Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7328/23 Головуючий у 1-й інст. Маслак В. П.
Категорія 70 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Трояновської Г.С.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №296/7328/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Чайковська Ружена Анатоліївна

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 19 березня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Маслак В.П.

встановив:

У липні 2023 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 54526,31 грн.

На обґрунтування позову вказувала, що із 08 листопада 2011 року вона із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 07.09.2011 року. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач відмовляється добровільно надавати допомогу на виховання, лікування та утримання сина, який має ряд захворювань (дитячий аутизм з розладом поведінки, вроджене порушення обміну сполучної тканини: синдром Марфана, симптоматична епілепсія, ранній дитячий аутизм з вторинною конгітивною недостатністю). Вказані захворювання мають серйозний характер з тяжкими наслідками для здоров`я і майбутнього життя сина сторін. Лікування при такому діагнозі потребує не тільки значних коштів, які позивач не має можливості заробити, оскільки виховує дитину самостійно, а ще й моральної і психологічної підтримки, а батько не бере жодної участі у вихованні дитини.

Позивачем за період із 2020 року по 2023 рік понесені витрати на ліки та лікування у розмірі 15 219,06 грн., витрати на повернення з Іспанії до України, де вони проходили лікування у розмірі 115,50 євро (за курсом НБУ на 31.07.2023 року 4649,85 грн.), витрати на одяг та взуття у розмірі 15 349,40 грн., витрати на розвиток дитини (відвідування музеїв, парків, виставок, гуртків, витрати на купівлю іграшок, канцелярії, ноутбуку, електричної зубної щітки, мобільного телефону і аксесуарів для нього) у розмірі 19 308,00 грн.

Вказувала, що відповідач є працездатним та зобов`язаний утримувати їхню спільну дитину.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 19 березня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись незаконність, необґрунтованість та неврахування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги представник позивача вказує, що суд першої інстанції проігнорував виписку, із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого де вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хворіє на: ранній дитячий аутизм з вторинною когнітивною недостовірністю, що відповідає ступеню легкої недоумкуватості з розладом поведінки у вигляді реакції негативізму, дисфорії; ідіопатичну епілепсію з частими простими абсансами; порушення мовленнєвого спілкування: синдром Марфана; атопічний дерматит: ацетонемічний рецидивуючий синдром, як особливі обставини при яких дитина потребує додаткових витрат.

Зазначає, що суд поверхово дослідив докази надані стороною позивача, а саме в частині: препаратів які призначено консультативними висновками та виписками із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого. Вищевказані препарати є частиною лікування хвороби дитини про що було повідомлено суд. Більше того ці препарати (чеки оплати знаходяться в матеріалах справи) відносяться до невід`ємних та постійних в сукупності ліків, які приймає дитина.

З приводу лікування дитини за кордоном позивач додає, що в той період була медична евакуація і таких діток відвозили до різних країн на лікування, які можуть за показами надати відповідне лікування. Це був березень місяць 2022 року та на той час всі медичні заклади були закриті.

Представник відповідача скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На спростування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем не доведено розмір додаткових витрат, а також особливість обставин, з якими пов`язані такі витрати.

До поданої апеляційної представником позивача додані копії документів, які не були предметом розгляду та оцінки в суді першої інстанції. Однак стороною позивача не подано клопотання про долучення додаткових доказів, не додані докази неможливості їх подання в суді першої інстанції, не мотивована поважність причин несвоєчасного надання, відсутнє клопотання про поновлення строків їх надання. Окрім того, незрозумілим є те, яким чином надані позивачем додаткові докази стосуються наданих квитанцій на придбання ліків і як вони перетинаються з консультативним висновком завідувача медико-генетичного центру КНП «Обласний перинатальний центр» Житомирської обласної ради, консультативним висновком спеціаліста Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 та випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого.

Вказує, що відповідач сплачує аліменти в розмірі 1500 гривень в місяць, які присуджені рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 07.09.2017 року у справі №295/7148/17, заборгованості по сплаті аліментів не має. Станом на сьогоднішній день відповідач ніде офіційно не працевлаштований, не має стабільного доходу, що підтверджується витягом з трудової книжки та довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. Починаючи з 2018 року відповідач хворіє на подагру, систематично приймає ліки, був госпіталізований за вказаним захворюванням до ревматологічного відділення КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради. За вказівками лікарів відповідачу протипоказані фізичні навантаження, рекомендована сидяча робота, через це він не може знайти гарно оплачувану роботу. 03 серпня 2016 року відповідач повністю втратив житло, особисті речі та домашнє майно, так-як згорів житловий будинок, в якому він проживав за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Актом про пожежу від 03.08.2016 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 02.07.2012р. серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 07.09.2017р. у справі №295/7148/17 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Вирішено неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на подальше проживання при матері. Також вказаним рішенням з відповідач на користь позивача стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі 1500,00 грн. в місяць (а.с.7).

З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 Житомирської обласної ради від 2019 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворіє на: ранній дитячий аутизм з вторинною когнітивною недостовірністю, що відповідає ступеню легкої недоумкуватості з розладом поведінки у вигляді реакції негативізму, дисфорії; ідіопатичну епілепсію з частими простими абсансами; порушення мовленнєвого спілкування: синдром ОСОБА_5 ; атопічний дерматит; ацетонемічний рецидивуючий синдром (а.с.13).

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста Житомирської обласної психіатричної лікарні Житомирської обласної ради ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено діагноз F84.0 (дитячий аутизм) із супутнім захворюванням симптоматична епілепсія з частими епіприступами по типу абсанс (а.с.12).

На підтвердження понесених витрат на лікування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачем надано квитанції з придбання ліків (а.с.17-21).

Враховуючи необхідність дотримання принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, колегія суддів, з урахуванням ч. 2 ст. 13, 367 ЦПК України, вважає за можливе прийняти додані стороною позивача до апеляційної скарги докази.

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста від 10 січня 2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено діагноз деструкція нігтьовї пластини руки з грибковим ураженням, герпес верхньої губи, атопічний дерматит (фаза загострення), та виписано лікування (а.с.94).

З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 07.09.2019 року звертався до лікаря-дерматолога із скаргами на висипи на шкірі рук, встановлено діагноз атопічний дерматит (а.с.95-96).

Згідно витягу із історії хвороби пацієнта дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 №4809 від 02.05.2019 року, останній знаходився на лікуванні у хірургічному відділенні №2 Житомирської обласної дитячої лікарні із 26.04.2019 року по 02.05.2019 року, проведено оперативне лікування видалення папіломи (а.с.97).

Відповідно до консультативного висновку завідувачки медико-генетичного центру консультативно-діагностичного блоку (поліклініки) КНП «Обласний перинатальний центр» Житомирської міської ради від 28.07.2022 року та 28.01.2022 року та консультаційного висновку спеціаліста лікаря-генетика ТОВ «Медичний центр «Лелека» від 10.01.2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворіє на: вроджене порушення обміну сполучної тканини: синдром Марфана, аутосомно-домінантний тип успадкування, ОСОБА_6 , відкрите овальне вікно, рецедивуючий ацетономічний синдром, недостатність вітаміну Д, резистентна форма, недостатність цинку, симптоматична епілепсія з частими поліморфними нападами, полфморфізм генів фолатного циклу МТHFR:1298, MTR:2756, MTRR:66, обтяжений спадковий анамнез (синдром Марфана у матері, діда та прадіда по лінії батька матері, у двоюрідного діда по лінії бабуся матері, синдром Стілкера у бабусі та трьох поколіннях по лінії матері) та атопічний дерматит (а.с.99, 100).

З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.01.2020 року, 13.03.2020 року, 28.10.2021 року, 09.12.2021 року звертався до лікаря-педіатра із скаргами нежить, кашель, утруднене носове дихання, гіпертермію (а.с.106-108).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину в розмірі 54526,31 грн. не знайшли свого підтвердження, оскільки позивачем не надано доказів того, що ці витрати викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), що є підставою для відмови в їх задоволенні.

Колегія суддів не в повній мірі може погодитися із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).

Аналіз відповідних приписів Закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/10 (провадження № 61-8815св21).

У постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) Верховний Суд зазначив, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Розмір додаткових витрат на дитину має бути обґрунтованим та підтверджуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Відповідно до роз`яснень п.п. 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», щодо передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягти лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним із батьків на утримання дитини (аліментів).

За положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розмір понесених додаткових витрат на дитину має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

Судом встановлено, що у позивача, з якою проживає дитина, наявні особливі обставини у додаткових витратах, зумовлених хворобою сина сторін з огляду на наступне.

Відповідно до консультативного висновку завідувачки медико-генетичного центру консультативно-діагностичного блоку (поліклініки) КНП «Обласний перинатальний центр» Житомирської міської ради від 28.07.2022 та 28.01.2022 року та консультаційного висновку спеціаліста лікаря-генетика ТОВ «Медичний центр «Лелека» від 10.01.2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворіє на: вроджене порушення обміну сполучної тканини: синдром Марфана, аутосомно-домінантний тип успадкування, ОСОБА_6 , відкрите овальне вікно, рецедивуючий ацетономічний синдром, недостатність вітаміну Д, резистентна форма, недостатність цинку, симптоматична епілепсія з частими поліморфними нападами, полфморфізм генів фолатного циклу МТHFR:1298, MTR:2756, MTRR:66, обтяжений спадковий анамнез (синдром Марфана у матері, діда та прадіда по лінії батька матері, у двоюрідного діда по лінії бабуся матері, синдром Стілкера у бабусі та трьох поколіннях по лінії матері) та атопічний дерматит.

Згідно консультаційного висновку спеціаліста Житомирської обласної психіатричної лікарні Житомирської обласної ради ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено діагноз F84.0 (дитячий аутизм) із супутнім захворюванням симптоматична епілепсія з частими епіприступами по типу абсанс.

Відповідно до вищевказаних медичних документів дитині призначено лікування.

На підтвердження понесених витрат на лікування дитини позивач надала квитанції та чеки про оплату наданих послуг та придбаних ліків згідно з рекомендаціями лікарів.

Колегія суддів приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено, що заявлені нею до стягнення додаткові витрати на лікування сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , викликані особливими обставинами, передбаченими статтею 185 СК України, так як зумовлені наявністю відповідної хвороби у дитини, яка потребувала лікування, здійснені для подальшого належного розвитку дитини та пов`язані із підтримкою стану здоров`я дитини.

Загальна сума понесених витрат на лікування дитини становить 15 219,06 грн. З урахуванням принципу рівності прав та обов`язків батьків, стягненню з відповідача підлягають понесені витрати на лікування дитини у розмірі 7 609,53 грн.

Вимоги про стягнення додаткових витрат, пов`язаних із поверненням в Україну після перебування в Іспанії на лікуванні не підлягають задоволенню, оскільки не підтвердженні належними доказами. Копія наданого позивачем квитка на автобус не підтверджує того факту, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив курс лікування в Іспанії.

На думку колегії суддів, понесені позивачем витрати на одяг та взуття, а також на відвідування музеїв, парків, виставок, гуртків, витрати на купівлю іграшок, канцелярії, ноутбуку, електричної зубної щітки, мобільного телефону і аксесуарів до нього, не належать до додаткових витрат, понесених на дитину, оскільки не викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом), не є такими в розумінні статті 185 СК України, а тому мають покриваються за рахунок аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача у розмірі, визначеному рішенням суду.

Таким чином, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, призвело до ухвалення у справі незаконного рішення, а тому останнє підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат, понесених на лікування малолітнього сина ОСОБА_4 , з постановленням у цій частині нового судового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог з вищевказаних підстав (п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України). В іншій частині рішення суду залишається без змін.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору в силу вимог пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», то судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Чайковська Ружена Анатоліївна, задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 19 березня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат, понесених на лікування малолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 15219,06 грн., скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення цих вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) 7609,53 грн. додаткових витрат, понесених на лікування малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 червня 2024 року.

Головуючий Судді