31.05.2024 Справа № 756/6734/24
Справа №756/6734/24
Провадження №2-о/756/361/24
У Х В А Л А

31 травня 2024 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Жук М.В., перевіривши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Оболонський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , яка померла в смт. Володимирівка Волноваського району Донецької області, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Перевіривши заяву й додані до неї матеріали дійшов висновку про залишення її без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до положень ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Таким чином, встановлення факту народження особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом РАЦС зареєструвати факт смерті.

Отже, зверненню до суду з заявою про встановлення факту смерті, має передувати звернення заявника до органу РАЦС із заявою про реєстрацію смерті особи. Лише після одержання відмови органу РАЦС у реєстрації заявник має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту смерті.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Враховуючи, що заявник звернувся із заявою в порядку ст. 317 ЦПК України та просить встановити факт смерті, необхідно надати суду докази неможливості одержання документів, що посвідчують цей факт.

Для розгляду справи про встановлення факту смерті у суді - відділ державної реєстрації актів цивільного стану на прохання заявника складає письмову відмову у проведенні державної реєстрації смерті, у якій викладає причини неможливості проведення такої реєстрації. Відмову, складену відділом державної реєстрації актів цивільного стану, разом із заявою про встановлення факту смерті та іншими документами, виданими органами та установами (зокрема, лікувальними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території, батьки, родичі, їхні представники або інші законні представники померлої можуть подати до будь-якого суду за межами окупованої території України незалежно від місця проживання заявника. Законодавець, надаючи заявникові право вибору, до якого суду звернутись із відповідною заявою, виходив насамперед з інтересів заявника. При цьому таке право не ставиться в залежність від того, знаходиться місце проживання заявника на тимчасово окупованій території України чи за межами такої території.

Заявник не надав до суду підтвердження свого звернення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану з проханням про проведення державної реєстрації смерті або письмової відмови відділу державної реєстрації актів цивільного стану у проведенні такої реєстрації.

Окрім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року №52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Разом з тим, матеріали заяви про встановлення факту смерті не містять жодних медичних документів.

Таким чином, заявнику необхідно надати суду належні письмові докази свого звернення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану або письмової відмови відділу державної реєстрації актів цивільного про причини неможливості проведення такої реєстрації, а також медичні документи, що підтверджують смерть ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, дійшов висновку про необхідність залишення заяви без руху та надати строк заявнику для усунення зазначених в ухвалі недоліків, оскільки заява не відповідає вимогам процесуального закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 294, 317, 318 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 залишити без руху та надати заявнику строк на усунення недоліків у термін до 16 липня 2024 року, але не пізніше п`яти днів з дня вручення копії ухвали про залишення заяви без руху.

У випадку, якщо недоліки заяви у встановлений строк не будуть усунуті, заява вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Копію ухвали про залишення заяви без руху надіслати заявнику.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя