Справа № 464/508/24
пр.№ 2/464/640/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2024 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючої судді - БЕСПАЛЬОК О.А.

при секретарі судових засідань БРИНОШ А.Я.

з участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обгрунтування позову покликається на те, що 28 січня 2021 року між ними було укладено договір позики у формі розписки, відповідно до умов якого позичив ОСОБА_5 7800 доларів США терміном на 1 місяць. Однак відповідач у термін не виконав свого зобов`язання та не повернув грошові кошти. Оскільки ОСОБА_5 прострочив виконання грошового зобов`язання, тому зобов`язаний сплатити, окрім основної суми боргу, 3% річних за прострочення виконання основного зобов`язання. Просить стягнути крім 7800 доларів США, 678,88 доларів США 3% річних, які обраховані від основної суми боргу за період з 01 березня 2021 року по 23 січня 2024 року. Крім того, просить стягнути судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн. Просить позов задоволити.

Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні мотивам позовної заяви. Просила позов задоволити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, шляхом скерування рекомендованим листом з повідомленням про вручення ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї за зареєстрованим місцем проживання, а також через опублікування оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, а тому, судом здійснено розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 16 лютого 2024 року року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено таку до розгляду на 05 березня 2024 року.

05 березня 2024 року в судовому засіданні оголошено перерву до 20 березня 2024 року, у зв`язку з неявкою відповідача.

З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом вказаної норми, застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, та характеру його порушення, невизнання або оспорення.

28 січня 2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позичив у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти у розмірі 7800 доларів США на термін один місяць, про що написав власноручно розписку, оригінал якої міститься у матеріалах справи (а.с.8).

Як зазначив ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 7800 доларів США ОСОБА_5 йому у місячний термін на момент звернення до суду з позовом не повернув, про що свідчить наявність у нього оригіналу розписки.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530, 598, 599 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст.1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України).

З системного аналізу норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України вбачається, що оскільки договір позики є реальним, то факт передання грошових коштів може підтверджуватися договором позики, укладеними в письмовій формі, якщо в тексті останнього сторонами не зазначений інший строк передання грошових коштів.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Разом з тим, якщо факт передання грошових коштів відрізняється від моменту підписання договору між сторонами, то він може підтверджуватися розпискою або іншими документами (платіжними дорученнями, виписками з банку, тощо), тобто письмовими доказами.

Подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08березня 2023 року у справі №640/3493/17.

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі №355/385/17 зазначено, що реальним вважається договір, що є укладеним з моменту передачі речі або вчинення іншої дії. Для укладення реального договору необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між його сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача речі однією стороною іншій стороні або вчинення іншої дії.

Таким чином, оскільки під час розгляду справи про стягнення заборгованості за договором позики до предмету доказування входять факти, що свідчать про укладення між сторонами договору позики, його умови, передання та повернення грошових коштів, то наявні в матеріалах справи оригінали договорів позики є належними доказами.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 7800 доларів США.

Щодо стягнення трьох відсотків річних, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до розрахунку, поданого позивачем, розмір трьох процентів річних від суми боргу за договором позики від 28 січня 2021 року за період з 01 березня 2021 року по 23 січня 2024 року (день звернення до суду з позовом) становить 678,88 доларів США.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, доведеність факту порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договорами позики щодо своєчасної, у погоджений сторонами строк, виплати суми позики, тому суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення 3% річних у розмірі 678,88 доларів США. Розмір 3% річних обраховано за наступною формулою: 3% річних = СХ3ХД:365:100, де С сума заборгованості, Д кількість прострочених днів. 01 березня 2021 року до 31 грудня 2023 року = 7800 доларів США Х 3% Х 1036 днів : на 365 днів : 100 = 664,18 доларів США, з 01 по 23 січня 2024 року = 7800 доларів США Х 3% Х 23 дні : 366 днів : 100 = 14,70 доларів США. 664,18 доларів США + 14,70 доларів США становить 678,88 доларів США.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3175 грн. 76 коп. сплаченого судового збору за подання до суду позову.

Керуючись ст.ст.2,81,89,141,263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , 7800 доларів США основного боргу, 678,88 доларів США 3% річних, а всього 8478,88 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , 3175 грн. 76 коп. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28 березня 2024 року.

СУДДЯ Оксана БЕСПАЛЬОК