Справа № 175/6501/24
Провадження № 2/175/1092/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"27" листопада 2024 р. смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Білоусової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Перепелиці В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Верховецька Валерія Едуардівна про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позову зазначила, що її бабусі ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу належав будинок, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу рішенням народного суду Млинівського району Ровенської області від 30.03.1996 року прізвище матері було змінено на « ОСОБА_4 », проте паспорт змінено не було, а тому за паспортом матір була із шлюбним прізвищем « ОСОБА_5 ».

Після смерті ОСОБА_3 , позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, проте їй було відмовлено у зв`язку із тим, що право власності на житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_6 згідно паспортних даних, в той час як згідно відомостей з Державного реєстру померла на момент укладання договору мала прізвище « ОСОБА_4 ». У зв?язку з вищевикладеним, нотаріус не зміг встановити належність спадкодавцю майна, вказаного в договорі купівлі-продажу та відомостях про реєстрацію права власності, а тому видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку в праві власності на житловий будинок є такою, що не відповідає вимогам закону.

Після уточнення своїх позовних вимог, просить суд встановити факт належності ОСОБА_3 договору купівлі-продажу, а також спадкового майна, визнати за позивачем право власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом.

Позивач подала до суд заяву, в якій просила розглядати справу в за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Третя особа про розгляд справи повідомлена належним чином, заяв не подавала.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що бабусею позивачки є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15.11.1958 між ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серії НОМЕР_1 , виданим 15.11.1968 Кадієвським райбюро ЗАГС Луганської області, про що 15.11.1958 зроблено відповідний запис за № 111. З свідоцтва вбачається, що після реєстрації одруження присвоєно прізвище дружині « ОСОБА_5 », замість дівочого прізвища « ОСОБА_4 ».

30.03.1966 шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розірвано та присвоєно ОСОБА_6 дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 », що підтверджується рішенням народного суду Млинівського району Ровенської області по цивільній справі № 2-95/1966.

23.07.1971 реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Новомосковському району Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом №61 зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та зміна прізвища дружини після розірвання шлюбу з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_4 ».

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 16.11.2020 виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, про що 16.11.2020 складено відповідний актовий запис № 103.

На момент смерті ОСОБА_3 належав на праві власності будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі укладеного між продавцем ОСОБА_8 (мовою оригіналу) та покупцем ОСОБА_9 (мовою оригіналу), посвідченого 04.05.1978 виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради народних депутатів, та зареєстрованого в книзі нотаріальних дій за реєстровим № 26.

Під час укладення договору купівлі-продажу від 04.05.1978 будинок мав №9, а вже під час реєстрації прав на нього Новомосковським БТІ 10.09.1997 його нумерація була змінена на №11, про що свідчить мокрий штамп Новомосковського БТІ на зворотному боці Договору купівлі - продажу від 04.05.1978.

Після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Верховецькою В.Є. 13.04.2021 було відкрито спадкову справу № 47/2021.

Позивач 25.04.2024 звернулася до приватного нотаріуса Верховецької В.Є. з заявою про видачу на її ім?я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , на частку у праві власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 04.05.1978 Сурсько-Литовською сільською радою Дніпропетровського район Дніпропетровської області за реєстровим № 26.

Постановою приватного нотаріуса Верховецькою В.Є., у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу відмовлено у зв`язку із тим, що відповідно до інформаційної довідки, виданої КП «Бюро технічної інвентаризації» Слобожанської селищної ради 24.04.2021, право власності на житловий будинок зареєстровано 10.09.1997 за ОСОБА_6 , проте на підставі наданих документів та відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян нотаріусом встановлено, що на день придбання нерухомого майна (04.05.1978) та на день реєстрації права власності на житловий будинок (10.09.1997) спадкодавець мала прізвище « ОСОБА_4 ».

Як зазначає позивач, її бабуся після розірвання шлюбу не вчасно змінила свій паспорт, а тому згідно паспорту на дату укладання договору купівлі-продажу мала прізвище « ОСОБА_5 », тому і в договорі від 04.05.78 покупцем російською мовою зазначено ОСОБА_9 , а в реєстрі прав власності на нерухоме майно, яке на підставі делегованих повноважень вело Новомосковське бюро технічної інвентаризації, власником будинку українською мовою зареєстровано ОСОБА_6 .

І лише у 2002 році ОСОБА_6 здійснила обмін старого паспорта з прізвищем « ОСОБА_5 » та 20.08.2002 отримала паспорт громадянки України серії НОМЕР_3 , який виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, в якому вже значиться її прізвище ОСОБА_4 , яке відповідає прізвищу, внесеному до реєстру актів цивільного стану - ОСОБА_4 .

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (пункт 6).

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові якої, що зазначені в документі - не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Згідно роз`яснень п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», - визначено можливість встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Враховуючи надані позивачем докази та вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне встановити факт належності ОСОБА_3 правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі-продажу на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо вимоги позивача про встановлення факту належності ОСОБА_3 самого домоволодіння, суд зазначає, що встановлення зазначеного факту в порядку ст. 315 ЦПК України не передбачений.

Щодо вимоги про визнання права власності в порядку спадкеування за заповітом, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 Цивільного кодексу України вказує на те, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 1278 Цивільного кодексу України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 47/2021, відкритої після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Верховецькою В.Є., ОСОБА_3 за життя склала заповіт, який посвідчений 04.07.2005 Виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області за реєстровим № 71, в якому все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_10 .

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 , ОСОБА_10 змінила прізвище на « ОСОБА_11 ».

Враховуючи, що судом вже встановлений факт належності спадкового майна ОСОБА_3 , а також те що ОСОБА_1 є належним спадкоємцем за заповітом, суд вважає можливим задовольнити вимогу позивача про визнання права власності за нею на частину домоволодіння, що входить до спадкового майна.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Верховецька Валерія Едуардівна про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 10,11,212-215, 76-81, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Верховецька Валерія Едуардівна про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити частково.

Встановити факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу від 04.05.1978 року, що був нотаріально посвідчений виконкомом Сурсько-Литовської сільської ради народних депутатів та зареєстрований в книзі нотаріальних дій за № 26 на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_5 , серія та номер паспорту НОМЕР_6 виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 04 січня 2008 року, на частину домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (підписання, складання повного судового рішення).

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. М. Білоусова