Справа № 521/2388/24
Номер провадження № 2-о/521/189/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Громіка Д.Д.,

при секретарі Котигорох Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту перебування на утриманні померлого чоловіка, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні померлого чоловіка, за участю заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просить суд встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлення даного факту заявник обґрунтовує бажанням реалізувати право на перехід на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2024 року провадження по справі відкрито.

25.04.2023 року на електронну адресу суду від заінтересованої особи надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, заяви та клопотання зі сторони ГУПФУ в Одеській області відсутні.

Заявник в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити заяву.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. В матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.09.2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 ») був укладений шлюб зареєстрованим Другим відділом реєстрації актів громадянського стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 420, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 .

Після одруження вони з чоловіком до дня його смерті проживали разом однією сім`єю за місцем його реєстрації в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт її спільного проживання та ведення господарства з чоловіком за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується наступними доказами:

- актом приймання виконаних робіт №457841 до Договору №352879 від 15 липня 2017 року про надання телекомунікаційних послуг від 29.07.2017 року, за яким заявницею від ТОВ НВП "Тенет" були прийняті послуги щодо організації сполучної лінії Інтернет до приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ;

- реєстраційною карткою абонента Тенет, з якої вбачається, що особовий рахунок за адресою: АДРЕСА_1 , - оформлений на ОСОБА_1 ;

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002046 від 28.11.2017, яким підтверджується що ОСОБА_1 27.11.2017 року зверталася до Хаджибеєвського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області з приводу крадіжки її майна з будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- договором №4401 на централізовану охорону майна, укладеного між заявницею та ТОВ "Гепард НДСО", щодо охорони квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

- конвертами з відміткою працівника пошти від 11.04.2011 року та від 08.09.2010 року, яким підтверджується отримання заяницею кореспонденції від ТОВ "ВіжнТБ" за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квитанцією від 22.12.2020 року, якою підтверджується оплата заяницею абонементу на отримання газети "На пенсії" за адресою: АДРЕСА_1 ;

- рахунком від ТОВ "Віжн Медіа" за жовтень 2010 року щодо сплати заявницею абонплати за супутникове ТБ за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квитанціями про сплату заявницею за комунальні послуги з газопостачання, водопостачання, електропостачання, вивіз побутових відходів та інші, надані за адресою: АДРЕСА_1 ;

- декларацією з сімейним лікарем, з якою підтверджується місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

- актом про фактичне проживання від 25.08.2023 року, складеному сусідами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про те, що ОСОБА_1 , проживала з 2003 року за адресою: АДРЕСА_1 , та вела спільне господарство з ОСОБА_2 ;

- довідкою №3 від 29.08.2023, виданою ОСН мікрорайону "Слобідський" про те, що ОСОБА_1 проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом із своїм чоловіком ОСОБА_2 з 09.2003 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та вели спільне господарство;

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 , отримував пенсію за віком в розмірі 12 975, 21 грн., що підтверджується довідкою Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Одесі від 20.02.2024 року.

ОСОБА_1 також є пенсіонером за віком з 16 січня 2012 року, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 .

Під час сумісного проживання ОСОБА_1 знаходилась на утриманні свого чоловіка, оскільки розмір її пенсії був значно меншим ніж розмір пенсії її чоловіка.

Згідно довідки про доходи №561960 ОСОБА_1 отримую пенсію за віком, розмір якої становить 4 887,69 грн.

Після смерті чоловіка ОСОБА_1 звернулася Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника ОСОБА_2 . Однак за вказаною заявою було прийнято рішення від 12.10.2023 року про відмову в переведенні на пенсію по втраті годувальника ОСОБА_2 через різні адреси реєстрації місця проживання та роз`яснено, що у разі неможливості надання органу Пенсійного фонду України довідки, яка підтверджує факт перебування на утриманні годувальника на момент його смерті, такий факт встановлюється в судовому порядку.

Таким чином, судом встановлено, що розмір грошового забезпечення померлого чоловіка заявниці в кілька разів перевищував розмір пенсії самої заявниці, тому допомога від чоловіка була основним постійним джерелом засобів для її існування, що свідчить про перебування на утриманні померлого чоловіка.

З огляду на викладене, в даному випадку, отримання дружиною померлого пенсії не є підставою для відмови у встановленні факту перебування її на утриманні чоловіка. Хоча ОСОБА_1 і отримувала пенсію, але її розмір в рази був менший від розміру пенсії ОСОБА_2 , а тому допомога чоловіка була постійним і основним джерелом її засобів до існування.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Положеннями ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262 право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї загиблих, померлих або таких, що пропали безвісті військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим законом, які перебували на їх утриманні.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються:

б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або є особами з інвалідністю.

Згідно із статтею 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262 - «Члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Відповідно до пункту 10 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402 до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються: заява, копія про смерть годувальника, копія свідоцтва про шлюб, довідка уповноважених органів з місця проживання про перебування членів сім`ї на утриманні померлого годувальника або рішення суду про перебування на утриманні, копія документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, довідка ВАТ «Ощадбанк» або інший документ, що підтверджує відкриття рахунку, назву та номер відділення ВАТ «Ощадбанк» та копія паспорту.

Статтею 38 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» визначено членів сім`ї, які вважаються утриманцями. Так, члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, Свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Пленум Верховного Суду України в п. 8 Постанови «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, роз`яснив, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться в п. 8 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п.2ст.273 ЦПК( 1502-06)) , якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст. 62 ЦПК України.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні, ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. А ні отримання непрацездатною особою пенсії, а ні її окреме проживання від годувальника не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

Відповідно до п. 2.11 Постанови Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймається документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, які були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Частиною 2 ст.256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім тих, що передбачені ч. 1 зазначеної статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 та отримувала пенсію, розмір якої значно менший пенсії, яку отримував її чоловік.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

З огляду на зазначене, встановивши, що допомога, яка надавалась ОСОБА_2 була для заявниці хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість задоволення заяви.

Така ж позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року № 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року у справі №210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

Судом встановлено, що станом на день смерті ОСОБА_2 , подружжя проживало разом, вело спільне господарство.

Суд, оцінюючи інформацію, яка міститься у довідці з місця проживання, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Під час розгляду вказаної справи, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozerv.the Republic of Moldova and Russia", "IlacuandOthers v. Moldova and Russia"), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

При таких обставинах, суд вважає, що заяву про встановлення факту перебування на утриманні слід задовольнити, що надасть можливість заявниці реалізувати право на перехід на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

Керуючись ст. ст. 5, 76, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 293, 315, 319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту перебування на утриманні померлого чоловіка задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні годувальника її чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 10 червня 2024 року.

Повні відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини 5 статті 265 ЦПК України:

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ).

Заінтересова особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ЄДРПОУ - 20987385).

Суддя: Д.Д. Громік