ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/18612/22

Провадження № 22-ц/4820/903/24

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідачки ОСОБА_2 Самбір О.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №686/18612/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2024 року (суддя Мазурок О.В., повне судове рішення складено 12 лютого 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Хмельницької міської ради, Виконавчий комітет Хмельницької міської ради в особі Органу опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та становлення графіку зустрічей батька з дитиною.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вказував, що з 04 жовтня 2018 року по 02 травня 2022 року він із відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 . І з народження дитини він брав активну участь у її житті та вихованні, піклувався про сина та проводив багато часу з ним. Звертає увагу, що сторони до народження дитини проживали в Республіці Польща, проте з кінця 2020 року відповідачка разом з дитиною переїхала до України.

ОСОБА_1 посилається на те, що незважаючи на проживання його та його сина за різними адресами, він завжди підтримував контакт з дитиною, кожного місяця приїжджав до України на зустрічі з сином, під час яких за дитиною завжди спостерігалася радісна поведінка і між ним та дитиною існує міцний емоційний зв`язок. Проте, як вважає позивач, чим старшим ставав син, тим важче йому було бачитись з ним, адже відповідачка постійно створювала конфлікті ситуації у присутності дитини; перешкоджала спілкуванню з дитиною та зустрічам дитини із бабусею та дідусем - батьками позивача.

Крім того, позивач зазначає, що 17 грудня 2021 року він надіслав ОСОБА_2 лист-пропозицію, у якій пропонував врегулювати у досудовому порядку порядок сплати аліментів на дитину, встановити та нотаріально посвідчити графік побачень батька з сином, однак цей лист був проігнорований відповідачкою. В усному порядку ОСОБА_2 повідомила, що всі питання будуть вирішуватися у судовому порядку. Також, 10.06.2022 позивач звертався до поліції у м. Варшава з метою вирішити цю проблему, однак поліція без рішення суду нічим не може допомогти. Як вказує ОСОБА_1 , відповідачка не розуміє, що для сина спілкування із батьком є важливим, адже вона керується виключно своїми інтересами, щоб нашкодити позивачу за рахунок благополуччя дитини. Отже, мати чинить батьку перешкоди у вихованні дитини, а також спілкуванні з сином, незважаючи на право батька бачитися з сином, брати участь в його вихованні та спілкуванні.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просив суд зобов?язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у спілкуванні з сином і його вихованні та передавати у встановлені дні та години дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьку - ОСОБА_1 ; визначити ОСОБА_1 порядок участі у вихованні сина шляхом встановлення графіку виховання та спілкування з дитиною: до досягнення дитиною 6 років:

кожної першої та третьої суботи місяця з 09:00 год до 09:00 год ранку наступного дня батько проводить час з сином без присутності матері та третіх осіб за місцем проживання батька ОСОБА_1 з правом ночівлі дитини, відвідування парків, місць для дитячих розваг та харчування, басейну;

кожну другу та четверту неділю місяця з 09:00 год до 19:00 год батько проводить час з сином без присутності матері та третіх осіб за місцем проживання батька ОСОБА_1 з правом відвідування парків, місць для дитячих розваг та харчування, басейну;

щовівторка та щочетверга з 16 години до 18 години батько проводить час з сином без або у присутності матері, що батьки вирішують самостійно між собою, враховуючи рівність їх прав та обов?язків, а також виходячи з найкращих інтересів дитини;

кожну зиму, весну, літо, осінь під час відпустки батька для забезпечення оздоровлення і відпочинку дитини спільний відпочинок батька з сином на період від 7 до 14 днів, період якого погоджується з матір?ю дитини без присутності матері;

щороку для спільного святкування разом з дитиною дня народження батька ІНФОРМАЦІЯ_3 (матері ОСОБА_1 ), дня народження дідуся ІНФОРМАЦІЯ_4 (батька ОСОБА_1 ) з 11:00 год до 17:00 год з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, його батьків (баби та діда), інших місць за бажанням дитини без присутності матері;

вільне відвідування, спілкування з дитиною в день її народження ІНФОРМАЦІЯ_5 , Новий рік та інші свята з правом забирати сина для святкування з 10:00 год до 16:00 год без присутності матері;

у разі хвороби дитини, якщо це припадає на день зустрічі, перенести зустріч на іншу погоджену з батьком дату, враховуючи стан здоров?я дитини.

Рух справи в суді першої інстанції

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 вересня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Призначено підготовче засідання по даній справі на 27 жовтня 2022 року на 09 год 30 хв.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 травня 2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 26 липня 2023 року на 09 год 15 хв.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2024 року в задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із їх недоведеності, а також врахував висновок органу опіки та піклування № 180/01-31 від 26.01.2024, за яким орган опіки та піклування вважає недоцільним визначення способів участі ОСОБА_1 у вихованні дитини, адже малолітній ОСОБА_6 , його мати і батько проживають за межами України, бесіда з ними не проведена, їхні житлово-побутові умови не обстежені, не з`ясована прихильність малолітнього ОСОБА_4 до батька, батько дитини не надав повного пакета документів для всебічного вивчення питання.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись з цим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт посилається на те, що з червня 2022 року він жодного разу не бачив сина, не брав участі у його розвитку та вихованні через те, що відповідачкою заблоковано всі можливі засоби зв`язку та змінено адресу проживання. І позивач звертався у поліцію м. Варшави з проханням допомогти та вирішити ситуацію, на яке отримав відповідь, що на це має бути рішення суду.

Також позивач вказує, що наявність перешкод у спілкуванні та вихованні дитини підтверджені показами свідка ОСОБА_7 і позиція сторони відповідачки, а також її послідовне та категоричне заперечення проти задоволення позову, поряд з іншим, уже само по собі слугує підтвердженням наявності конфліктних відносин між сторонами і наявності перешкод в зустрічах батька з дитиною. Апелянт вказує, що він брав активну участь у вихованні дитини, піклувався та спілкувався з сином у період існування шлюбних відносин між сторонами та до початку 2022 року, однак через погіршення стосунків з матір`ю, його право на участь у житті дитини було порушено, що і стало підставою звернення до суду з позовом.

Позивач зауважує, що ним до органу опіки та піклування було надіслано електронний лист про проведення засідання у режимі відеоконференції у будь-який зручний спосіб із посиланням на те, що він не може приїхати на засідання органу опіки та піклування у вказаний термін, адже проживає та працює в іншій країні. До листа було долучено відповідь від псих- та наркодиспансерів про відсутність перебування позивача на обліку. Також, органи опіки проводили огляд місця проживання батьків апелянта, що являється його місцем реєстрації, та надали позитивну характеристику. Наголошує, що всі необхідні документи та докази по справі були надані, однак проігноровані органами опіки та піклування.

Щодо доказів перешкод у спілкуванні, то ОСОБА_1 вказує, що були надані пояснення, записи розмов, переписок, листи пропозиції, що надсилалися відповідачці як до судового розгляду так і під час розгляду справи, про прохання домовленості щодо зустрічей із дитиною та сплати аліментів в позасудовому форматі, та які були проігноровані останньою. Під час розгляду справи, відповідачкою не спростовано наявність у позивача права на особисте спілкування з сином, передбачене положеннями частини 2 статті 157 СК України, та не доведено неспроможність батька спілкуватися та доглядати за дитиною самостійно, що могло б перешкоджати його розвитку.

Апелянт вважає, що необґрунтованою відмовою у задоволенні позову, місцевий суд фактично погоджується із незаконною позицією матері дитини, яка загалом виключила можливість зустрічей та можливість батька спілкуватися з сином і брати участь у його вихованні, оскільки обґрунтовані і належним чином доведені підстави для такої позиції не встановлені, а відмова за встановлених обставин батькові та сину в таких зустрічах тягне порушення їхніх прав.

Судом проігноровано, що позивач послідовно демонстрував прагнення до спілкування з сином ОСОБА_4 , бажання брати участь в його вихованні, наполягав на наданні йому можливості зустрічатися з дитиною і намагається захистити свої права в судовому порядку. Отже, зазначені вище обставини доводять, що між батьками дитини відсутня згода про вирішення питання щодо визначення способів участі батька у вихованні дитини шляхом переговорів та прийняття спільного рішення, що вбачається з позиції позивача по суті заявлених вимог.

Також, ОСОБА_1 зазначає, що розглядаючи цю цивільну справу протягом більше як 15 місяців, місцевий суд неодноразово відкладав її розгляд з необґрунтованих підстав, а тому такими діями судом проігноровано якнайкращі інтереси дитини, оскільки весь цей час батько позбавлений можливості приймати участь у житті сина, якому, зокрема, на момент ухвалення оскаржуваного судом рішення вже виповнилося 3 роки.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовній вимоги.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 29 травня 2024 року письмові пояснення ОСОБА_2 , подані в її інтересах адвокатом Самбір О.Є., на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2024 року залишено без розгляду.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 25 березня 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2024 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2024 року. Витребувано з Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області цивільну справу №686/18612/22. Зупинено дію рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2024 року до закінчення його перегляду в апеляційному порядку.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 26 березня 2024 року закінчено проведення підготовчих дій. Призначено справу до розгляду у приміщенні Хмельницького апеляційного суду на 11 год 00 хв 06 травня 2024 року.

Протокольною ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 06 травня 2024 року розгляд справи відкладено на 14 год 30 хв 03 червня 2024 року.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

04 жовтня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 (прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_8 ), був укладений шлюб Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 від 04.10.2018 (т.1 а.с.11).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.05.2022 у справі №686/1109/22 шлюб між сторонами було розірвано (т.1 а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син, ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим в Республіці Польща серії НОМЕР_2 від 13.10.2020 (т.1 а.с.13).

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.9).

З довідок №3660 та №К-22089 Хмельницької міської ради вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_10 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.118, 119).

Відповідно до повідомлення Державної прикордонної служби України від 17.02.2023 ОСОБА_11 05.09.2021 здійснив виїзд за кордон; за період з 01.09.2021 по 22.02.2023 тричі здійснював в`їзд на територію України (т.1 а.с.224).

Відповідно до Постанови районного суду для столичного міста Варшави у Варшаві від 25 квітня 2023 року: на час розгляду справи зобов`язано відповідача ОСОБА_12 сплачувати аліменти на користь свого неповнолітнього сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 510 злотих щомісяця, виплачуючи авансом до рук матері дитини ОСОБА_14 до 10 числа кожного місяця з нарахуванням встановлених законом відсотків у разі прострочення сплати будь-якої з частин аліментів (т.1 а.с.269-270).

Згідно висновку органу опіки та піклування № 1099/01-31 від 28.04.2023 - враховуючи те, що ОСОБА_6 , його мати і батько проживають за межами України, бесіда з ними не проведена, їхні житлово-побутові умови за адресами фактичного проживання у м. Варшава не обстежені, неможливо з`ясувати прихильність малолітнього ОСОБА_15 до батька, не доведено наявність спору між батьками щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо, підготувати висновок про визначення участі ОСОБА_1 у вихованні сина місця та часу їх спілкування неможливо (т.1 а.с.251-252).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування № 180/01-31 від 26.01.2024: враховуючи те, що ОСОБА_6 , його мати і батько проживають за межами України, бесіда з ними не проведена, їхні житлово-побутові умови не обстежені, не з`ясована прихильність малолітнього ОСОБА_15 до батька, батько дитини не надав повного пакета документів для всебічного вивчення питання, орган опіки та піклування вважає недоцільним визначення способів участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місця та часу їх спілкування (т.2 а.с.34-35).

Позивач ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_2 та малолітній їхній син ОСОБА_4 проживають у Республіці Польща, що не заперечується учасниками справи.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції та застосовані норми права.

У справі, що переглядається, предметом спору є усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні батька з дитиною, а тому апеляційний суд керується положеннями Конвенції про права дитини, СК України, Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими правовими актами.

Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, принаймні в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю.

Відповідно до частини 7 статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частинами 1, 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі статтею 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Права батьків щодо виховання дитини розцінюються, як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

Згідно із статтею 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно з частиною 1 статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції залишив поза увагою вказані норми законодавства, внаслідок чого допустив порушення статті 9 Конвенції про права дитини, відповідно до якої дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Крім того, в цій справі при вирішенні позову орган опіки та піклування приймав участь у розгляді справи, проте 01.05.2023 направив до суду витяг з рішення №361 від 27.04.2023 про неможливість підготовки висновку та 26.01.2024 надав висновок про недоцільність визначення способів участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина. І підстави зазначених висновків ідентичні: дитина та її батьки проживають за межами України, бесіда з ними не проведена, їхні житлово - побутові умови не обстежені, не з`ясована прихильність малолітньої дитини до батька і позивачем не надано повного пакету документів для вивчення органом опіки та піклування зазначеного питання (т.1 а.с. 250-252, т.2 а.с. 34-35) .

За загальним правилом, передбаченим статтею 19 СК України та статтею 56 ЦПК України, у спорах між батьками про участь одного з батьків у вихованні дитини участь органу опіки і піклування є обов`язковою. Спеціалісти відповідного органу мають надати суду письмовий фаховий висновок щодо розв`язання спору.

Повноваження органів опіки та піклування надавати висновки, їх вид і форма деталізуються у Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 (далі - Порядок).

Зокрема, в ньому зазначено, що у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один із батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (в разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини.

Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, у разі можливості з іншими родичами дитини, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки потреб батьків з метою встановлення здатності матері, батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. До уваги беруться ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини.

Після з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок.

Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади з урахуванням висновку служби у справах дітей (п. 73 Порядку).

Згідно із пунктом 74 зазначеного Порядку під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи.

У частинах 4, 6 статті 19 СК України встановлено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно із частиною 6 статті 56 ЦПК України, органи державної влади та місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі у справі або брати участь у справі за своєю ініціативою для подання висновків на виконання своїх повноважень. Участь зазначених органів у судовому процесі для подання висновків у справі є обов`язковою у випадках, встановлених законом, або якщо суд визнає це за необхідне.

Висновок владних органів містить дві складові: 1) відомості про факти, на основі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного розгляду та вирішення справи; 2) рекомендацію конкретного органу про те, як необхідно з точки зору державного інтересу (захист прав та інтересів дітей) вирішити справу, тобто висновок про факти та право.

Вказане дозволяє віднести висновки до засобів доказування (письмових доказів). Як й інші докази, вони не мають для суду наперед встановленої сили.

Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишились положення статті 141 СК України, якою встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (частина 3 статті 157 СК України).

Відповідно до частини 2 статті 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тим, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Проте суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, не врахував принцип рівності прав батьків у вихованні дитини, а також інтереси останньої.

Недосягнення згоди між батьками щодо порядку та способу участі батька у вихованні дитини не можуть бути підставою для відмови йому у спілкуванні з дитиною.

У рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 196/1202/19 (провадження № 61-5501св22), від 26 червня 2023 року у справі № 753/5374/22 (провадження № 61-2097св23), від 27 лютого 2024 року у справі № 295/12894/20 (провадження № 61-1143св24).

За змістом частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

У частині 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із частинами 1, 2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки позивач проживає окремо від сина, має право на особисте спілкування з ним, його право на участь у вихованні дитини є обмеженим, мати дитини не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у його вихованні, тому право позивача підлягає захисту шляхом надання ОСОБА_1 періодичних побачень та спілкування з сином до досягнення дитиною 6 років: кожної першої та третьої суботи місяця і кожної другої та четвертої неділі місяця з 12.00 год до 18.00 год у присутності матері за місцем проживання батька з правом відвідування парків, місць для дитячих розваг та харчування, басейну, з дотриманням режиму дня, харчування та стану здоров`я дитини; щовівторка та щочетверга з 16.00 год до 18.00 год у присутності матері, з дотриманням режиму дня, харчування та стану здоров`я дитини; двічі на рік під час відпустки батька, спільний відпочинок з дитиною на період від 7 до 14 днів для оздоровлення дитини, з погодженням періоду з матір`ю дитини та за участі матері дитини; щороку для спільного святкування разом з дитиною дня народження батька ІНФОРМАЦІЯ_7 з 12.00 год до 17.00 год з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, інших місць за бажанням дитини у присутності матері, з дотриманням режиму дня, харчування та стану здоров`я дитини; ІНФОРМАЦІЯ_5 у день народження дитини ОСОБА_6 вільне відвідування, спілкування з дитиною у присутності матері з дотриманням режиму дня, харчування та стану здоров`я дитини; Новий рік з 12.00 год до 15.00 год у присутності матері з дотриманням режиму дня, харчування та стану здоров`я дитини.

Встановлюючи такий порядок побачень батька з сином, суд апеляційної інстанції враховує інтереси дитини, її вік, стан здоров`я, режим відпочинку, а також закріплений у положеннях чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участі у її вихованні, бере до уваги бажання батька на участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином, поміж того враховує відсутність обставин, що б унеможливлювали реалізацію права батька на таке спілкування, необхідність спілкування дитини як з батьком, так і з матір`ю, які не змогли самостійно визначити порядок участі у вихованні дитини.

При цьому, слід зазначити, що, з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати її інтересам.

Висновки суду апеляційної інстанції

З огляду на викладене вище, апеляційна скарга підлягає частковому задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з сином ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Визначити такі способи участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 до досягнення дитиною 6 років:

кожної першої та третьої суботи місяця і кожної другої та четвертої неділі місяця з 12.00 год до 18.00 год у присутності матері за місцем проживання батька - ОСОБА_1 з правом відвідування парків, місць для дитячих розваг та харчування, басейну, з дотриманням режиму дня, харчування та стану здоров`я дитини;

щовівторка та щочетверга з 16.00 год до 18.00 год у присутності матері, з дотриманням режиму дня, харчування та стану здоров`я дитини;

двічі на рік під час відпустки батька, спільний відпочинок з дитиною на період від 7 до 14 днів для оздоровлення дитини, з погодженням періоду з матір`ю дитини та за участі матері дитини;

щороку для спільного святкування разом з дитиною дня народження батька - ІНФОРМАЦІЯ_7 з 12.00 год до 17.00 год з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, інших місць за бажанням дитини у присутності матері, з дотриманням режиму дня, харчування та стану здоров`я дитини;

ІНФОРМАЦІЯ_5 у день народження дитини ОСОБА_15 вільне відвідування, спілкування з дитиною у присутності матері з дотриманням режиму дня, харчування та стану здоров`я дитини;

Новий рік з 12.00 год до 15.00 год у присутності матері з дотриманням режиму дня, харчування та стану здоров`я дитини;

В решті позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 червня 2024 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай