Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/484/17
Провадження № 2/935/3/24
РІШЕННЯ

Іменем України

05 червня 2024 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Василенка Р.О., із секретарем Криворучко Я.В., за участю: позивача - ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , її представника адвоката Кушніренка А.В., третьої особи- приватного нотаріуса Чевкоти О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Коростишівського районного нотаріального округу Житомирської області Чевкота Олена Анатоліївна про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Коростишівського районного нотаріального округу Житомирської області Чевкота Олена Анатоліївна у якому просив суд визнати недійсним заповіт від 29 листопада 2016 року, зареєстрований в реєстрі за №1149, посвідчений приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу Чевкотою О.А. за яким його батько ОСОБА_3 заповів все своє майно ОСОБА_2 .

В обгрунтування позову вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_3 . Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частки у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Інша частка вказаного будинку, де постійно проживає позивач подарована позивачу його покійною матір?ю. Вказує, що батько фактично проживав разом з його братом ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначає, що його батько багато років не працював, зловживав алкогольними напоями, у зв?язку з чим у нього загострювалися хронічні захворювання: ожиріння 4 ступеню, серцево-судинна недостатність, захворювання системи травлення. Вказує, що через такий спосіб життя у них з батьком виникали непорозуміння, оскільки він забороняв батькові пити.

Пояснив, що останні місяці перед смертю стан батька погіршився. У нього постійно боліла голова, він чув шум "у голові", майже не міг самостійно рухатися, звуки, зокрема, телевізор, розмови, його дратували, через що неодноразово викликався дільничий лікар, що підтверджується записами у медичній картці. Зазначає, що незважаючи на непорозуміння батько завжди говорив, що квартира залишиться позивачу.

За 2 дні до смерті, ввечері, 29 листопада 2016 року, батько склав заповіт на користь відповідача ОСОБА_2 . Такий заповіт посвідчений приватним нотаріусом Чевкотою О.А. за реєстровим номером 1149, складався вдома за адресою проживання його батька. Нотаріуса запросила відповідачка ОСОБА_2 , яка за гроші готувала батьку та його брату ОСОБА_5 їжу та купляла горілку.

Вказує, що відповідач побачила, що стан здоров`я його батька значно погіршується вирішила швидко посвідчити заповіт на її користь. Вважає, що на момент посвідчення заповіту батько не розумів, що відбувається, у нього "в голові хлюпало", звуки його дратували, він перебував у пригніченому стані.

Посвідчення заповіту відбувалося під тиском відповідачки, зацікавленої в отриманні майна, волевиявлення батька не було вільним і не відповідало його волі. В момент складання заповіту він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Тому просить визнати недійсним складений ним заповіт на користь відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 направила до суду письмові заперечення у яких просить відмовити у задоволенні позову. Вважає позов ОСОБА_1 безпідставним та надуманим.

Вказує, що ОСОБА_3 (заповідач) в 2004 році домовився із її матір`ю ОСОБА_6 , про те, щоб вона доглядала його та ОСОБА_7 (брата заповідача), який є інвалідом з дитинства. ОСОБА_3 проживав з братом, і йому було тяжко готувати їжу, прати білизну та займатися іншими господарськими роботами. За те, що будуть за ним доглядати обіцяно було оформити квартиру, як заповіт.

ІНФОРМАЦІЯ_2 мати відповідача померла. Вказує, що ОСОБА_3 запропонував їй доглядати його та брата, а він залишить заповіт на квартиру на неї.

На початку жовтня 2016 року у ОСОБА_3 почало погіршуватись здоров?я і він заявив, щоб відповідач запросила нотаріуса та він складе на неї заповіт. Вказує, що спочатку відмовляла його, жартувала, говорила що він одужає, а заповіт оформить сам, піде до нотаріуса і оформить.

На початку листопада 2016 року здоров?я ОСОБА_3 значно погіршилось і він більш наполегливо почав просити викликати нотаріуса. Вказує, що ОСОБА_3 був цілком адекватним і психічно здоровою людиною, що можуть підтвердити свідки. Позивачем не надано будь-яких доказів, що волевиялення ОСОБА_3 не було вільним та не відповідало його волі.

Третя особа приватний нотаріус Коростишівського районного нотаріального округу Житомирської області Чевкота О.А. направила до суду письмові заперечення у яких просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що заповіт, складений ОСОБА_3 та посвідчений нею 29 листопада 2016 року за реестровим № 1149 складено з дотриманням норм законодавства, згідно з волевиявленням заповідача.

Зазначила, що ОСОБА_3 був лежачим хворим, але під час спілкування з ним ніяких сумнівів у його свідомості у нотаріуса не виникло. Свою волю він висловлював чітко і наполегливо. Вже при першій зустрічі він розповідав, що лежить три роки, спочатку за ним доглядала мати відповідачки, а після її смерті йому стала допомагати відповідачка. Розповідав, що хоче віддячити відповідачці за те, що вона їх з братом не покидає, доглядає за ними обома, тому й хоче зробити заповіт. Він чітко висловив свою волю, зазначив, що хоче зробити заповіт «на все майно». Читав текст на папері, розписувався на окремому аркуші, таким чином демонструючи нотаріусу, що зможе все прочитати і підписати. Після виготовлення заповіту сам уголос його прочитав, двічі власноручно написав текст «Цей заповіт прочитаний мною вголос та підписаний власноруч о 16 год. 50 хв.», тричі поставив свій підпис, написав своє прізвище та ініціали, а також поставив свій підпис у журналі обліку викликів нотаріуса.

Вказала, що у неї не було сумнівів у тому, що відповідачка здійснює виклик нотаріуса саме на прохання заповідача, ОСОБА_3 , оскільки і 16 листопада, і 29 листопада у її присутності між ними відбувалося спілкування по телефону з приводу відповідей на поставлені запитання, що було підтверджено під час візиту до заповідача.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити з наведених підстав, обгрунтувавши викладеними у позові доводами. Вказав, що він доглядав за батьком і батько казав йому, що квартиру залишить йому. Неналежний стан батька підтверджують свідки та записи в медичній книзі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Кушніренко А.В., у судовому засіданні позов не визнали просили відмовити у його задоволенні. Укладений ОСОБА_3 заповіт відповідав його волі та намірам. Його здатність усвідомлювати значення своїх дій підтверджує зокрема висновок посмертної судово-психіатричної експертизи від 18.03.2024 №290. Будь-яких доказів наявних психічних розладів не надано.

Третя особа приватний нотаріус Чевкота О.А. у судовому засіданні заперечила щодо позову обгрунтувавши викладеними у письмових поясненнях доводами. Вказала, що у неї не виникло сумнівів, щодо волі ОСОБА_3 та дійсності намірам заповісти майно саме на користь відповідача. Він самостійно підписав заповіт на всіх примірниках, прочитав його. Коли вона прийшла до нього він зрадів, оскільки чекав на зустріч тривалий час. Крім того до дня посвідчення заповіту вона спілкувалася з ним по телефону, коли відповідач приходила до неї з питаннями пов`язаними з посвідченням заповіту. Дійсність намірів була очевидною, він усвідомлював значення укладеного правочину, який відповідав його волі.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що вони з померлим ОСОБА_3 проживали по сусідству на одному поверсі, квартири були поруч, живе в квартирі приблизно з 2004 року. Вказав, що в квартирі ОСОБА_3 постійно було чутно шум, бійки, крики, п`янки. Іноді вночі неможливо було спати, так як має суміжні стіни з його квартирою. Відповідача за місцем проживання ОСОБА_3 не бачив жодного разу, в той же час вказав, що працює та його робочий день з 08 години до близько 18 години.

Зазначив, що бачив як позивач навідувався до батька 1-2 рази на тиждень та приносив йому продукти та інше. ОСОБА_3 мав залежність від алкоголю. Як йому відомо останній рік ОСОБА_3 не виходив із квартири та йому стало гірше, але п`янки все одно були, однак було тихіше. Також вказав, що ОСОБА_3 погано ходив, мав надмірну вагу.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні вказав, що він підробляв водієм «таксував». Бачив як позивач привозив ОСОБА_3 продукти. Він сам особисто 2-3 рази на місяць привозив позивача до ОСОБА_3 . Про стан ОСОБА_3 йому відомо зі слів позивача.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні вказала, що особисто знайома як з позивачем, так з відповідачем. Працювала у поштовому відділенні, куди приходив ОСОБА_11 , який є братом померлого ОСОБА_3 та проживав з ним разом. ОСОБА_11 отримував на пошті відповідні соціальні та пенсійні виплати, купував необхідне та сплачував комунальні платежі, обрахунки яких та записи зі слів ОСОБА_5 здійснював сам ОСОБА_3 . Заборгованості за комунальними послугами вони з братом не мали, ОСОБА_3 за цим слідкував.

Вказувала, що у 2016 році була у квартирі ОСОБА_3 2 -3 рази. У квартирі було просто, але суттєвого безладу не було. Кімната, де спав ОСОБА_3 була пристойною, як для кімнати лежачого. Вказала, що у ОСОБА_3 був нормальний стан, він був лежачий, але голова світла, тямущий, абсолютно адекватна людина, при здоровому розумі. Коли була у квартирі не бачила їх з братом у стані алкогольного сп`яніння, запаху не чула.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні повідомив, що проживає в одному будинку з ОСОБА_3 , у сусідньому під`їзді. Знає ОСОБА_3 ще з армійських часів. Періодично він допомагав ОСОБА_3 та його брату. Вказав, що ОСОБА_3 не піднімався. Зазначив, що він пропонував ОСОБА_5 найняти доглядальницю, але той відмовився та сказав йому, що все добре, інші помічники не потрібні, вони справляються, квартира ОСОБА_13 (позивачу).

З ОСОБА_3 та його братом спілкувалися вони час від часу. У 2016 році бачив ОСОБА_3 близько 10 разів.. Останній раз бачив та говорив за 8-10 днів до смерті. За два місяці до смерті ОСОБА_3 спілкувався нормально. Стан сп`яніння це був звичайний стан для ОСОБА_3 .

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 8 т.1).

Відповідно до заповіту від 29 листопада 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу Чевкотою О.А. зареєстрованого в реєстрі за №1149 ОСОБА_3 , заповів все своє майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, відповідачу - ОСОБА_2 . Зміст статей 1235,1241, 1307 ЦК України роз`яснено нотаріусом заповідачу. Заповіт до підписання підписаний прочитаний уголос заповідачем і власноручно підписаний ним у присутності нотаріуса (а.с. 9-10 т.1).

Батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_3 та ОСОБА_14 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 20.01.2017 року вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , заведено спадкову справу №4/2017 від 20.01.2017 року. (а.с. 11 т.1).

З довідки КУ «Центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф» Житомирської обласної ради від 13.12.2018 року №1030 вбачається, що 28.11.2016 року до вказаного центру надходив виклик за адресою: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_3 .. Підстава виклику: «задихається». Попередній діагноз: ХОЗЛ. Напад удухи. Медичну допомогу надано на місці. (а.с. 138 т.1)

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №339 слідує, що основною причиною смерті ОСОБА_3 є « ОСОБА_15 ». Хворий мав паталогічні стани, що призвели до смерті: сердцево-судинна недостатність, кардіоміопатія. Крім того вказано про ожиріння 3 ступеню. (а.с. 169 т.1).

Відповідно до довідки КНП «Центральна районна лікарня ім. Д.І. Потєхіна» від 17.04.2019 №551 слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а проживав за адресою: АДРЕСА_2 , на обліку при наркологічному та психіатричному кабінетах не перебував (а.с. 182 т.1).

Відповідно до висновку експертів ОСОБА_16 , ОСОБА_17 Державної установи «Інститут судової психіатриї МОЗ України» від 18.03.2024 №290, наданого за результатом проведення посмертної судово-психіатричної експертизи слідує, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , в момент укладення заповіту 29.11.2016 року ознак психічного розладу не виявляв. ОСОБА_3 за своїм психічним станом в момент укладення заповіту 29.11.2016 року усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними. (а.с. 11 т.3).

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

За змістом ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Вимоги щодо форми та змісту заповіту встановлені ст. 1247 ЦК України. Так, цією нормою Кодексу визначено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4. ст. 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 207 цього ЦПК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов?язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами»

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, а саме у разі, якщо заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Згідно з ч. 3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини першої ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостоюст.203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У постанові Верховного Суду від 22 лютого 2023 року в справі № 760/11767/16-ц зазначено, що правила ст.225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Тобто, для визнання правочину недійсним необхідна наявність факту, що особа саме у момент укладення договору не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, які надані сторонами на підтвердження чи спростування викладених обставин, та оцінюються судом відповідно до статті 89 ЦПК України.

Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя ст.12, частина перша ст.81 ЦПК України). Відповідно до частин першої та другої ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша ст.89 ЦПК України).

Позивач обгрунтовуючи свої вимоги про визнання недійсним заповіту від 29 листопада 2016 року складеного його батьком ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 вказував про те, що в момент його складання ОСОБА_3 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, його волевиявлення не було вільним та не відповідало його волі. Вказав, що батько зловживав спиртними напоями, перед смертю стан здоров`я ОСОБА_3 погіршився у нього постійно боліла голова, він чув шум "у голові", майже не міг самостійно рухатися, звуки, зокрема, телевізор, розмови, його дратували.

Зі змісту заповіту, який посвідчений 29 листопада 2016 року, приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу Житомирської області Чевкотою О.А., зареєстрованого в реєстрі №1149 слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , попередньо ознайомлений з правовими наслідками недодержання при вчиненні правочинів вимог закону, усвідомлюючи природу цього правочину та значення своїх дій, перебуваючи при здоровому розумі та ясні пам?яті, діючи вільно, за відсутності будь-якого примусу як фізичного, так і психічного, не страждаючи на захворювання, що перешкоджають усвідомленню суті цього правочину, не обмежений установленому порядку у праві укладати правочини, на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів відповідачу ОСОБА_2 .

Заповіт ним прочитаний уголос та підписаний власноручно, про що міститься відповідний запис у заповіті, написаний самим же заповідачем. Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено нотаріусом. Вказано, що у зв`язку з хворобою ОСОБА_3 заповіт посвідчено за місцем його фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином нотаріусом при посвідченні заповіту не були порушені вимоги до його форми та порядку його посвідчення, що встановлені ст.ст. 1247,1248,1253 ЦК України, а також не встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало її волі.

Покази частини свідків щодо його зловживання алкоголем жодним чином не вказують на те, що заповідач мав ознаки психічних захворювань, які б на момент укладення заповіту позбавляли його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та не розуміти зміст укладеного ним правочину. Покази свідків позивача зокрема щодо неадекватності заповідача суперечать показам іншого свідка та не підтвердженні будь-якими належними, достатніми та допустими доказами.

Відповідно до висновку посмертної судово-психіатричної експертизи від 18.03.2024 №290, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , в момент укладення заповіту 29.11.2016 року ознак психічного розладу не виявляв, за своїм психічним станом в момент укладення заповіту усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними.

Наявні у матеріалах справи докази, записи у медичній книжці не містять будь-яких даних про те, що на момент укладення заповіту ОСОБА_3 мав психічні розлади. ОСОБА_3 не перебував на обліку при наркологічному та психіатричному кабінетах.

Будь-яких інших доказів того, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, а також того, що на момент укладання заповіту він не усвідомлював значення своїх дій та не був здатний керувати своїми діями, суду не надано, а відтак спірний заповіт є чинним і визнанню недійсним не підлягає.

З огляду на зазначене, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Враховуючи положення статті 141 ЦПК України та висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати понесені стороною позивача розподілу не підлягають.

Враховуючи викладене, на підставі ст.255, 1247, 1248, 1257 ЦК України, і керуючись ст.ст. 3, 10, 12, 76-83, 89, 95, 141, 247, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Коростишівського районного нотаріального округу Житомирської області Чевкота Олена Анатоліївна про визнання недійсним заповіту від 29 листопада 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №1149, посвідченого приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу Чевкотою О.А., - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Приватний нотаріус Коростишівського районного нотаріального округу Житомирської області Чевкота Олена Анатоліївна, місцезнаходження: вул. Соборна Площа, 18, м. Коростишів, Житомирського району, Житомирської області.

Повне судове рішення складено 13.06.2024 року.

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО