Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2024 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С.,

за участю секретаря судового засідання - Бублик А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми, відшкодування моральної шкоди.

Зазначав, що 14.09.23 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Деу Ланос», н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем «Сузукі», н.з. НОМЕР_2 , який здійснив зіткнення з автомобілем «Рено Логан», н.з. НОМЕР_3 чим порушив п. 13.1 ПДР.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний йому на праві власності автомобіль - «Сузукі», н.з. НОМЕР_2 , зазнав механічних пошкоджень.

Відповідно до постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 16.10.23 винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2 .

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 14.10.2023 № ВЕД-49/23 вартість матеріального збитку (шкоди), завданої власнику КТЗ «Сузукі», н.з. НОМЕР_4 внаслідок ДТП, станом на дату ДТП 14.09.2023, дорівнює ринковій вартості КТЗ до ДТП, та становить 265 968 грн. 20 коп.; вартість відновлювального ремонту пошкоджень КТЗ «Сузукі», н.з. НОМЕР_4 , отриманих внаслідок ДТП, станом на дату ДТП 14.09.2023 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 193 152 грн. 74 коп., витрати на відновлювальний ремонт КТЗ «Сузукі», н.з. НОМЕР_4 перевищують його вартість до дорожньо-транспортної пригоди, тому визначена ринкова вартість КТЗ після ДТП, та складає 72 815 грн. 46 коп.

За послуги експерта ним було сплачено 8 931 грн. 96 коп.

За евакуацію транспортного засобу ним сплачено 1 000 грн.

Між ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» 07.05.23 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних.

Відповідно до зазначеного договору страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000 грн. 00 коп., франшиза - 3 200 грн.

27.09.2023 ОСОБА_2 здійснено оплату франшизи за договором на його особистий рахунок у розмірі 3 200 грн.

26.10.2023 ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» сплачено йому страхове відшкодування у розмірі 108 212 грн. 06 коп. (копія виписки по картковому рахунку додається).

Загальна сума страхового відшкодування, яку він отримав, склала 111 412 грн. 06 коп.

Несплачений залишок від розміру матеріальної шкоди становить 154 556 грн. 14 коп.

Крім того, діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка виразилася в душевних стражданнях, пережитих ним та його сім`єю, у зв`язку із неможливістю використовувати власний транспортний засіб за призначенням для вирішення соціально-побутових питань, та яку він оцінює у розмірі 10 000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, просив стягнути з відповідача на його користь 154 556 грн. 14 коп. різниці між виплаченим страховим відшкодування і заподіяною шкодою, 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 1 000 грн. витрат на евакуацію, 8 931 грн. 96 коп. витрат на експертизу, 20 000 витрат на професійну правничу допомогу, судовий збір у розмірі 1 944 грн. 90 коп.

У відзиві на позов відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, вказав на наступне.

ПрАТ «Страхова компанія «УН1КА» було здійснено розрахунок та виплачено страхове відшкодування позивачу у розмірі 108 212,06 грн. (згідно полісу №214480068 страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000,00 грн.), а він сплатив на користь позивача розмір франшизи - 3 200 грн. за вказаним страховим полісом, що загалом становить - 111 412,06 грн.

Експертне дослідження, на яке позивач посилається як на доказ своїх вимог, проводилося без його участі.

Позивач невірно визначає неоплачений залишок, беручи за основу вартість матеріального збитку (шкоди), яка становить 265 968, 20 грн., замість вартості відновлювального ремонту пошкоджень КТЗ, яка становить: 170 960,63 грн.

Відповідно, вірним буде розрахунок: 170 960,63 - 108 212, 06 грн. (страхове відшкодування) - 3 200,00 грн. (оплата франшизи по Полісу) = 59 548,57 грн., тобто, він має сплатити позивачу залишок в сумі - 59 548,57 грн., а не 154 556,14 грн., як вказує позивач.

Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому моральної шкоди протиправною поведінкою відповідача, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача та яким саме чином надумана сума у розмірі 10 000 грн. відновить душевну рівновагу позивача, що на підставі ст. 81 ЦПК України є процесуальним обов`язком позивача. Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди, і умовою цивільно-правової відповідальності.

До того ж, документів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем також не надано.

Посилаючись на зазначені обставини, просив позов задовольнити частково, стягнувши з нього на користь позивача різницю між фактично завданою шкодою та розміром страхового відшкодування у розмірі 59 548,57 грн. та витрати на евакуаційні послуги у розмірі 1 000,00 грн., у задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

У відповіді на відзив позивач вказав на наступне.

Пошкоджений належний йому на праві власності автомобіль не підлягає відновленню, а тому позивачу нанесено збитків на суму 265 968 грн. 20 коп., у зв`язку з чим, з відповідача на його користь підлягає стягненню сума у розмірі 154 556 грн. 14 коп.

До того ж, вказав на те, що розмір моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. є обґрунтованим.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач заперечив проти доводів позивача, викладених у відповіді на відзив та підтримав свою правову позицію, викладену у відзиві.

У судове засідання позивач і відповідач не з`явилися. Від позивача та представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля «Сузукі», н.з. НОМЕР_4 (а.с. 8).

14.09.23 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Деу Ланос», н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем «Сузукі», н.з. НОМЕР_2 , який здійснив зіткнення з автомобілем «Рено Логан», н.з. НОМЕР_3 , чим порушив п. 13.1 ПДР.

Відповідно до постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 16.10.23 винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2 (а.с. 9).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний ОСОБА_1 на праві власності автомобіль - «Сузукі», н.з. НОМЕР_2 , зазнав механічних пошкоджень.

Відповідно до висновку експерта Семенченка П.О. , складеного 14.10.23, вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику КТЗ «Сузукі», н.з. НОМЕР_4 внаслідок ДТП, станом на дату ДТП 14.09.2023, дорівнює ринковій вартості КТЗ до ДТП, та становить 265 968 грн. 20 коп.; вартість відновлювального ремонту пошкоджень КТЗ «Сузукі», н.з. НОМЕР_4 , отриманих внаслідок ДТП, станом на дату ДТП 14.09.2023 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 193 152 грн. 74 коп. з ПДВ, вартість відновлювального ремонту пошкоджень КТЗ «Сузукі», н.з. НОМЕР_4 , отриманих внаслідок ДТП, станом на дату ДТП 14.09.2023 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 170 960 грн. 63 коп. без ПДВ; витрати на відновлювальний ремонт КТЗ «Сузукі», н.з. НОМЕР_4 перевищують його вартість до дорожньо-транспортної пригоди, тому визначена ринкова вартість КТЗ після ДТП складає 72 815 грн. 46 коп. (з ПДВ 20% на замінні складові та матеріали), ринкова вартість КТЗ після ДТП складає 95 007 грн. 57 коп. (без ПДВ 20% на замінні складові та матеріали) (а.с. 10-29).

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій статті 16 ЦК України.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом шкода відшкодовується: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Законом визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).

Слід також зазначити, що відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відтак зазначена норма визначає, що саме законом встановлюється випадки, коли право особи припиняється внаслідок його нездійснення.

Зміст суб`єктивного цивільного права становлять такі юридичні правомочності, як реалізація особою права на дії; можливість вимагати певної поведінки від інших; можливість захисту порушеного права в юрисдикційному порядку (зокрема, у досудовому та судовому порядку).

Згідно зі ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У висновку експерта від 14.10.23 зазначено про те, що витрати на відновлювальний ремонт КТЗ «Сузукі» н.з. НОМЕР_2 перевищують його вартість до дорожньо-транспортної пригоди, що з точки зору такої загальної засади цивільного судочинства як розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) означає економічну необґрунтованість його ремонту, а відтак, наділяє статусом «фізично знищеного транспортного засобу».

В силу норм Закону якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

За змістом експертизи вбачається що ринкова вартість автомобіля «Сузукі» н.з. НОМЕР_2 до дорожньо-транспортної пригоди становить 256 968 грн. 20 коп., а ринкова вартість зазначеного автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди становить 95 007 грн. 57 коп. (без ПДВ 20% на заміні складові та матеріали).

Отже, відшкодуванню власнику автомобіля «Сузукі» н.з. НОМЕР_2 (позивачу у справі) згідно Закону підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, що складає 170 960 грн. 63 коп.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу страховою компанією відповідача було сплачено 108 212 грн. 06 коп. (а.с. 36), відповідачем - 3 200 грн. (а.с. 35).

Таким чином, невідшкодована сума становить 59 548 грн. 57 коп.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою підлягає стягненню з ОСОБА_2 , а тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 59 548грн. 57 коп. Крім того. відповідно до ст. 30 Закону з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на евакуацію транспортного засобу у розмірі 1 000 грн. (а.с. 33 ).

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, позивач посилався на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, пережитих ним та його сім`єю, у зв`язку із неможливістю використовувати власний транспортний засіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частинами 2 - 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У п. 5 зазначеної постанови роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) вказано, що: «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що «[…] визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення».

Оскільки, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 зазнав душевних страждань, пов`язаних з пошкодженням майна, суд, враховуючи характер та тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у вигляді судового збору у розмірі 2 147 грн. 20 коп., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача його користь 20 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження зазначених витрат позивачем надано копію договору № 25 від 20.09.23, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Дерезою Т.П. (а.с. 71), звіт про розмір правничої допомоги (а.с. 72), акт від 25.12.23 на суму 16 000 грн. (а.с. 73), квитанції на загальну суму 16 000 грн. (а.с. 74-76).

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частинами 3, 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У порушення зазначених вимог ЦПК України детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги позивачем не надано.

Наданий звіт про розмір правничої допомоги (а.с. 72) та акт (а.с. 73) містить різний обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також вказано різну суму, зокрема, в частині підготовки матеріалів, складання, оформлення позовної заяви в звіті про розмір правничої допомоги вказано суму у розмірі 2 000 грн., в акті - 8 000 грн.

До того ж, у звіті про розмір правничої допомоги вказано назву роботи - участь у судових засіданнях, судове засідання - 5 000 грн., однак, Дереза Т.П. участь у судових засіданнях не приймала, докази на підтвердження її повноважень як представника позивача відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України у справі відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного згідно із Законом України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

До документів на підтвердження витрат на правничу допомогу не додано копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Дерези Т.П. (а.с. 71-76),.

Оскільки наданий позивачем опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги є суперечливим, до документів на підтвердження витрат на правничу допомогу не додано копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Дерези Т.П., а тому правових підстав для стягнення 20 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу немає.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Позивач просить стягнути з відповідача 8 931 грн. 96 коп. за послуги судового експерта, однак, у порушення вимог ч. 7 ст. 139 ЦПК України до позовної заяви не додано опису робіт, їх обсяг та час, витрачений експертом на виконання робіт, що унеможливлює суд визначити чи є співмірним розмір витрат на оплату робіт залученого позивачем експерта зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим експертом на виконання робіт.

Виходячи з вищевикладеного, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 8 931 грн. 96 коп. за послуги судового експерта немає.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-82, 133, 134, 137, 139, 141, 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, ст. ст. 3, 12, 15, 16, 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, ст. ст. 3, 5, 22, 29, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) про стягнення суми, відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 59 548 (п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот сорок вісім) грн. 57 коп. різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, 1 000 (одну тисячу) грн. витрат на евакуацію транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 (п`ять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. С. Захарчук