає Фактору, а Фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату. Згідно п.3.1. Договору сума фінансування, що надається Фактором Клієнту під відступлення Прав Вимоги, по Реєстру Боржників №1 (Лот №5) складає 2 995 777,00 грн. При цьому Сторони погодили, що Сума гарантійного внеску в розмірі 200 000,00 грн., сплачена Фактором на рахунок Клієнта на підставі Договору про участь в Торгах від «17» жовтня 2023 року, зараховується до суми фінансування.

Згідно витягу з друкованого реєстру боржників №1, що є додатком до договору факторингу № 16/11-23 від 16.11.2023 року, АТ «Ідея Банк» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» прийняло на умовах, визначених договором, права вимоги первинного договору №C-117-0 від 14.11.2018 року боржника ОСОБА_1 на суму 18545,01 грн.

29.12.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» уклало з ТОВ «Санфорд Капітал» (надалі - Фактор) договір факторингу №29/12-23 та Фактор набуло право вимоги, та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта в розмірі 201 460 702,30 грн. Згідно п.3.1. Договору сума фінансування, що надається Фактором Клієнту під відступлення Прав Вимоги, по Реєстру Боржників №1 складає 2 933 447,18 грн. При цьому Сторони погодили, що Сума гарантійного внеску в розмірі 200 000,00 грн., сплачена Фактором на рахунок Клієнта на підставі Договору про участь в Торгах від «17» жовтня 2023 року, зараховується до суми фінансування.

Згідно витягу з друкованого реєстру боржників №1, що є додатком до договору факторингу № 29/12-23 від 29.12.2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» передало, а ТОВ «Санфорд Капітал» прийняло на умовах, визначених договором, права вимоги первинного договору №C-117-0 від 14.11.2018 року боржника ОСОБА_1 на суму 18545,01 грн.

Отже, позивач ТОВ «Санфорд Капітал» набув права вимоги до відповідача ОСОБА_1 на суму заборгованості 18545,01 грн. за кредитним договором №C-117-0 від 14.11.2018 року.

Так, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК та ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги та до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконала, наявну заборгованість ні позивачу, ні попередньому кредитору в добровільному порядку не погасила, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про нарахування 3% річних та інфляційних втрат, у зв`язку з порушенням відповідачем своїх грошових зобов`язань за кредитним договором, необхідно зазначити наступне.

Ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року (справа №758/1303/15-ц, провадження №14-68цс18) ст.625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. У цій статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При вирішенні питання про стягнення річних нарахованих, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 06.02.2019 року у справі № 175/4753/15-ц, яким роз`яснено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тому, лише після спливу визначеного договором строку кредитування позивач має право забезпечити свої права і інтереси на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України.

При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за період з 15.12.2019 по 23.02.2022 дійшов до висновку, що розмір інфляційних втрат становить 3457,47 грн., а трьох процентів річних 1222,45 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконала, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасила, відтак новий кредитор має право вимагати його виконання, що свідчить про порушення його прав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Санфорд Капітал» та стягнення із відповідача заборгованості за кредитним №C-117-0 від 14.11.2018 року в розмірі в розмірі 23 224,93 гривень, з яких: заборгованість за основним боргом в сумі 7 000,00 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 11 545,01 гривень; інфляційні витрати в сумі 3 457,47 гривень та три проценти річних в сумі 1 222, 45 гривень.

Щодо розподілу судових витрат

У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Позивач у позовній заяві зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу становить 5200 гривень.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Так, представником позивача долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги №1/04 від 01.04.2024, який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» та Адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС». Відповідно до п.2.1 протягом двох робочих днів після укладення договору, а також протягом дії договору, клієнт надає та передає об`єднанню відповідні реєстри боржників. Згідно з п.3.2 вказаного договору сума гонорару за надання послуг (виконання дій та заходів, визначених в п.1.2 цього договору) по стягненню заборгованості з боржників, визначається виходячи із фактичного обсягу наданих послуг та вартості послуг (прейскуранту), зазначеного в Додатку №2 до цього договору, та зазначається об`єднанням в акті приймання-передачі наданих послуг.

Згідно Реєстру боржників від 15.07.2024 року на виконання умов п.2.1 договору клієнт передав, а об`єднання отримало в роботу реєстр прав вимоги щодо боржників, зокрема ОСОБА_1 за договором №C-117-0 від 14.11.2018 року.

Відповідно до акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги №4 від 12.08.2024 року об`єднання надало клієнту наступні послуги: ОСОБА_1 : проведення юридичного та фінансового аналізу 1 Боржника 1200,00 грн., складання, підписання та подання до суду позовної заяви 4000,00 грн.

Відповідач щодо неспівмірності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не заявляла.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Окрім того, слід зазначити, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5200,00 грн. пов`язані з розглядом справи, є обґрунтованими та пропорційними до предмета спору, тому такі слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Окрім того, зі списку згрупованих відправлень від 24.09.2024 та опису вкладення вбачається, що ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» на виконання вимог ст. 43, 177 ЦПК України направило на поштову адресу відповідача пакет документів. Плата за пересилання документів становить 45 грн.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Оскільки надіслання позовної заяви з додатками відповідачу є обов`язком позивача у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет, то суд знаходить, що витрати позивача на пересилання позивачу позовної заяви з додатками в сумі 45 грн. є процесуальними витратами, які відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 202, 207, 526, 527, 530, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81,141, 247, 258, 263-265, 266, 274, 279, 280-283, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (, місцезнаходження: Україна, 49005, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Сімферопольська, будинок 21, 5-й поверх, приміщення 68,69) заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №C-117-0 від 14.11.2018 року станом на 16.11.2023 року, в розмірі 23 224 (двадцять три тисячі двісті двадцять чотири) гривень 93 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» судовий збір в розмірі судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5200 (п`ять тисяч двісті) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» витрати на оплату послуг поштового зв`язку в сумі 45 (сорок п`ять) гривень 00 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ», , місцезнаходження: Україна, 49005, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Сімферопольська, будинок 21, 5-й поверх, приміщення 68,69.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне заочне рішення суду складено 12 грудня 2024 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило