Провадження № 2/734/378/24 Справа № 734/58/24
У Х В А Л А

іменем України

14 червня 2024 року смт Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого судді Соловей В.В.,

секретар судових засідань Мухін Ю.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні заяву позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про відвід судді від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про стягнення майнової та відшкодування моральної (немайнової) шкоди,

у с т а н о в и в:

у провадженні Козелецького районного суду Чернігівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про стягнення майнової та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У Козелецький районний суд Чернігівської області із заявою про відвід судді у вказаній цивільній справі звернулись 11 червня 2024 року позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . Заява про відвід обґрунтована тим, що порушуються норми ч. 1 ст. 37 ЦПК України, де зазначається, що суддя який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участь в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанції, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя не може брати участь у розгляді справи та підлягає відводу, якщо він заінтересований у результаті розгляду справи, або якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді. Виникає питання у професійності, де викликає сумнів у неупередженості або об`єктивності в подальшому розгляді справи, суддя прямо чи побічно може прийняти не вірне рішення.

У підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала вимоги заяви. Позивач ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_3 і представник третьої особи, які належним чином повідомлені про час, дату і місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.

Вислухавши позицію позивача ОСОБА_1 , дослідивши заяву позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про відвід судді, суд дійшов такого висновку.

Підстави для відводу судді визначені ст.ст. 36 і 37 ЦПК України.

У відповідності до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1)він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2)він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3)він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4)було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5)є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, визначених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляду справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

У відповідності до ч. 2 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Правовими нормами ч. 3 ст. 39 ЦПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів із дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У відповідності до положень ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Згідно з приписами п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року) суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Відповідно до положень п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й із боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Положення ст.ст. 36 і 37 ЦПК України визначають вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) та перебувають у логічному взаємозв`язку з нормами Бангалорських принципів поведінки суддів.

При цьому, необхідно зазначити, що самого лише сумніву в неупередженості чи об`єктивності судді недостатньо для його відводу, обов`язково повинні бути підстави для цього сумніву. Натомість, позивачами ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не наведені та не надані докази існування обставин, що викликають реальний сумнів щодо неупередженості або об`єктивності судді в контексті ст.ст. 36 і 37 ЦПК України та норм Бангалорських принципів поведінки суддів, вказана заява не є обґрунтованою. За викладених обставин у задоволенні заяви позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про відвід судді необхідно відмовити.

Водночас, із метою уникнення будь-яких сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості судді, вважаю за необхідне заявити самовідвід.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Порядок розгляду питання про самовідвід визначений положенням ч.ч. 1 і 2 ст. 40 ЦПК України, якими визначено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє самовідвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, існування безсторонності повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Самовідвід дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною є суспільна довіра до суду.

Положення ст. 3 Європейського статуту судді передбачають, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким, як неупереджений, із метою недопущення сумнівів щодо об`єктивності або неупередженості судді.

Враховуючи положення ст. 3 Європейського статуту судді, п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суд вважає, що заява про самовідвід судді Козелецького районного суду Чернігівської області Соловей В.В. підлягає задоволенню з метою уникнення будь-яких сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно з ч. 1 ст. 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 39, 40, 41, 258, 260 і 261 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про відвід судді від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про стягнення майнової та відшкодування моральної (немайнової) шкоди залишити без задоволення.

У цивільній справі за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про стягнення майнової та відшкодування моральної (немайнової) шкоди - заявити самовідвід.

Заяву про самовідвід судді Козелецького районного суду Чернігівської області Соловей В.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про стягнення майнової та відшкодування моральної (немайнової) шкоди задовольнити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про стягнення майнової та відшкодування моральної (немайнової) шкоди передати до апарату Козелецького районного суду Чернігівської області для визначення судді у порядку, визначеному ст. 33 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя