Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/868/24
Провадження № 2/499/452/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 грудня 2024 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю секретаря судового засідання Дібрової О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі в залі суду в селищі Іванівка Березівського району Одеської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Приходько В. М. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» суму заборгованості за Договором про споживчий кредит № 02 від 20 грудня 2023 року у загальному розмірі 177 206,02 гривень, а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 не виконує умови договору про споживчий кредит № 02 від 20 грудня 2023 року, укладеного між сторонами, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 177 206,02 гривень, яку останній не погашає у досудовому порядку.

У справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Представник позивача просив задовольнити вимоги позовної заяви.

Належним чином повідомлений у відповідності до ст. 128 ЦПК України відповідач в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань не надавав, відзиву на позовну заяву не подавав. Суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Статтею 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У порядку ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлені такі фактичні обставини справи.

Між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі керуючого ТВБВ № 10015/0521 філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит № 02 від 20.12.2023 року з відповідними додатками до нього, відповідно до якого, останньому було надано кредит у розмірі 149 900,00 грн.

Як вбачається з розрахунку заборгованості та наданих виписок по рахунку, відповідач отримав кредитні кошти та здійснив останній платіж за тілом та відсотками по кредиту 10.01.2024 року.

Згідно розрахунку заборгованості у ОСОБА_1 утворилась загальна заборгованість, яка станом на 30.07.2024 рік складає 177 206,02 грн. у тому числі: 147 401,36 грн - заборгованість за основним боргом (кредитом); 29 804,66 грн - проценти за користування кредитом.

При ухваленні рішення суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Статтями 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Матеріали справи свідчать про те, що договір був підписаний відповідачем особисто.

Разом з тим, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що відповідачем був укладений договір про споживчий кредит № 02 від 20.12.2023 року, умови якого позикодавцем були виконані. Відповідач у передбачений договором строк заборгованості не повернув.

Доказів того, що його персональні дані (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариствами для укладення кредитних договорів від його імені, відповідачем до суду не надані. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій відповідач не звертався, як і не оскаржував правомірність укладених договорів. Клопотання про призначення почеркознавчої експертизи не заявляв.

Також, суд враховує виписку з рахунку відповідача, якою достеменно встановлено виконання умов договору позивачем.

Розрахунок суми заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору в частині заборгованості за основним боргом, а також нарахованими та несплаченими, наданий суду, відповідає вимогам закону. Відповідач не спростував надані позивачем розрахунки заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав.

Розмір відсотків не є непропорційно великою сумою компенсації та відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, оскільки згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідний правовий висновок зроблено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) та постановою Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19).

Тобто, кредитним договором встановлено розмір процентної ставки, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання, з якими погодився відповідач, проставивши свій підпис при укладенні вказаного кредитного договору.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Тож, з огляду на наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На виконання ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн., сплачений позивачем при звернення з даною позовною заявою.

Керуючись ст.ст. 141, 209, 258, 264, 268, 280-289, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (вул. Базарна 17, м. Одеса; ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про споживчий кредит № 02 від 20 грудня 2023 року у загальному розмірі 177 206 (сто сімдесят сім тисяч двісті шість) грн. 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп., понесені позивачем при звернені до суду з даним позовом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СуддяІгор ПОГОРЄЛОВ