КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 761/12661/23

13 грудня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Тесленка Володимира Юрійовича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Пономаренко Н.В. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 13 листопада 2014 року.

Відповідач при підписанні анкети- заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Зазначає, що заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування а АТ КБ «Приватбанк», які надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Вважає, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, про відповідач не надав банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості.

Зазначає, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 20 березня 2023 року має заборгованість- 90 827,20 грн. з яких: 76 212,92 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 14 614,28 грн. нараховані відсотки за користування кредитом.

З огляду на вище викладене просив суд, стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 90 827,20 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року позов Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.11.2014 року у загальному розмірі 90827,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року, 19 серпня 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Тесленко Володимир Юрійович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що надані позивачем копія Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 13.11.2014 року; витяг з Умов та витяг з Тарифів не доводять факту видачі кредиту, зокрема встановлення кредитного ліміту, як зазначає позивач у позовній заяві, як і не доводять факту, коли виникла заборгованість за кредитом. Зокрема, в Анкеті-заяві відсутні відомості про те чи було задоволено заяву ОСОБА_1 на отримання кредиту та чи було відкрито поточний рахунок, чи було видано за договором платіжний інструмент (банківську картку і якого саме виду) у спосіб, що дозволяє однозначно встановити отримання такої картки відповідачем. Також в Анкеті-заяві відсутні відомості яку саме картку виявив бажання отримати відповідач, який рахунок відкривається на ім`я відповідача, межі ліміту по кредиту або дані про отримання бажаної суми кредиту.

З даної копії Анкети-заяви можливо встановити особисті дані ОСОБА_1 , дату підписання анкети-заяви - 13.11.2014 року; прохання 13.11.2014 року про відкриття поточного рахунку у гривні на його ім`я, але дані відомості не доводять обставин видачі кредиту, як стверджує позивач.

Вказує на те, що наданий позивачем Витяг з Умов і правил обслуговування в ПАТ КБ «ПриватБанк» при надання банківських послуг щодо продуктів банку не доводить обставини видачі Банком ОСОБА_1 кредиту шляхом видачі кредитної картки зі встановленням кредитного ліміту, оскільки Умови лише передбачають загальний порядок обслуговування рахунків клієнтів ПАТ КБ «ПриватБанк».

Зазначає, що долучений банком до позовної заяви Витяг з Тарифів за карткою «Універсальна GOLD» також не доводить обставини видачі Банком ОСОБА_1 кредиту шляхом видачі кредитної картки зі встановленням кредитного ліміту та обставини виникнення заборгованості, а містить лише загальні відомості, щодо типу картки «Універсальна GOLD», вартості оформлення картки, пільгового періоду, встановлення відсотків та санкцій за порушення зобов`язань за кредитом. Також у наданому витягу з Тарифів зазначено загальну інформацію про контактні дані кредитодавця (банку); інформацію про кредитного посередника; основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформацію щодо реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту; додаткову інформацію для споживача; інші правові аспекти та приклад таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача.

Вважає, що суд першої інстанції оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності дійшов неправильних висновків про те, що ці докази підтверджують надання відповідачу кредитних коштів, оскільки позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які є належними доказами на підтвердження видачі банком відповідачу кредитної картки, зарахування на цю картку суми кредиту у відповідному розмірі, як стверджує позивач, або іншої суми, зняття таких коштів відповідачем, відкриття рахунків на ім`я відповідача (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 серпня 2020 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов і Правил надання послуг.

Підписавши заяву про приєднання до Умов і Правил надання послуг, відповідач погодився з визначеними у ній умовами кредитування, а саме: з типом кредиту, сумою/лімітом кредиту, строком кредитування, способом та строком надання кредиту, процентною ставкою - 42,0% -для карт Універсальна, 40, 8% -для карт Універсальна Gold, типом процентної ставки, платежами за супровідні послуги кредитодавця, порядком повернення кредиту, наслідками прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором у т.ч., процентою ставкою, яка застосовується при невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту- у розмірі 84, 0%- для карт Універсальна, 81, 6%-для карт Універсальна Gold.

Як вбачається з наданої позивачем довідки, ОСОБА_1 на підставі підписаного кредитного договору № б/н отримав наступні кредитні картки: 13 листопада 2014 року відповідач отримав кредитну картку № НОМЕР_2 , терміном дії до 03/18; 19 березня 2018 року відповідач отримав кредитну картку № НОМЕР_3 , терміном дії до 01/ 22; 28 серпня 2020 року відповідач отримав кредитну картку № НОМЕР_4 , терміном дії до 11/23;

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на відповідача вбачається, що 13 листопада 2014 року відбувся старт карткового рахунку та встановлено кредитний ліміт 0,00 грн., 15 липня 2019 року - було збільшено кредитний ліміт до 50 000, 00 грн., 20 березня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 0, 00 грн., 17 липня 2020 року - було збільшено кредитний ліміт до 50 000, 00 грн.,26 листопада 2021 року кредитний ліміт було збільшено до 75 000,00 грн., 26 грудня 2022 року кредитний ліміт зменшено до 0, 00 грн.

З виписки АТ КБ "ПриватБанк" про рух коштів за договором № б/н, укладеним з ОСОБА_1 вбачається, що відповідач користувався наданими банком коштами та частково погашав заборгованість.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем АТ КБ «ПриватБанк», відповідач станом на 20 березня 2023 року має заборгованість- 90 827,20 грн. з яких: 76 212,92 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 14 614,28 грн. нараховані відсотки за користування кредитом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що зібраними у справі доказами підтверджено укладення 13.11.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредитного договору. Підписанням заяви-анкети ОСОБА_1 приєднався до запропонованих банком умов та тарифів. Відповідно до укладеного договору від 13.11.2014 ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, поповнювала рахунок за спірним договором у терміналі самообслуговування для погашення заборгованості, зараховувала перекази з електронної системи банку «Приват24» на свій картковий рахунок за спірним договором та сплачувала передбачені щомісячні платежі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

З досліджених доказів встановлено, що у підписаній відповідачем, заявіпро приєднання до Умов і Правил надання послуг у ПриватБанку зазначено, що ОСОБА_1 , який діє на підставі власного волевиявлення, згідно зі статтею 634 ЦК України, підписанням цієї Заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та правил надання банківських послуг Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою www.privatbank.ua/terms в редакції чинній на дату підписання цієї заяви, які разом становлять договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.

Із наданої позивачем довідки вбачається, що відповідач отримав наступні кредитні картки: 13 листопада 2014 року відповідач отримав кредитну картку № НОМЕР_2 , терміном дії до 03/18; 19 березня 2018 року відповідач отримав кредитну картку № НОМЕР_3 , терміном дії до 01/ 22; 28 серпня 2020 року відповідач отримав кредитну картку № НОМЕР_4 , терміном дії до 11/23;

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на відповідача вбачається, що 13 листопада 2014 року відбувся старт карткового рахунку та встановлено кредитний ліміт 0,00 грн., 15 липня 2019 року - було збільшено кредитний ліміт до 50 000, 00 грн., 20 березня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 0, 00 грн., 17 липня 2020 року - було збільшено кредитний ліміт до 50 000, 00 грн.,26 листопада 2021 року кредитний ліміт було збільшено до 75 000,00 грн., 26 грудня 2022 року кредитний ліміт зменшено до 0, 00 грн.

З виписки АТ КБ "ПриватБанк" про рух коштів за договором № б/н, укладеним з ОСОБА_1 вбачається, що відповідач користувався наданими банком коштами та частково погашав заборгованість.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що наявні у справі докази в своїй сукупності підтверджують факт надання позивачем відповідачу ОСОБА_1 кредитних коштів, користування ними та не повернення відповідачем наданих позивачем коштів.

Окрім тіла кредиту, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 14 614,28 грн.

На підтвердження позовних вимог в цій частині до позовної заяви заяву про приєднання до умов та правил надання послуг підписану ОСОБА_1 .

Із наданої Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», підписаних відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг вбачається, що відповідач погодився з визначеними у ній умовами кредитування, а саме: з типом кредиту, сумою/лімітом кредиту, строком кредитування, способом та строком надання кредиту, процентною ставкою - 42,0% -для карт Універсальна, 40, 8% -для карт Універсальна Gold, типом процентної ставки, платежами за супровідні послуги кредитодавця, порядком повернення кредиту, наслідками прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором у т.ч., процентою ставкою, яка застосовується при невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту- у розмірі 84, 0%- для карт Універсальна, 81, 6%-для карт Універсальна Gold.

Таким чином, підписавши вказані заяви, відповідач добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.

З урахуванням вище викладеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки, підписавши викладені у заявах про приєднання до Умов та Правил надання послуг умови кредитування, сторони в подальшому їх виконували, угод про зміну умов кредитування не підписували, а тому саме такі умови є погодженими сторонами.

Відповідач розмір наявної у нього заборгованості по тілу кредиту та по відсотках жодним чином не спростовував.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Тесленка Володимира Юрійовича.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Тесленка Володимира Юрійовича залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: