Справа № 303/4728/24
УХВАЛА

10 червня 2024 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Полянчук Б.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подав до суду заяву про встановлення факту смерті ОСОБА_2 .

Згідно з ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Виходячи з вимог ч.3 ст.294 ЦПК України заява про встановлення факту повинна відповідати вимогам ст.ст. 175,177,318 ЦПК України.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення,повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Заява подана без дотримання вимог п.2 ч.1 ст.318 ЦПК України, оскільки заявником не зазначено причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України N 52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 N545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N 1150/13024; фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 N545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N1150/13024; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці документи додаються до другого примірника актового запису про смерть.

Відповідно до Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма N106-о), затвердженої Наказом МОЗ України від 8 серпня 2006 року N 545, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану видається лікарське свідоцтво про смерть.

Відповідно до затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2010 р. № 1025 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 р. № 755) опису бланка свідоцтва про смерть, у свідоцтві про смерть розміщується напис «помер(ла)» та поля для внесення відомостей про число, місяць, рік смерті.

Так, позивачем долучено до заяви докази, смерті ОСОБА_3 , в тому числі і лікарське свідоцтво про смерть, яке згідно підпункту а, пункту 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні є підставою для державної реєстрації смерті, але заявником не зазначено докази відмови ВДРАЦС у вчиненні актового запису. Долучена до заяви довідка ВДРАЦС від 03.04.2024 свідчить про відсутність у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян інформації про державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 , а не про відмову у вчиненні такого актового запису.

Таким чином, заявником не долучено до заяви докази неможливості оформлення смерті ОСОБА_4 у ВДРАЦС.

Крім того, заявник посилається на те, що його брат долучився до складу добровольчого формування територіальної громади Дніпровського району м. Києва №23 «Карпатська Січ», яке брало участь у бойових військових діях на території Київської області в м. Буча, але всупереч п.3 ч.1 ст.318 ЦПК України заявником не зазначено та не долучено до заяви докази, які підтверджують цей факт, якими можуть бути відомості про це безпосередньо від добровольчого формування територіальної громади Дніпровського району м. Києва №23 «Карпатська Січ»

Водночас звертаю увагу, що постановою Верховного суду від 29.03.2023 у справі №753/8033/22 роз`яснено, що доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко - і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю. Про зазначене вказав Верховний Суд у постанові від 29.03.2023 року (справа № 753/8033/22).

Крім того, заявнику необхідно звернути увагу і на порядок звернення до суду із заявою, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами ДРАЦС може бути видано свідоцтво про смерть, оскільки чинний ЦПК України містить чотири процедури: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку в наслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Враховуючи, що Указом Президента України воєнний стан встановлено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України, тому даний спрощений порядок розповсюджується на встановлення юридичних фактів, що відбулись на всій території України (як мінімум - до закінчення воєнного стану). Але в основному такий спосіб стосується зони воєнних дій та тимчасово окупованих територій, оскільки на таких територіях не функціонують відповідні органи, які можуть зафіксувати факт смерті.

За таких обставин заяву слід залишити без руху, а заявнику необхідно надати термін для виправлення недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 259-261, 318 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту - залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність усунення недоліків заяви на протязі п`яти днів з дня отримання копії ухвали та роз`яснити, що в разі невиконання вимог цієї ухвали, заява вважатиметься неподаною і буде йому повернута.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя