Єдиний унікальний номер справи 183/2542/24
Провадження № 2/183/2128/24

У Х В А Л А

07 травня 2024 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Майної Г. Є., розглянувши у письмовому провадженні в приміщені суду клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Онасенка Олега Миколайовича про продовження процесуального строку для подання відзиву у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою суду від 03 квітня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.Цією ж ухвалою суду сторонам було встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових пояснень.

29 квітня 2024 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Онасенка О. М. про продовження відповідачеві строку для подачі відзиву на позовну заяву. В обґрунтування клопотання зазначив, що у зв`язку із вступом у справу у якості представника відповідача, йому потрібен час для ознайомлення з матеріалами справи, з метою реалізації наданих йому процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Також зазначив, що відповідачем не отримано копію позовної заяви з доданими до неї документами. До клопотання представник відповідача додано ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 серії АЕ № 1278786 від 16.04.2024 на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 01 квітня 2024 року. Указане клопотання передано головуючому судді 06 травня 2024 року.

Ознайомившись із поданим представником відповідача клопотанням, суд приходить до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 191 ЦПК України, у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Згідно з ч. ч. 7, 8 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 6 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

З матеріалів цивільної справи убачається, що 27 березня 2024 року відповідачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про ознайомлення з матеріалами цивільної справи. 27 березня 2024 року ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами цивільної справи № 183/2542/24, при цьому зробивши відповідні фотокопії, про що в матеріалах справи мається розписка останнього з проставлянням підпису.

Ухвалою судді від 03 квітня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою суду сторонам було встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових пояснень.

Згідно з довідкою про доставку електронного документу 23 квітня 2024 року одержувачу ОСОБА_3 доставлено до електронного кабінету в електронному вигляді ухвалу про відкриття провадження у справі від 03 квітня 2024 року. Крім того 23 квітня 2024 року документ в електронному вигляді "Реєстраційна картка вхідного документу" від 18.03.2024 у справі, а також прикріплені до нього файли «скан (2-183-2128-24).pdf» (позовну заяву з додатками) було доставлено одержувачу ОСОБА_4 в його електронний кабінет.

Ураховуючи зазначене, судом встановлено, що починаючи з 27 березня 2024 року відповідач ОСОБА_1 обізнаний про наявне відносно нього судове провадження, ознайомлений з ним, крім того, 01 квітня 2024 року останній уклав договір з адвокатом Онасенком О. М., який 23 квітня 2024 року отримав копію ухвали судді про відкриття провадження у справі, разом з копією позову та додатками до нього, за наслідком чого встановлений судом п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву розпочався 24 квітня 2024 року та закінчується 08 травня 2024 року включно.

Підстави, які зазначені представником відповідача про неможливість подати суду відзив у строк, установлений ухвалою суду, а саме у зв`язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи, оскільки відповідачем та його представником не отримано копію позовної заяви з додатками, спростовуються відомостями, що містяться в матеріалах справи (а.с. 36, 44, 48).

Крім того, 29 квітня 2024 року представником відповідача подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи, що станом на момент постановлення цієї ухвали представником відповідача зроблено не було.

Статтею 120 ЦПК України установлено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом ураховується, що встановлення строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених ЦПК України, певних процесуальних дій.

Вирішуючи питання про продовження строку на подання до суду відзиву на позов та заявлених доказів, суд враховує принцип верховенства права та судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справа "Ілхан проти Туреччини" (№ 22277/93 від 27.06.2000 року § 59).

Досліджуючи указані представником відповідача підстави, як на поважність продовження процесуального строку, судом установлено, що ОСОБА_3 у порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано жодного доказу на підтвердження викладених підстав, так і наявності підстав, які б зумовлювали неможливість та свідчили про наявність перешкод з надання відповідного відзиву у встановлений судом строк.

Одночасно з цим, суд звертає увагу, що з матеріалів цивільної справи убачається, що 01 квітня 2024 року ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги №22Ц/2023/23.03 з адвокатом Онасенком О. М., яким в межах цієї справи було надано до суду Ордер на надання правничої (правової) допомоги на підтвердження наявності повноважень діяти в інтересах відповідача.

Будь-яких доказів на підтвердження існування будь-яких причин, які б зумовлювали неможливість фаховим адвокатом, діючого в інтересах ОСОБА_1 , вчинити дії з подання відзиву на позовну заяву в межах встановленого судом п`ятнадцятиденного строку на вчинення даної дії, починаючи з дати отримання в електронному кабінету ухвали про відкриття провадження та позову з додатками, суду не надано.

Судом ураховується, що відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 6 ст. 14 ЦПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Згідно з ч. 11 ст. 272 ЦПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, щоКонвенція про захист прав людини і основоположних свободне гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Отже, процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для заявника, оскільки в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободта прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Ураховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що представником відповідача адвокатом Онасенком О. М. подано клопотання про продовження процесуального строку на подання відзиву необґрунтоване та не містить поважних причин для продовження такого строку, суд приходить висновку про необґрунтованість клопотання, а тому у його задоволенні необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 126, 127,178, 191, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Онасенка Олега Миколайовича про продовження процесуального строку для подання відзиву у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги заявником протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем отримання її копії, в іншій частині ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Ухвала суду складена і підписана 07 травня 2024 року.

Суддя Г.Є. Майна