Справа № 569/6828/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Першко О.О. розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕРЕВОВИРІБ» про застосування заходів процесуального примусу та зобов`язання надати відповіді на запитання в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕРЕВОВИРІБ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору позики,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «ДЕРЕВОВИРІБ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору позики.

13 червня 2024 року від позивача надійшло клопотання про зловживання процесуальними правами, в якому він просить застосувати до відповідачів та третьої особи захід процесуального примусу та постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з них штрафу у сумі від 0,3 до одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та зобов`язати надати відповіді на запитання, поставлені у позовній заяві.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

09 квітня 2024 року ТОВ «ДЕРЕВОВИРІБ» звернулося до Рівненського міського суду Рівненської області із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , в якій просило визнати правочин з отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_2 4 250 000 грн. 00 коп., оформлений розпискою від 01 жовтня 2023 року, недійсним.

В позовній заяві в порядку ст. 93 ЦПК України позивачем поставлено відповідачам та третій особі запитання про обставини, що мають значення для справи, а також заявлено клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 12 квітня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання на 21 травня 2024 року, а також витребувано у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 : письмовий договір, згідно якого у 2019 році ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 в борг 4 250 000 грн., які мав повернути до кінця 2022 року; розписку від 01 жовтня 2023 року, згідно якої ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 4 250 000 грн., які зобов`язувався повернути до 01 листопада 2023 року; письмову згоду ОСОБА_3 на вчинення правочину ОСОБА_1 щодо отримання грошових коштів від ОСОБА_2 в розмірі 4 250 000 грн. у 2019 році; письмову згоду ОСОБА_3 під час написання ОСОБА_1 розписки від 01 жовтня 2023 року, згідно якої ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 4 250 000 грн., які зобов`язувався повернути до 01 листопада 2023 року.

Копію позовної заяви з додатками, копію ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 12 квітня 2024 року, судову повістку ОСОБА_1 отримав 26 квітня 2024 року, ОСОБА_2 23 квітня 2024 року, ОСОБА_3 23 квітня 2024 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Станом на 13 червня 2024 року ухвала суду про витребування доказів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не виконана, причини невиконання суду не повідомлені, відповіді на питання, які поставлені позивачем у позовній заяві, або відмови у наданні відповідей на питання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не надано.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строк, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (ч. 2 ст. 43 ЦПК України).

Згідно із ч. 3 ст. 43 ЦПК України у випадку невиконання учасником справи його обов`язків, суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6-8 ст. 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

У відповідності до ст. 93 ЦПК України учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи, що ним подається до суду, не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи.

Учасник справи, якому поставлено питання позивачем, зобов`язаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті.

На запитання до учасника справи, який є юридичною особою, відповіді надає її керівник або інша посадова особа за його дорученням.

Відповіді на запитання подаються до суду учасником справи - фізичною особою, керівником або іншою посадовою особою юридичної особи у формі заяви свідка не пізніш як за п`ять днів до підготовчого засідання, а у справі, що розглядається в порядку спрощеного провадження, - до першого судового засідання.

Якщо поставлене запитання пов`язане з наданням відповідних доказів, що підтверджують відповідні обставини, учасник справи разом з наданням заяви свідка надає копії відповідних письмових чи електронних доказів.

Учасник справи має право відмовитися від надання відповіді на поставлені запитання:

1) з підстав, визначених статтями 70, 71 цього Кодексу;

2) якщо поставлене запитання не стосується обставин, що мають значення для справи;

3) якщо учасником справи поставлено більше десяти запитань.

За наявності підстав для відмови від відповіді учасник справи повинен повідомити про відмову іншого учасника та суд у строк для надання відповіді на запитання. Суд за клопотанням іншого учасника справи може визнати підстави для відмови відсутніми та зобов`язати учасника справи надати відповідь.

Статтею 143 ЦПК України визначено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 144 ЦПК України, заходами процесуального примусу є:

1) попередження;

2) видалення із залу судового засідання;

3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом;

4) привід;

5) штраф.

Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 148 ЦПК України визначено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений строк;

5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

Суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків (ч. 6 ст. 148 ЦПК).

Отже, відповідно до пунктів 1-3 частини першої статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин.

Як слідує з матеріалів справи, позивач в позовній заяві визначив питання, на які відповідачам та третій особі пропонувалось надати відповідь. Копію позовної заяви учасники справи отримали, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення, однак до першого судового засідання будь-якої відповіді не надали та не повідомили про причини ненадання відповіді.

Одночасно, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не подано до суду витребуваних доказів та не повідомлено про відсутність можливості подати докази, які витребовує суд у встановлені строки, протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не надали відповіді на поставлені позивачем запитання та не повідомили про відмову надати відповіді позивача та суд у строк для надання відповіді на запитання, а саме до першого судового засідання, яке було призначене на 21 травня 2024 року, а також ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не подано до суду витребуваних доказів та не повідомлено про відсутність можливості подати докази, які витребовує суд у встановлені строки, протягом п`яти днів з дня вручення ухвали, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заходи процесуального примусу у виді штрафу в розмірі 0,6 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 816 грн. 80 коп. з кожного, а до ОСОБА_3 заходи процесуального примусу у виді штрафу в розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 грн. 40 коп.

Разом з тим, оскільки ст. 93 ЦПК України безальтернативно зобов`язує учасника справи надати відповіді на всі поставлені запитання, встановлює строки для такого та наводить виключні підстави для невиконання даного обов`язку. Дотримання вимог цієї норми учасником справи не передбачає додаткових дій від суду, на поставлені запитання учасник справи зобов`язаний надати відповідь у належній формі та у конкретній процесуальній стадії розгляду справи, або надати обґрунтовану відмову, відтак клопотання в частині зобов`язання учасників справи надати відповіді на запитання, поставлені у позовній заяві, підлягає залишенню без задоволення.

Однак, суд роз`яснює, що застосування заходів процесуального примусу не звільняє учасників справи від обов`язку надати відповіді на поставленні запитання в позовній заяві та виконати ухвалу суду про витребування доказів.

Керуючись ст. 84, 93, 143, 144, 148, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕРЕВОВИРІБ» про застосування заходів процесуального примусу та зобов`язання надати відповіді на запитання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заходи процесуального примусу у виді штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету штраф в розмірі 0,6 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету штраф в розмірі 0,6 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід державного бюджету штраф в розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 (дев`ятсот вісім) грн. 40 коп.

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом.

Ухвала дійсна для пред`явлення до виконання протягом 3 (трьох) місяців з дня набрання нею законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 144 ЦПК України застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 148 ЦПК України у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 6 ст. 148 ЦПК України суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Стягувач: Державна судова адміністрація України, місцезнаходження: 01021 м. Київ, вул. Липська, 18/5, .

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 13 червня 2024 року.

Суддя О.О. Першко