Справа № 456/909/24 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В. М.
Провадження № 22-ц/811/694/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Лук`янович А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 лютого 2024 року в справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

В лютому 2024 року заявник ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові будівлі, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 634,7 кв.м. та складаються з: Медичний центр (літ.А-2), загальною площею 621,8 кв.м.; котельня (літ. В-1), загальною площею 12,9 кв.м.

Заборонити будь-яким особам відчуження та укладення будь-яких правочинів щодо зазначеної вище будівлі. Заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо зазначеної вище будівлі.

Оскаржуваною ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 лютого 2024 року заяву задоволено.

Накладено арешт на нежитлові будівлі, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 634,7 кв.м. та складаються з: Медичний центр (літ.А-2), загальною площею 621,8 кв.м.; котельня (літ. В-1), загальною площею 12,9 кв.м.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржив Корпоративний недержавний пенсійний фонд Національного банку України.

Вважає, що при ухваленні судового рішення не були з`ясовані усі обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права, а тому воно є незаконним та необґрунтованим.

Покликається на те, що при розгляді судом першої інстанції справи такої категорії необхідним, в даному випадку, є встановлення того, чи мало місце порушення вимог порядку та інших норм законодавства під час проведення торгів з реалізації майна, які відбулися, чи вплинули ці порушення на результати саме цих торгів, чи мало місце порушення прав і законних інтересів заявника на момент проведення торгів та їхніх результатів. Однак, із змісту Ухвали, можна зробити висновок, що Заявник із заявою про забезпечення позову не надавав суду будь-які документи, які свідчать про те, що заявник є власником або законним володільцем вказаного майна, що унеможливлює вирішення питання про те, яке законне право Заявника не визнається, оспорюється або порушується.

Також, покликається на те, що заявником не наведені належні та допустимі докази реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, а саме визнання електронних торгів недійсними. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Звертаємо увагу суду апеляційної інстанції на те, що відповідно до публічної інформації, розміщеної на сайті електронної торгової системи Prozorro.Продажі за посиланням https://prozorro.sale/auction/BSE001-UA-20231229- 31599, відповідно до протоколу електронного аукціону N? BSE001-UA-599, сформованого 23.02.2024, статус електронного аукціону: Аукціон відмінено, а отже, відсутній предмет спору.

Просить ухвалу суду скасувати.

У судове засідання 10 червня 2024 року належним чином повідомлена апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи сторони не з`явилися.

Від апелянта 03.06.2024 року надійшла заява про слухання справи без їх участі.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість наведених у заяві доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Частинами першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Колегія суддів наголошує, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 05 листопада 2020 року у справі № 759/5175/20, від 22 січня 2020 року у справі № 521/5896/19.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові будівлі, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 634,7 кв.м. та складаються з: Медичний центр (літ.А-2), загальною площею 621,8 кв.м.; котельня (літ. В-1), загальною площею 12,9 кв.м.

Заборонити будь-яким особам відчуження та укладення будь-яких правочинів щодо зазначеної вище будівлі. Заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо зазначеної вище будівлі.

В обґрунтування заяви покликався на те, що у системі «Рrо.Zoro.Продажі» відбулися відкриті торги (аукціон) № BSE001-UA-599 з продажу лоту №14KNPFNBU2020 до складу якого входить: право власності на нежитлові будівлі, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 634.7 кв.м. та складаються з: - Медичний центр цегляний (літ. А-2), загальною площею 621,8 кв.м.; - Котельня (літ. В-1), загальною площею 12,9 кв.м. Згідно протоколу електронного аукціону № BSE001-UA-599 переможцем електронного аукціону визнано ОСОБА_2 . Предметом спору в даній справі є визнання недійсними електронних торгів, внаслідок яких відповідач 3 ОСОБА_2 , отримав право власності на нежитлову будівлю. Тобто правомірність на таку будівлю оспорюється, з огляду на таке: 05 вересня 2016 Державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства юстиції України проведено електронний аукціон на добровільне придбання лота №166188, а саме: нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 634,7 кв.м. Бучинського Олега Богдановича, позивача по справі, визнано переможцем торгів. 21 жовтня 2016 року на особистий кабінет позивача на офіційному сайті ДП «Сетам» надійшло повідомлення про те, що позивач не є переможцем лота № 166188, оскільки ним не внесена сума на придбання майна. Також, 21 жовтня 2016 року від Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України (далі - КНПФ НБУ) надійшов лист- повідомлення про визнання торгів по лоту №166188 такими, що не відбулися у зв`язку з порушенням переможцем умов розрахунку та про повернення сплаченої частини грошових коштів на рахунок переможця.

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Стрийського міськрайонного суду з позовом, у якому просив визнати електронні торги, організовані ДП «Сетам» 05 вересня 2016 року на добровільне придбання лота № 166188 (нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 634,7 кв. м з ціною продажу 4 779 200 грн.), такими, що відбулися. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 25 травня 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано електронні торги, організовані державним підприємством «Сетам» від 05 вересня 2016 року на добровільне придбання лота № 166188, а саме: нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 634,7 кв. м з ціною продажу 4 779 200 грн. КНПФ НБУ не погодився з рішенням судів першої та апеляційної інстанції, оскаржив такі до касаційної інстанції.

Постановою Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 456/2582/18, провадження № 61 -11820св21 вирішено «Касаційну скаргу Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України залишити без задоволення, а рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 серпня 2019 року Львівського апеляційного суду від 25 травня 2021 року залишити - без змін. Поновити дію рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 серпня 2019 року.

11 квітня 2022 року ДП «Сетам» сформовано Протокол № 202241 проведення електронних торгів. Цей протокол сформовано на підставі Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.08.2019 року у справі № 456/2582/18, яке залишене без змін постановою Верховного Суду від 24.11.2021 року у справі № 456/2585/18. У Протоколі встановлено строк сплати переможцем сум до 26.04.2022 року.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який згодом продовжено та діє до часу звернення до суду. 28.02.2022 року листом № 2024/02.0-7 Торгово-промислова палата України підтвердила настання форс - мажорних обставин у зв`язку з введенням військового стану в Україні.

З метою захисту порушеного права, ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до ДП «Сетам», Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, в якому просив:

- визнати протиправними дій, Державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України, в частині визначення строку внесення сум зазначених в Протоколі № 202241 сформованого 14 квітня 2022, без урахування форс-мажорних обставин, які існували на день формування Протоколу № 202241;

- зобов`язати Державне підприємство «СЕТАМ» Міністерства юстиції України», Корпоративний недержавний пенсійний фонд Національного банку України, продовжити строк сплати, переможцем електронних торгів, ОСОБА_1 , лот № 166188, сум зазначених в Протоколі № 202241 сформованого 14 квітня 2022 року, з урахуванням умов воєнного стану, визначивши кінцевий строк сплати цих сум не раніше 10 днів після закінчення існування форс мажорних обставин.

В разі задоволення позовних вимог, виконання рішення суду може стати неможливим без вжиття заходів забезпечення позову. 29.12.2023 року нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 634.7 кв. м. виставлені на продаж на акредитованому майданчику ПРОЗОРО, номер аукціону BSE001-UA-599, Ідентифікатор 658еbааf0bf1f741f3d016f4.

На сьогоднішній день, в разі набуття права власності на спірні нежитлові будівлі ОСОБА_2 , існує реальна загроза відчуження спірних приміщень на користь третіх осіб, а тому невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в даній справі, а також у справі № 320/4766/22, яка розглядається Київським окружним адміністративним судом.

Конституційний Суд України у п.9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким, лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що між сторонами існує спір, а тому, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду при можливому задоволенні позову.

Зважаючи на те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції підставно вжив заходи забезпечення за заявою позивача.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно дост.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України залишити без задоволення.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 13.06.2024 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.