Справа № 643/3243/23
Провадження № 2/643/91/24
УХВАЛА

12.06.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Єрмакової А.О.,

представника відповідача ОСОБА_1 : ОСОБА_2 ,

представника третьої особи ОСОБА_3 : ОСОБА_4 ,

представника третьої особи/відповідача ОСОБА_5 : ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом ОСОБА_7

до ОСОБА_1

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 1. ОСОБА_3

2. ОСОБА_5

про стягнення 957 990, 00 доларів США,

та за позовом ОСОБА_7

до 1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_5

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3

про стягнення 957 990, 00 доларів США,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 (далі позивач) звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення 957 990, 00 доларів США.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 26.02.2020 року між позивачем, від імені якого діяв його представник ОСОБА_5 , та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений Договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу 1 045 000 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути у строк до 26.02.2021 року. 29.12.2020 року між позивачем, від імені якого на підставі довіреності від 29.12.2020 діяв його представник ОСОБА_5 , та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений Договір про розірвання договору позики від 26.02.2020. Оскільки позивачу про факт укладання 29.12.2020 року Договору про розірвання договору позики нічого відомо не було, грошові кошти у розмірі 957 990, 00 доларів США відповідачем повернуті не були, позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01.05.2023 вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

19.05.2023 року позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19.05.2023 відкрито провадження у справі № 643/3243/23, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, на підставі ст. 53 ЦПК України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , підготовче засідання призначено на 22.06.2023 року.

07.06.2023 року представником відповідача подано до суду клопотання про продовження процесуального строку для подання відзиву на позов.

20.06.2023 року представником відповідача подано до суду клопотання, відповідно до змісту якого він просить суд:

- позовну заяву ОСОБА_7 залишити без руху;

- витребувати у позивача оригінал Договору позики від 26.02.2020;

- витребувати у позивача оригінал розписки про отримання ОСОБА_1 за Договором позики від 26.02.2020 грошових коштів.

21.06.2023 року відповідачем подано до суду відзив на позов.

22.06.2023 року представником третьої особи подано до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

У підготовчому засіданні 22.06.2023 року судом розглянуто клопотання представника відповідача про продовження процесуальних строків для подання відзиву на позов та на підставі ст. 127 ЦПК України протокольною ухвалою вирішено його задовольнити.

Також у підготовчому засіданні 22.06.2023 року судом розглянуто клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху та протокольною ухвалою вирішено відмовити в його задоволенні.

За наслідками підготовчого засідання від 22.06.2023 протокольною ухвалою судом було позивачу строк для подання відповіді на відзив до 04.07.2023, встановлено відповідачу строк до 17.07.2023 для подання заперечень на відповідь на відзив, на підставі ч. 3 ст. 189 ЦПК України продовжено строк підготовчого провадження у справі № 643/3243/23 на тридцять днів, підготовче засідання відкладено на 20.07.2023 року.

19.07.2023 року представником позивача подано до суду заяву про зміну предмета позову.

У підготовче засідання 20.07.2023 року ані позивач, ані його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У підготовчому засіданні 20.07.2023 року судом розглянуто клопотання представника третьої особи про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору та вирішено відмовити в його задоволенні.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2023 вирішено:

- відмовити у прийнятті заяви представника позивача адвоката Цимбалюк С.В. від 19.07.2023 про зміну предмета позову.

- на підставі ст. 53 ЦПК України залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 ;

- відкласти підготовче засідання на 21.08.2023 року о 11:30 год.;

- в порядку ч. 6 ст. 95 ЦПК України витребувати у позивача ОСОБА_7 оригінал договору позики від 26.02.2020, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н.О., реєстровий № 591;

- в порядку ст. 84 ЦПК України витребувати у позивача оригінал розписки про отримання ОСОБА_1 грошових коштів за договором позики від 26.02.2020, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н.О., реєстровий № 591.

Відмовляючи у прийнятті заяви про зміну предмета позову суд виходив з наступного.

Пунктами 1, 2 частини другої, частинами третьою, четвертою статті 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. У разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею. Зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною третьою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або, якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, - після початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів - предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Отже, зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки в такому разі фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 ЦК України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/обраних способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмета позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не забезпечать чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмета позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Первісна позовна заява обґрунтована тим, що 26.02.2020 року між позивачем, від імені якого діяв його представник ОСОБА_5 , та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений Договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу 1 045 000 доларів США, як і відповідач зобов`язався повернути у строк до 26.02.2021 року. 29.12.2020 року між позивачем, від імені якого на підставі довіреності від 29.12.2020 діяв його представник ОСОБА_5 , та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений Договір про розірвання договору позики від 26.02.2020. Оскільки позивачу про факт укладання 29.12.2020 року Договору про розірвання договору позики нічого відомо не було, грошові кошти у розмірі 957 990, 00 доларів США відповідачем повернуті не були, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 957 990, 00 доларів США за Договором позики від 26.02.2020.

Разом з цим, у заяві про зміну предмета позиву позивач посилається на те, що 26.02.2020 року між позивачем, від імені якого діяв його представник ОСОБА_5 , та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений Договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу 1 045 000 доларів США, як і відповідач зобов`язався повернути у строк до 26.02.2021 року. 29.12.2020 року між позивачем, від імені якого на підставі довіреності від 29.12.2020 діяв його представник ОСОБА_5 , та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений Договір про розірвання договору позики від 26.02.2020. Оскільки позивачу про факт укладання 29.12.2020 року Договору про розірвання договору позики нічого відомо не було, грошові кошти у розмірі 957 990, 00 доларів США відповідачем повернуті не були, позивач вбачає у діях свого представника ОСОБА_5 та відповідача зловмисну домовленість, оскільки фактично ОСОБА_5 та ОСОБА_1 діяли недобросовісно та на шкоду інтересам позивача, а відтак позивач просить суд стягнути зі свого представника ОСОБА_5 та ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики від 26.02.2020 у розмірі 957 990, 00 доларів США.

За таких обставин, позивач всупереч ст. 49 ЦПК України одночасно змінив як підставу, так і предмет позову, оскільки фактично заявив вимоги до іншого відповідача та з інших підстав, враховуючи відсутність між позивачем та його представником ОСОБА_5 договірних правовідносин за Договором позики від 26.02.2020.

Враховуючи вищевикладене, ухвалою від 20.07.2023 суд відмовив у прийнятті заяви представника позивача адвоката Цимбалюк С.В. від 19.07.2023 про зміну предмета позову.

На вищевказану ухвалу представником позивача було подано апеляційну скаргу, і ухвалою від 07.08.2023 Харківський апеляційний суд витребував з Московського районного суду м. Харкова матеріали справи № 643/3243/23.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15.08.2023 зупинено провадження у справі № 643/3243/23 до перегляду Харківським апеляційним судом ухвали Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2023.

Постановою Харківського апеляційного суду від 21.09.2023 ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2023 в частині відмови у прийнятті заяви представника позивача про зміну предмету позову залишено без змін.

28.09.2023 року справа № 643/3243/23 надійшла до Московського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02.10.2023 поновлено провадження у справі № 643/3243/23, підготовче засідання призначено на 15.11.2023 року.

30.10.2023 року позивач подав до Московського районного суду м. Харкова окремий позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики від 26.02.2020 у розмірі 957 990, 00 доларів США, тобто з тими ж самими підставами та з тим же самим предметом, які були вказані позивачем у заяві від 19.07.2023 про зміну предмета позову, у прийнятті якої було відмовлено ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2023, яка була залишена без змін постановою Харківського апеляційного суду від 21.09.2023.

15.11.2023 року представником позивача подано заяву про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з його зайнятістю в іншій справі.

15.11.2023 року підготовче засідання відкладено на 27.12.2023 року.

24.11.2023 року Московський районний суд м. Харкова (суддя Харченко А.М.) відкрив провадження у справі № 643/11534/23 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики від 26.02.2020 у розмірі 957 990, 00 доларів США, тобто з тими ж самими підставами та з тим же самим предметом, які були вказані позивачем у заяві від 19.07.2023 про зміну предмета позову, у прийнятті якої було відмовлено ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2023, яка була залишена без змін постановою Харківського апеляційного суду від 21.09.2023. Розгляд вказаної справи призначено на 24.01.2024 року.

26.12.2023 року у справі № 643/3243/23 представником позивача подано клопотання про об`єднання справи № 343/3243/23 разом зі справою № 643/11534/23 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики від 26.02.2020 у розмірі 957 990, 00 доларів США, тобто з тими ж самими підставами та з тим же самим предметом, які були вказані позивачем у заяві від 19.07.2023 про зміну предмета позову, у прийнятті якої було відмовлено ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2023, яка була залишена без змін постановою Харківського апеляційного суду від 21.09.2023.

Протокольною ухвалою від 27.12.2023 суд відмовив представнику позивача у задоволенні клопотання про об`єднання справи № 643/11534/23 разом зі справою № 643/3243/23.

У підготовчому засіданні 27.12.2023 року представник позивача не заперечував проти призначення справи до судового розгляду по суті, зазначивши, що оригінал Договору позики від 26.02.2020 буде наданий суду під час розгляду справи, а про повернення коштів розписки не складалось.

У підготовчому засіданні 27.12.2023 року представник відповідача та представник третьої особи-1 також не заперечували проти призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.12.2023 закрито підготовче провадження у справі № 643/3243/23 та призначено її до судового розгляду по суті на 14.02.2024 року.

Разом з цим, ухвалою Московського районного суду м. Харкова (суддя Харченко А.М.) від 24.01.2024 справу № 643/11534/23 об`єднано зі справою № 643/3242/23, присвоївши їм один номер 643/3243/23, та передано її на розгляд судді Новіченко Н.В.

Позивач та його представник у судове засідання 14.02.2024 року не з`явилися, при цьому представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник третьої особи ОСОБА_3 у судове засідання 14.02.2024 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

У судовому засіданні 14.02.2024 року суд дійшов висновку про необхідність повернення зі стадії розгляду по суті справи № 643/3243/23 до стадії підготовчого провадження, враховуючи наступне.

Так, як зазначалось судом вище, у підготовчому засіданні 27.12.2023 року у справі № 643/3243/23 суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про об`єднання справи № 643/3243/23 разом зі справою № 643/11534/23, яка перебувала у провадженні судді Харченко А.М., і ухвалою від 27.12.2023 закрив підготовче провадження у справі № 643/3243/23 та призначив її до судового розгляду по суті.

Однак, після цього ухвалою Московського районного суду м. Харкова (суддя Харченко А.М.) від 24.01.2024 справу № 643/11534/23 об`єднано зі справою № 643/3242/23, присвоївши їм один номер 643/3243/23, та передано її на розгляд судді Новіченко Н.В.

При цьому, справа № 643/3243/23 перебуває на стадії судового розгляду, тоді як у справі № 643/11534/23 підготовче провадження не проведено.

Відтак, подальший судовий розгляд без повернення на стадію підготовчого провадження призведе до порушення процесуальних прав учасників справи, які відповідно до вимог ЦПК України вони мають право реалізувати лише на стадії підготовчого провадження.

У пункті 30 постанови Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 902/271/18 сформульовано такий правовий висновок:

"Також Верховний Суд звертається до власної практики, зокрема, постанови від 02.10.2019 у справі № 916/2421/18, у якій Верховний Суд погодився з судами першої та апеляційної інстанцій у питанні можливості повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття у випадку, якщо судом встановлено замовчування відповідачем важливого питання, яке мало б бути вирішено саме на стадії підготовчого провадження. На думку Верховного Суду, стадія підготовчого провадження з огляду на її мету є не формальною, а реальною запорукою здійснення ефективного правосуддя на стадії розгляду справи по суті, тож належне та добросовісне ставлення до стадії підготовчого провадження як з боку суду, так і з боку всіх учасників справи, є таким, що у повній мірі відповідає засадам справедливого правосуддя. На важливість дотримання строку на подання доказів звертав свою увагу Верховний Суд й раніше у постановах від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17, від 03.04.2019 № 913/317/18".

У пункті 4.12 постанови від 16.02.2021 у справі № 922/2115/19 Верховний Суд зазначив:

"Суд апеляційної інстанції, посилаючись на частину 3 статті 269 ГПК України, відмовив у прийнятті додаткових доказів, наданих позивачем, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції, залишивши при цьому поза увагою, що ТОВ "Азотфострейд" звертався до суду першої інстанції з відповідними клопотаннями про повернення до стадії підготовчого провадження для подання доказів у зв`язку із обставинами, зазначеними відповідачем у відзиві. Отже висновок суду апеляційної інстанції про неприйняття наданих позивачем доказів на підставі зазначеної норми є передчасним".

ЦПК України не врегульовано питання щодо повернення суду першої інстанції до стадії підготовчого провадження після його закриття, однак згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 05.10.2022 справа № 204/6085/20, суд першої інстанції за наявності обставин може прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.01.2024 у справі № 343/346/23.

Отже, відповідно до практики Верховного Суду, суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

Разом з тим такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій цивільного процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті.

При цьому судом враховано, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20 (провадження № 61-15126св21), зроблено висновок, що: «при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

У зв`язку з цим, ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14.02.2024 року було вирішено перейти зі стадії розгляду по суті справи № 643/3243/23 до стадії підготовчого провадження; встановлено відповідачу-1 ОСОБА_1 строк до 01.03.2024 року включно для подання до суду відзиву на позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення 957 990, 00 доларів США, оформленого відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України; забезпечити надіслання (надання) іншим учасникам справи копії відзиву та доданих до нього документів одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду; встановлено позивачу строк до 11.03.2024 року включно для подання суду відповіді на відзиви ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на позов ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення 957 990, 00 доларів США, в порядку ст. 179 ЦПК України, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , а також третій особі ОСОБА_3 ; встановлено відповідачу-1 ОСОБА_1 та відповідачу-2 ОСОБА_5 строк до 22.03.2024 року включно для подання до суду заперечень на відповідь на відзив на позов ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення 957 990, 00 доларів США, та доказів направлення заперечень на відповідь на відзив іншим учасникам справи; встановлено третій особі ОСОБА_3 строк до 22.03.2024 року включно для надання пояснень щодо позову ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення 957 990, 00 доларів США в порядку ст. 192 ЦПК України з викладенням своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову.

29.02.2024 року відповідачем-1 подано до суду відзив на позов ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення 957 990, 00 доларів США.

У підготовче засідання 28.03.2024 року позивач та його представник не з`явилися, проте представником позивача 27.03.2024 року подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки він не може з`явитися до суду у призначений час з підстав проходження медичного обстеження його сина, 2010 року народження, який наразі проживає разом з представником позивача та перебуває на його утриманні (мати дитини проживає окремо власним життям), в тому числі необхідності здавання цього дня відповідних аналізів у медичній установі.

У підготовчому засіданні 28.03.2024 року представники відповідача-1 та третьої особи ОСОБА_3 категорично заперечували проти задоволення поданого представником позивача клопотання та просили суд відмовити у його задоволенні, оскільки справа перебуває на розгляді суду тривалий час і представник позивача мав всі можливості для того, щоб скористуватися наданими йому процесуальними правами.

Розглянувши подане представником позивача клопотання про відкладення підготовчого засідання, суд відмовив у його задоволенні.

Також, у підготовчому засіданні 28.03.2024 року судом розглянуто клопотання представника відповідача-2 ОСОБА_5 від 24.01.2024 року, відповідно до змісту якого він просить суд витребувати у позивача оригінал Договору позики від 26.02.2020, оригінал розписки про отримання ОСОБА_1 за Договором позики від 26.02.2020 грошових коштів, та вирішено відмовити у його задоволенні, оскільки ухвалою від 20.07.2023 вже вирішувалось аналогічне клопотання представника відповідача-1 про витребування у представника позивача означених документів відповідно до ч. 6 ст. 95 ЦПК України.

При цьому, розглянувши подане 24.01.2024 року представником відповідача-2 ОСОБА_5 клопотання про виклик та допит свідка ОСОБА_8 , суд задовольнив його.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2024 закрито підготовче провадження у справі № 643/3243/23 та призначено її до судового розгляду по суті на 16.04.2024 року.

16.04.2024 року судовий розгляд відкладено на 01.05.2024 року у зв`язку з аварійним відключенням світла. Разом з цим, до суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, оскільки він не може з`явитися до суду у призначений час у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/17799/20.

У судове засідання 01.05.2024 року позивач та його представник не з`явилися, проте представником позивача 30.04.2024 року подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі № 643/3287/24. Також у судове засідання не з`явились представник відповідача/третьої особи ОСОБА_5 та представник відповідача ОСОБА_1 , про причини неявки суд не повідомили. У зв`язку з цим розгляд справи відкладено на 22.05.2024 року.

У судове засідання 22.05.2024 року позивач та його представник не з`явилися, проте представником позивача 22.05.2024 року подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його зайнятістю у невідкладних слідчих діях за межами м. Харкова.

22.05.2024 року розгляд справи відкладено на 13.06.2024 року у зв`язку з неявкою представника позивача.

11.06.2024 року представником позивача подано заяву про залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

У судове засідання 13.06.2024 року позивач та представник позивача не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили.

Представник відповідача ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_3 та представник відповідача/третьої особи ОСОБА_5 не заперечували проти її задоволення.

Розглянувши подану представником позивача заяву про залишення позову без розгляду, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до встановленого статті 13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У постанові від 12 травня 2020 року у справі № 761/44056/17 (провадження №14-571цс19) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на межі здійснення цивільних прав, вказавши що відповідно до положень ст. 13 ЦПК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення суду по суті спору. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Виходячи з вищезазначених норм права, подати заяву про залишення без розгляду є правом позивача, він має право розпоряджатися своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд (принцип диспозитивності) і це право не може бути обмежене судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 217 ЦПК України з оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою суду Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2024 закрито підготовче провадження у справі № 643/3243/23 та призначено її до судового розгляду по суті на 16.04.2024 року. В подальшому судове засідання неодноразово відкладалося у зв`язку з неявкою позивача та його представника, розгляд справи по суті не розпочинався.

Правова позиція щодо можливості залишення судом позову без розгляду під час розгляду справи викладенау постанові Верховного Суду від 07 лютого 2020 року у справі № 161/6486/18.

Так, Верховний Суд зазначив, що згідно із п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Виходячи з системного аналізу зазначених норм процесуального права, подати заяву про залишення позовної заяви без розгляду є правом позивача і таке право не може бути обмежене судом. Разом з тим, в силу положень зазначених вище норм, відмова в задоволенні заяви про залишення позову без розгляду, поданої під час розгляду справи, свідчить про надмірний формалізм та обмеження прав позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічної правової позиції дотримується також і Львівський апеляційний суд у постанові від 09.04.2024 у справі № 463/8017/22, Дніпровський апеляційний суд у постанові від 05.06.2024 у справі № 199/6170/23.

Закріплене за позивачем право на подання заяви про залишення позову без розгляду є абсолютним і не залежить від думки інших учасників процесу. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд (подібний висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 10 квітня 2020 року у справі № 548/2531/18, від 05 жовтня 2021 року у справі №308/13199/17, від 04 квітня 2022 у справі № 441/1609/19).

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 759/14677/21, в якій зазначається, що подати заяву про залишення позову без розгляду є правом заявника, який на власний розсуд розпоряджається своїми правами, таке право є абсолютним і не залежить від волі інших учасників процесу. При цьому надане заявнику право на подання такої заяви не залежить від думки інших учасників справи і суд не зобов`язаний при вирішенні відповідного питання з`ясовувати обставини, які стосуються суті справи або мотивів, у зв`язку з якими така заява подана.

Суд зобов`язаний залишити подану заяву без розгляду, якщо заявник звернувся з таким клопотанням.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 548/2531/18 (провадження № 61-2228св20), від 29 червня 2021 року у справі № 505/3083/13-ц (провадження № 61-4773св19).

З урахуванням наведених правових висновків, закріплене за позивачем право на подання такої заяви про залишення позову без розгляду є абсолютним. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд.

Судом встановлено, що заяву про залишення позову без розгляду підписано представником позивача - адвокатом Цимбалюком С.В., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1063547, за змістом якого повноваження адвоката не обмежуються.

Слід зауважити, що зі змісту частин 1, 3 статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» вбачається, що ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (стаття 400-1 Кримінального кодексу України).

З огляду на викладене, враховуючи реалізацію позивачем свого процесуального права на подання заяви про залишення позову без розгляду, яка подана до початку розгляду справи по суті і підписана його представником, суд дійшов висновку про задоволення заяви представника позивача та залишення позову без розгляду у відповідності до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України.

Відповідно до частини 3 статті 257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Разом з цим, пунктом 4 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

В даному випадку, позовну заяву залишено без розгляду за заявою представника позивача.

З огляду на те, що пунктом 4 частини першої статі 7 Закону України "Про судовий збір" залишення позову без розгляду за заявою позивача віднесено до випадків, у яких сплачена сума судового збору не повертається, суд дійшов висновку, що сплачена позивачем сума судового збору поверненню не підлягає.

Керуючись статтями 257, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про стягнення 957 990, 00 доларів США залишити без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до ст. 261 ЦПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня підписання її повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 13.06.2024 року.

Суддя Н.В. Новіченко