Провадження № 6/761/1507/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аббасової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Сухини А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Черток Олександра Федоровича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про встановлення тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Черток О.Ф. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України, у якому просив суд постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 на строк до виконання зобов`язань за виконавчим листом Шевченківського районного суду м. Києва № 761/33393/21 від 10.04.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» боргу у розмірі 277 376,37 грн. та основної винагороди приватного виконавця.

Вказане подання приватний виконавець мотивує тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Черток О.Ф. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м.Києва № 761/33393/21 від 10.04.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» борг у розмірі 277 376,37 грн.

22.05.2023 року приватним виконавцем Черток О.Ф., керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_5.

Одночасно з цим, приватним виконавцем, керуючись статтями 3,40,42, 45 Закону України «Про виконавче провадження» та пунктом 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, винесено постанову про стягнення основної винагороди приватного виконавця та постанову про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження.

Вищезазначені постанови направлені боржнику рекомендованим листом, відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження». В зв`язку з тим, що з моменту відправки пройшло більше шести місяців, факт отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця та постанови про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження, станом на даний час неможливий. Але рекомендований лист 594 приватному виконавцю не повертався, а отже був отриманий боржником.

22.05.2023 року приватним виконавцем, керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт майна боржника. Відповідні записи внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру речових прав.

Того ж дня приватним виконавцем, керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено за допомогою Автоматизованої системи виконавчого провадження до банківських установ, які підключені до електронного обміну в Автоматизованій системі виконавчого провадження.

В подальшому виконавцем було виявлено нові рахунки в АТ «А-БАНК» та АТ «Перший Інвестиційний Банк», у зв`язку з чим 22.11.2023 та 05.11.2024 винесено постанови про арешт коштів боржника на скеровані на зазначені банки.

Згідно відповідей Державної фіскальної служби України від 05.11.2024, у боржника наявні рахунки, як фізична особа-підприємець, відкриті у наступних банківських установах: АТ «Перший Інвестиційний Банк», АТ «Оксі Банк», АТ «ПУМБ», АТ «Універсал Банк» та АТ «ТАСКОМБАНК».

Зазначені у відповіді рахунки арештовані відповідно до постанов про арешт коштів боржника від 22.05.2023, 22.11.2023 та 05.11.2024.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України про фізичних осіб боржників, які отримують пенсії та інформацію про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно правовими договорами від 05.11.2024 боржник не працює, та пенсію не отримує.

Місяць та рік останнього місця роботи 01.02.2022 на підприємстві ТОВ «Комекс Груп».

Згідно відповіді МВС від 09.11.2024 року автотранспортних засобів за боржником не зареєстровано.

05.11.2024 приватним виконавцем отримано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , згідно якої за боржником нерухомого майна не зареєстровано.

22.01.2024, 23.01.2024, 28.02.2024, 03.04.2024, 17.05.2024, 20.06.2024, 22.08.2024, 05.11.2024 року приватним виконавцем до АТ «А-БАНК» та АТ «ПУМБ», АТ «Оксі Банк», АТ «Перший Інвестиційний Банк» направлено платіжні вимоги з метою примусового списання грошових коштів боржника в рахунок погашення боргу.

В рамках виконавчого провадження НОМЕР_5 частково списано з рахунків боржника, кошти у розмірі 501,91 грн, які в подальшому були розподілені у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження».

З моменту відкриття виконавчого провадження виконавцем регулярно направлялися вимоги та запити до банківських установ з метою отримання інформації стосовно наявності відкритих рахунків боржника та наявності коштів на рахунках.

05.11.2024 виконавцем до банківських установ направлено черговий запит на отримання інформації, що становить банківську таємницю.

Згідно наданої відповіді з банківських установ у боржника відкриті рахунки в АТ «Універсал Банк», АТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ «ТАСКОМБАНК», АТ «Райффайзен Банк», АТ «А-БАНК», АТ «ОКСІ БАНК», АТ «Перший Інвестиційний Банк» на яких відсутні кошти для погашення заборгованості, в інших банках зазначених у запиті відкриті рахунки відсутні.

Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників наявні ще чотири відкриті виконавчі провадження № НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9 за якими боржником є ОСОБА_1 , що також свідчить про ухилення боржником від виконання своїх зобов`язань перед кредиторами.

15.07.2024, 06.08.2024, 25.09.2024 приватним виконавцем на адресу боржника ( АДРЕСА_1 ) направлялись виклики з вимогою з`явитися до приватного виконавця 22.07.2024, але в зазначені дні та час боржник до приватного виконавця не з`явився, пояснення не надав.

08.10.2024 приватним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , але провести виконавчі дії не виявилось можливим, оскільки двері квартири ніхто не відчинив, про що складено відповідний акт та залишено вимогу приватного виконавця.

23.10.2024 приватним виконавцем на адресу боржника ( АДРЕСА_1 ) направлено виклик з вимогою з`явитися до приватного виконавця 29.10.2024, але в назначений день та час боржник до приватного виконавця не з`явився, пояснення не надав.

30.10.2024 приватним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 але провести виконавчі дії не виявилось можливим, оскільки двері квартири ніхто не відчинив, про що складено відповідний акт та залишено вимогу приватного виконавця.

Згідно відповіді Державної міграційної служби України на ім`я боржника оформлено паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 03.01.2024 ВОД №4 УОДПГУ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській обл., паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 виданий 20.04.2017, органом видачі - 8089, та другий діючий паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 виданий 01.03.2021, органом видачі - 8017.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України боржник у період з 22.05.2023 (дата відкриття провадження) по 05.11.2024 виїжджав за кордон.

11.11.2024 до виконавця надійшла заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо звернення до суду з заявою про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

На адресу боржника неодноразово скеровано вимоги та виклики приватного виконавця, якими останнього зобов`язано виконати рішення суду.

Однак боржник проігнорував законні вимоги приватного виконавця, жодної інформації про майно, на яке можливо звернути стягнення, відповідно до вимог Закону, для виконання виконавчого документа та пояснень про причини невиконання рішення суду, боржник не надав.

Відповідно до матеріалів подання визначена до стягнення виконавчим листом сума заборгованості боржника - ОСОБА_1 складає 277 376,37 грн., яка є достатньою для виникнення бажання у боржника залишити територію України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.11.2024 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Черток Олександр Федорович у судове засідання не з`явився, по дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином.

Згідно із ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов до висновку що підстави для задоволення подання відсутні, з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів подання, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Черток О.Ф. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м.Києва № 761/33393/21 від 10.04.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» борг у розмірі 277 376,37 грн.

22.05.2023 року приватним виконавцем Черток О.Ф. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_5.

22.05.2023 року приватним виконавцем винесено постанови про арешт майна та коштів боржника.

Також 15.07.2024, 06.08.2024, 25.09.2024 приватним виконавцем на адресу боржника ( АДРЕСА_1 ) направлялись виклики з вимогою з`явитися до приватного виконавця 22.07.2024, але в зазначені дні та час боржник до приватного виконавця не з`явився, пояснення не надав.

Приватним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , але провести виконавчі дії не виявилось можливим, оскільки двері квартири ніхто не відчинив, про що складено відповідний акт та залишено вимогу приватного виконавця.

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до частин першої, третьої статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нею відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадян України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Крім того, виходячи із гарантій, передбачених статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та відповідно до принципу пропорційності, ст. 11 ЦПК України, обмеження свободи пересування має буди пропорційним, тобто державний виконавець має довести суду, що за існуючих у державного виконавця повноваженнях неможливо забезпечити реальне виконання рішення суду за рахунок менш обтяжливого зобов`язання, без обмеження основоположного та конституційного права боржника на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, наприклад - звернення стягнення на грошові кошти, рухоме майно.

Для позитивного вирішення питання про обмеження у праві виїзду за межі України боржника згідно до вказаних норм законів необхідними елементом є пропорційність втручання у конвенційне право особи на вільне пересування, наявність справедливого балансу між публічним інтересом у демократичному суспільстві щодо належного виконання обов`язкових державних рішень та гарантій на вільне пересування особи.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав уважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Згідно з вимогами ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За змістом даної норми підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є факт його ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, яке полягає у вчиненні боржником дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, в тому числі, і безпідставна неявка на виклики державного виконавця.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

Мотивування судового рішення про обмеження права лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу в добровільному порядку, що зумовлюють необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів не відповідає вимогам законодавства.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені законом саме за ухилення від виконання зобов`язань, а не за наявність факту їх невиконання

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує приватний виконавець у поданні, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Отже, наявність самого лише невиконаного зобов`язання не наділяє приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Факт ухилення боржника має підтверджуватись сукупністю належних доказів, які приватний виконавець повинен надати до суду.

Під час розгляду подання суд не встановив факт обізнаності боржника із відкритими виконавчими провадження, оскільки копії матеріалів виконавчого провадження, які долучені до подання, не містять жодних доказів належного повідомлення боржника про наявність постанови про відкриття виконавчого провадження.

Долучені до подання списки згрупованих відправлень вимог приватного виконавця не є належним доказом, оскільки відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Отже, боржник має бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а приватний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання ним копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 24 лютого 2021 року у справі № 756/9582/14).

Приватним виконавцем не долучено належних доказів направлення на адресу боржника, зокрема, постанови про відкриття виконавчого провадження та викликів приватного виконавця.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми (статті 77-80 ЦПК України).

Частинами першою, другою, п`ятою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи вбачається, що приватним виконавцем до подання не долучено належних, допустимих та достатніх доказів того, що боржник вчиняє умисні свідомі дії, спрямовані на невиконання відповідного зобов`язання, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду; не вказано, які перешкоди вчинені з боку боржника для проведення виконавчих дій приватному виконавцеві. Приватним виконавцем не надано жодних документів, які б свідчили, що боржник свідомо та умисно ухиляється від виконання рішень суду, при цьому маючи змогу виконати зобов`язання, але не робить цього з неповажних причин.

Звернення державного (приватного) виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника, коли державним (приватним) виконавцем вже виконані всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина на свободу пересування.

Судом враховано, що обмеження у праві виїзду за межі України може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості, проте наявні у справі матеріали не містять жодних даних про те, що встановлення такого обмеження якимось чином цьому посприяє.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що підстав для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України не вбачається, що не перешкоджає приватному виконавцю у разі надання необхідних доказів та зміни обставин звернутися з відповідним поданням до суду.

Керуючись статтею 441 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Законом України «Про виконавче провадження», суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Черток Олександра Федоровича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про встановлення тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, - відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.В. Аббасова