Провадження № 22-ц/4808/349/24
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л. В.,

суддів: Максюти І. О., Фединяка В. Д.,

секретаря Кузів А.В.

за участю представника апелянта адвоката Волосянка Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2023 року в складі судді Пастернак І. А., ухвалене в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області, повний текст якого складено 13 грудня 2023 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ПАРІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ПАРІС» (надалі ТОВ «ФК «ПАРІС») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 22 січня 2020 року між ОСОБА_1 та АТ «РВС БАНК» укладено кредитний договір шляхом підписання заяви-договору №0049194 про надання банківської послуги (платіжна картка «Простір»), за умовами якого відповідач отримав споживчий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок коштів у сумі 15 151,51 грн, на строк на 6 місяців, зі сплатою відсотків у розмірі 18,00 % річних, разової комісії при видачі кредиту у розмірі 1 % суми наданого кредиту, щомісячної комісії за супроводження кредиту у розмірі 5 % від суми наданого кредиту.

28 грудня 2021 року між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «ФК «ПАРІС» укладено договір про відступлення права вимоги № 28/12/2021-1, відповідно до умов якого первісний кредитор у порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, зазначеними у Додатку № 1 до цього Договору, зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є їх невід`ємною частиною, які укладені між АТ «РВС БАНК» та боржниками. Як вбачається з додатку №1 до договору про відступлення права вимоги, АТ «РВС БАНК» відступило ТОВ «ФК «ПАРІС» право вимоги до відповідача за заявою-договором №0049194 від 22 січня 2020 року на загальну суму 22 212,28 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 847,50 грн; заборгованість за процентами - 3 788,98 грн; заборгованість за комісією 7 575,80 грн; заборгованість за штрафними санкціями (пеня) - 0,00 грн.

Посилаючись на невиконання відповідачем свого зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у сумі 22 966,55 грн, що складається із: 10 847,50 грн - заборгованість за тілом кредиту; 3 788,98 грн - заборгованість за процентами; 7 575,80 грн - заборгованість за комісією; 105,89 грн - 3 % річних за користування грошовими коштами за період із 28 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року; 648,78 грн - інфляційні втрати за період із 28 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року, а також судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 12 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Вирішено стягнути з із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ПАРІС» заборгованість в сумі 15 391,15 грн, що складається із: 10 847, 50 грн - заборгованість за тілом кредиту; 3 788,98 грн - заборгованість за процентами; 105,89 грн - 3 % річних за користування грошовими коштами за період із 28 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року; 648,78 грн - інфляційні втрати за період із 28 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року.

У решті вимог позову відмовлено.

Також стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ПАРІС» судовий збір у розмірі 1798,66 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 848,50 грн, 3 788,98 грн заборгованості за процентами, 3% річних у розмірі 105,89 грн та інфляційних втрат у розмірі 648,78 грн.

Відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за комісією суд виходив з нікчемності пункту договору кредиту про сплату комісії.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині стягнення заборгованості за процентами, 3 % річних, інфляційних втрат та в частині розподілу судових витрат. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення процентів за користування кредитом за період з 22 січня 2020 року по 28 грудня 2021 року. При цьому не врахував того, що кредит було надано строком на шість місяців. А отже, з 23 липня 2020 року банк втратив право на нарахування процентів за користування кредитом.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що позивач нарахував 3 % річних та інфляційні втрати на суму боргу 22 212,28 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за процентами та заборгованості за комісією. Водночас, з 23 липня 2020 року банк втратив право на нарахування процентів за користування кредитом. А положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісії в силу статті 228 ЦК України є нікчемним і судом відмовлено у стягненні заборгованості за комісією. А тому нарахування 3 % річних та інфляційних втрат у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання мало проводитись із меншої суми боргу.

Також вказує, що суд безпідставно стягнув з нього судовий збір, оскільки на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи, як особа з інвалідністю ІІ групи.

Позиція інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не подано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заяви (клопотання) учасників справи

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 - адвокат Волосянко Р.О. доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник ТОВ «ФК «ПАРІС» у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, день та місце судового засідання.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом апеляційної скарги рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відмови у стягненні заборгованості за комісією не оскаржується, а тому відповідно до частини першої статті 367ЦПК України оскаржуване судове рішення в цій частині не переглядається.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи

Суд першої інстанції встановив, що 22 січня 2020 року між ОСОБА_1 та АТ «РВС БАНК» укладено кредитний договір шляхом підписання заяви-договору № 0049194 про надання банківської послуги (платіжна картка «Простір»), що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, за умовами якого ОСОБА_1 отримав споживчий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок коштів у сумі 15 151,52 грн, строк дії кредиту 6 місяців, процентна ставка 18, 00 % річних, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту 1 % суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту 5 % від суми наданого кредиту (а. с. 15).

Того ж дня, ОСОБА_1 підписав графік платежів та розрахунок вартості споживчого кредиту для споживача та реальної річної ставки, паспорт споживчого кредиту (а.с. 16,17).

Грошові кошти у сумі 15 151,52 грн були зараховані АТ «РВС БАНК» 22 січня 2020 року на картковий рахунок клієнта, що підтверджується меморіальним ордером (а.с.25).

28 грудня 2021 року між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «ФК «ПАРІС» було укладено договір про відступлення права вимоги № 28/12/2021-1 (а. с. 18-20).

Як вбачається з додатку №1 до договору про відступлення права вимоги, АТ «РВС БАНК» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» право вимоги до відповідача за заявою-договором № 0049194 від 22 січня 2020 року на загальну суму 22 212,28 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 847,50 грн, заборгованість за процентами 3 788,98 грн, заборгованість за комісією 7 575,80 грн. (а.с.21).

25 січня 2022 року від ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» на ім`я ОСОБА_1 направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань (а.с.41).

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 отримав кредит у АТ «РВС БАНК», порушив умови повернення кредиту, у зв`язку з чим виникла заборгованість, право вимоги якої перейшло ТОВ «ФК «ПАРІС`на підставі договору факторингу.

Звертаючись до суду з вказаним позовом ТОВ «ФК «ПАРІС» просило стягнути з ОСОБА_1 також заборгованість по процентах у розмірі 3 788,98 грн за період з 22 січня 2020 року по 28 грудня 2021 року.

Разом з тим, відповідно до заяви-договору № 0049194 про надання банківської послуги кредит у сумі 15 151,52 грн був наданий строком на 6 місяців, тобто до 22 липня 2020 року, а тому після закінчення строку кредитування первинний кредитор не мав підстав здійснювати нарахування відсотків, передбачених умовами договору.

Із розрахунку заборгованості по відсотках вбачається, що за період з 22 січня 2020 року по 22 липня 2020 року кредитором було нараховано відсотки у розмірі 1 118,42 грн. На погашення заборгованості за відсотками позичальником внесено 640,29 грн.

Отже, розмір заборгованості за відсотками становить 478,13 грн (1 118,42 -640,29).

Таким чином, колегія суддів приходить висновку, що із ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 325,63 гривень, що складається із: 10 847,50 грн- заборгованість за тілом кредиту; 478,13 грн - заборгованість за процентами.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання та враховуючи часткове задоволення позовних вимог, розмір процентів та інфляційних втрат відповідно до частини другої статті 625 ЦК України необхідно нараховувати на суму заборгованості 11 325,63 грн.

Згідно з розрахунком проведеного апеляційним судом розмір: 3 процентів за період з 28 грудня 2021 року до 23 лютого 2022 року становить: 11325,63*3/100/365*57 = 53,06 грн, інфляційних втрат за цей же період становить: 11325,63*1,02920800 - 11325,63= 330,80 грн.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Зважаючи на обґрунтованість доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення Івано-Франківського міського суду від 12 грудня 2023 рокув частині задоволення позову, зазначивши, що стягненню із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ПАРІС» підлягає заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 325,63 грн, що складається із: 10 847,50 грн - заборгованість за тілом кредиту; 478,13 грн - заборгованість за процентами, а також 53,06 грн - 3 % від суми заборгованості за період із 28 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року; 330,80 грн - інфляційні втрати за період із 28 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).

Відповідно до частини десятої статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Паріс» за подання позову сплатило судовий збір у розмірі 2684 грн.

ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», як особа з інвалідністю 2 групи.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог (50,98%) та вимог апеляційної скарги, на підставі взаємозаліку відповідно до частини десятої статті 141 ЦПК України з ТОВ «ФК «Паріс» належить стягнути судовий збір у розмірі 2 657,70 грн (4026-1368,30).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина 1 статті 15 ЦПК України).

Згідно з положеннями статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи до закінчення судових дебатів, сторона відповідача подала заяву, згідно якої вказала про необхідність здійснення розподілу судових витрат, пов`язані з правничою допомогою адвоката. При цьому зазначила, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції становить 3000,00 грн та долучила відповідні докази.

Зважаючи на вказане, беручи до уваги характер правовідносин у справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом Волосянком Р. О. послуг, враховуючи відсутність будь яких заперечень зі сторони позивача щодо заяви відповідача, колегія суддів вважає, що з ТОВ «ФК «ПАРІС» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути витрати на правову допомогу в сумі 3 000,00 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2023 рокув частині задоволення позову та судових витрат змінити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 325,63 гривень, що складається із: 10 847,50 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 478,13 гривень - заборгованість за процентами, а також 53,06 гривень - 3 % від суми заборгованості за період із 28 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року; 330,80 гривень - інфляційні втрати за період із 28 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» в дохід держави судовий збір у розмірі 2657,70 гривень.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 3 000,00 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач Л. В. Василишин

Судді: І. О. Максюта

В. Д. Фединяк