ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року

м. Харків

справа № 641/4794/24

провадження № 22-ц/818/3509/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

сторони у справі:

позивач- ОСОБА_1

відповідачі - Департамент патрульної поліції, Державна казначейська служба України

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 липня 2024 року постановлену в складі судді Маньковської О.О.,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2024 року ОСОБА_2 який діяв в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом якому просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 34000,00 грн в якості відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності та 15000,00 грн в якості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Позов поданий до Комінтернівського районного суду м. Харкова на підставі положень ч.4 ст.28 ЦПК України, за зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_1 .

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 липня 2024 року Цивільну справу № 641/4794/24, провадження 2/641/2301/2024 передано до Солом`янського районного суду м. Києва за підсудністю.

Ухвала мотивована тим, що позивач просить стягнути моральну шкоду, завдану внаслідок незаконних дій патрульної поліції, суд приходить до висновку, що заявлений позов відлягає розгляду а місцезнаходженням відповідача - Департаменту патрульної поліції, що територіально належить до Солом`янського районного суду м. Києва.

Не погодившись з ухвалою суду Косінцев К.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просив ухвалу скасувати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що дії (бездіяльність) посадових осіб державного органу, внаслідок яких (якої) завдано шкоди, є основним предметом доказування та, відповідно встановлення у справі, оскільки відсутність такого елемента делікту свідчить про відсутність інших складових цієї правової конструкції та відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов?язки. Натомість, підсудність справ за вибором позивача (альтернативна підсудність) допускається виключно з підстав та у випадках передбаченихст.28 ЦІК України даний перелік справ є вичерпним. Скаржник зазначив, що в даному випадку із змісту позовної заяви вбачається, що підставою для звернення із позовом, стали неправомірні дії працівника поліції внаслідок неправомірного притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Ця категорія справ охоплюється саме статтею 28 ЦПК України.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.2 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на ухвали суду про передачу справи на розгляд до іншого суду розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що по даній справі оскаржується ухвала суду про передачу справи на розгляд до іншого суду, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Передаючи справу на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва, суд першої інстанції, керуючись ч.2 ст. 27 ЦПК України, виходив із того, що позивач просить стягнути моральну шкоду, завдану внаслідок незаконних дій патрульної поліції, посилання позивача на приписи ч. 4 ст. 28 ЦПК України не є слушними, та розгляд даної справи віднесений до територіальної юрисдикції (підсудності) суду за місцем знаходження відповідача.

Такий висновок не відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Суд, встановлений законом (законний суд), є необхідним інституційним елементом справедливого правосуддя в тому розумінні, яке цьому поняттю надає стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.

У цивільно-процесуальному законодавстві України визначення «належного суду» врегульоване інститутом підсудності та передбачене Розділом 3 Глави 2 Цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд до іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 2 ст. 27 ЦПК України встановлено загальне правило про підсудність справ за місцезнаходженням відповідача та визначено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Статтею 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачами і відповідачами можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Виходячи з положень цивільного процесуального законодавства відповідач це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

У частині 4 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Звертаючись до суду першої інстанції, представник просив стягнути з державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 34000,00 грн в якості відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на норми ЗУ « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Також в апеляційній скарзі апелянт посилалась на ст. 1176 ЦК України, яка регулює відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

З позовної заяви вбачається, що позивач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням наведеного апеляційний суд приходить до висновку про те, що при зверненні до суду з позовом позивач використав належне йому право вибору суду за правилами альтернативної підсудності та звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова, що відповідає приписам ч. 4 та ст. 28 ЦПК України. Тому суд дійшов до помилкового висновку про направлення справи до суду за місцем знаходження відповідача.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права, у зв`язку із чим колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду .

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Косінцева Костянтина Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 липня 2024 року- скасувати. Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2024 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В.Маміна

Н.П.Пилипчук