Справа № 185/2792/24
Провадження № 2-з/185/50/24
26 березня 2024 року м.Павлоград
Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Юдіна С.Г. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Павлоградського районного нотаріального округу Іщик М.В., про визнання договору дарування недійсним.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що рішенням Павлоградського міськайонного суду від 10.01.1996 року за нею визнано право власності на 56/100 частин житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за відповідачем ОСОБА_2 та його братом визнано право власності на 44/100 вказаного будинку. В подальшому позивачка з дозволу відповідача зробила прибудову до будинку площею 99,7 кв. м., однак право власності на новобудову не оформила. З урахуванням добудови, площа що належить позивачці становить 132,1 кв.м. а відповідачам 47,4 кв.м. 21.12.2023 року позивачка дізналася що відповідач ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 44/100 житлового будинку площею 179, кв.м., в тому числі і ту площу що належить позивачці.
Крім того, позивачка звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення заборони будь-яким особам розпоряджатися 44/100 частинами житлового будинку загальною площею 179,5 кв.м., що розташований: АДРЕСА_1 . Позивачка посилається на те, що є підстави вважати що відповідач може розпорядитися 44/100 житлового будинку загальною площею 179, 5 кв.м. у зв`язку з чим невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Заява про забезпечення позову розглянута судом без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України.
За змістом ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушуваних чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Частиною 1 ст. 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Водночас згідно ч. 2 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.
Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.
При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на 44/100 житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 179,5 кв.м., житловою площею 58,8 кв.м. належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 07.11.2023 року посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іщиком М.В.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).
Вивчивши матеріали додані до заяви вважаю що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 151-153 ЦПК України,
Заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Копію ухвали направити учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається Дніпровському апеляційному суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя С. Г. Юдіна