Справа № 541/4411/23
Номер провадження 2/541/212/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 червня 2024 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Третяка О. Г.,

за участю секретаря судового засідання Олешко Н. А.,

представника позивача, адвоката Лабика Р. Р.,

представника відповідача, адвоката Гулян Я. В.,

представника відповідача, адвоката Бугайченко Т. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої каліцтвом внаслідок ДТП. Позивачка просить на її користь стягнути солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та ОСОБА_3 75021 грн 60 коп різниці між фактичним розміром витрат на лікування потерпілої і страховою виплатою, а також компенсацію за завдану моральну шкоду в сумі 1000000 грн 00 коп, заподіяну ушкодженням здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує наступним. 19.12.2021 року, близько 16 години 35 хвилин на проїзній частині АДРЕСА_1 вантажним автомобілем марки Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом Schmitz реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , скоєно наїзд на пішохода ОСОБА_1 , яка переходила проїзну частину дороги. Внаслідок вищевказаної пригоди ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження. 20.12.2021 року за даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00003112 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 25.01.2023 року постановою слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП України у м. Києві Куделею В.С. кримінальне провадження № 00003112 від 20.12.2021 року закрито за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Вказана постанова не оскаржувалася. Позивачка в зв`язку з отриманими травмами лікувалася. Їй встановлено першу А групу інвалідності загального захворювання з 30.05.2022 року. 12.04.2023 року МТСБУ відшкодувало потерпілій 234000 грн страхового відшкодування у зв`язку зі стійкою втратою працездатності та відшкодовано 11700 грн компенсації за завдану моральну шкоду. 15.05.2023 року МТСБУ доплатило додатково позивачці 14300 грн страхового відшкодування. Окрім того, ОСОБА_3 було добровільно відшкодовано позивачці 50000 грн в рахунок відшкодування витрат на лікування. МТСБУ виплатило позивачці належне страхове відшкодування, однак сума відшкодування значно менша ніж фактична, яку було завдано ОСОБА_1 . Фізична особи-підприємець ОСОБА_2 є власником джерела підвищеної небезпеки - автомобіля марки Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 . На момент ДТП водій ОСОБА_3 перебував в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 . За період лікування з 19.12.2021 по 01.08.2022 позивачка витратила 139321 грн 60 коп. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 75021 грн 60 коп (139321,60 грн 14300,00 грн 50000,00 грн = 75021,60 грн). Також позивачка просить стягнути на її користь з відповідачів 1000000,00 грн в якості компенсації за завдану моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з каліцтвом, душевних стражданнях, яких зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою до неї та членів сім`ї та душевних стражданнях у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням майна, приниженням честі та гідності, ділової репутації. Позивачка потребує постійного стороннього догляду, втратила роботу, не може самостійно ходити, внаслідок ДТП з`явилася епілепсія.

Відповідно до ухвали судді від 26 грудня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 25 січня 2024 року підготовче провадження по справі закрите та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка в судове засідання не з`явилася.

В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Лабик Р.Р. повністю підтримав позов ОСОБА_1 з підстав, викладених в позовній заяві.

В судове засідання відповідач ФОП ОСОБА_2 не з`явився. Надав суду відзив на позовну заяву, де просив відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.197-201).

В судовому засіданні представник відповідача ФОП ОСОБА_2 - адвокат Бугайченко Т.А. позов ОСОБА_1 не визнала і просила відмовити в його задоволенні повністю через його безпідставність та необґрунтованість. Вказала, що відповідач має онкологічне захворювання. Вважає заявлені вимоги щодо відшкодування правничої допомоги завищеними і необґрунтованими.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Гулян Я.В. позов ОСОБА_1 не визнала і просила відмовити в його задоволенні повністю через його безпідставність та необґрунтованість. Надала суду відзив на позовну заяву (а.с.168-170). Вказала, що відповідач вже сплатив позивачці 50000 грн на лікування. Відсутня провина в скоєнні ДТП відповідача, так як ОСОБА_3 перебував в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 , 25.01.2023 року постановою слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП України у м.Києві Куделею В.С. кримінальне провадження № 00003112 від 20.12.2021 року закрито за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Вважає заявлені вимоги щодо відшкодування правничої допомоги завищеними і необґрунтованими.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, судом встановлено наступне.

19.12.2021 року, близько 16 години 35 хвилин на проїзній частині АДРЕСА_1 вантажним автомобілем марки Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом Schmitz, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , скоєно наїзд на пішохода ОСОБА_1 , яка переходила проїзну частину дороги. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження. 20.12.2021 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00003112 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 25.01.2023 року постановою слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП України у м.Києві Куделею В.С. кримінальне провадження № 00003112 від 20.12.2021 року закрито за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 53-55). Вказана постанова не оскаржувалася.

Позивачка в зв`язку з отриманими травмами знаходилася на лікуванні та придбавала медикаменти. За період лікування з 19.12.2021 по 01.08.2022 позивачка витратила 139321 грн 60 коп (а.с. 55-104, 145-157, 160). Їй встановлено першу А групу інвалідності загального захворювання з 30.05.2022 року (а.с.108).

12.04.2023 року МТСБУ відшкодувало потерпілій 234000,00 грн страхового відшкодування у зв`язку зі стійкою втратою працездатності та відшкодовано 11700,00 грн компенсації за завдану моральну шкоду. 15.05.2023 року МТСБУ доплатило додатково позивачці 14300,00 грн страхового відшкодування (а.с.117).

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 75021,60 грн (139321,60 грн 14300,00 грн 50000, грн = 75021,60 грн ), які слід стягнути з власника джерела підвищеної небезпеки - автомобіля марки Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким є ФОП ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 добровільно було відшкодовано позивачці 50000,00 грн в рахунок відшкодування витрат на лікування. Вказані обставини визнаються сторонами.

Фізична особи-підприємець ОСОБА_2 є власником джерела підвищеної небезпеки - автомобіля марки Volvo реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 34, 35).

На момент ДТП водій ОСОБА_3 перебував в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 (а.с. 180, 181, 205-207).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ№ 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК).

Суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення відшкодування за завдану моральну шкоду слід задовольнити частково в сумі 50000,00 грн, стягнувши вказану суму з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 зважаючи на наступне.

Позивачка внаслідок ДТП зазнала фізичного болю та страждання, яких зазнала у зв`язку з каліцтвом. Позивачка потребує постійного стороннього догляду, так як отримала тяжкі тілесні ушкодження (а.с. 28-31), а також втратила роботу (а.с. 111-113).

Стороною позивачки не надано суду належних та допустимих доказів того, що душевних страждань ОСОБА_1 зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою до неї та членів сім`ї, приниженням честі та гідності, ділової репутації.

Судом враховується факт наявності грубої необережності потерпілої від нещасного випадку, характер та обсяг страждань позивачки з урахуванням їх тривалості, істотності вимушених змін у їх життєвих стосунках. При цьому суд виходить із засад розумності, пропорційності та справедливості.

При таких обставинах, врахувавши фактичні обставини справи, поведінку потерпілої, характер, глибину і тривалість душевних страждань позивачки, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 50000,00 грн.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Положеннями ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Разом з тим, згідно з частиною 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ст. 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною 1 статті 1195 ЦК України, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення.

Таким чином, при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина 5 статті 1187 ЦК України). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).

Близькі за змістом викладеним судом вище правові висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 727/8980/15-ц, від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 461/8496/15-ц, у постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 148/2109/17, від 04 березня 2020 року у справі № 641/3547/17, від 22 липня 2020 року № 520/11029/14-ц, від 07 жовтня 2020 року у справі № 285/4223/17, від 07 жовтня 2020 року у справі № 569/10236/17, від 15 жовтня 2020 року у справі № 199/6848/16-ц.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати відповідно до задоволених вимог. Слід стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 500 гривень 00 копійок за подання позову щодо стягнення відшкодування моральної шкоди та 1211 гривень 20 копійок судового збору за подання позову про стягнення матеріальної шкоди, а всього 1711 гривень 20 копійок.

Керуючись ст. 4, 5, 12, 15, 77-81, 133, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 75021 (сімдесят п`ять тисяч двадцять одну) гривню 60 копійок різниці між фактичним розміром витрат на лікування і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) та 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а всього - 125021,60 (сто двадцять п`ять тисяч двадцять одну) гривню 60 копійок.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити, як заявленим безпідставно.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 500 гривень 00 копійок за подання позову щодо стягнення відшкодування моральної шкоди та 1211 гривень 20 копійок судового збору за подання позову про стягнення матеріальної шкоди, а всього 1711 гривень 20 копійок.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України представнику позивача -адвокату Лабику Р.Р. надати можливість протягом п`яти днів після ухвалення рішення подати докази щодо розміру витрат, які позивач сплатив у зв`язку з розглядом справи.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_4 .

Відповідач: ФОП ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_5 .

Повний текст рішення суду складено 14 червня 2024 року.

Суддя: О. Г. Третяк