Справа №:755/9790/24
Провадження №: 2-о/755/417/24
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

"14" червня 2024 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши матеріали заяви окремого провадження Лівчіц Регіни, заінтересовані особи: Солом`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Феферман Деніс, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Солом`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Вивчивши зміст поданої заяви з доданими до неї документами, суд приходить до таких висновків.

Заявник ОСОБА_1 у поданій заяві просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт того, що громадянка Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянин Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю і батьком дитини чоловічої статі - ОСОБА_3 , який народився в місті Києві, Україна, 16 травня 2024 року в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій (актовий запис про народження від 23 травня 2024 року № 1535).

За змістом частини першої статті 15 ЦК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом частин першої, другої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Крім того, відповідно до статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з пунктом 2 частини першою статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування.

Встановлення судом певного факту в порядку непозовного провадження можливо лише тоді, коли це не призведе до виникнення спору про право, тобто коли цей факт не торкнеться прав інших осіб.

У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні.

Як вбачається із поданої заяви, звернення до суду обумовлене спеціальним для Федеративної Республіки Німеччина порядком реєстрації батьківства щодо дітей, народжених шляхом сурогатного материнства за кордоном.

Також, заявники вказують, що правом Федеративної Республіки Німеччина, громадянами якої є один із подружжя, сурогатне материнство заборонене, і в якості матері відповідно до параграфу

1591 Цивільного кодексу ФРН визнається лише жінка, яка народила дитину (сурогатна матір).

Як вбачається із матеріалів справи, 16 травня 2024 року у заявників у місті Києві народилась дитина чоловічої статі (хлопчик) в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства - ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка ІНФОРМАЦІЯ_5 народила дитину ОСОБА_3 , надала згоду, посвідчену Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левчук Ю.М., на те, щоб батьками народженої нею 16 травня 2024 року в місті Києві дитини: хлопчик (медичний висновок № А523-78ВХ-26ЕР-7Н6Е), зареєстрований 16 травня 2024 року Комунальним некомерційним підприємством «Київський міський пологовий будинок № 6 виконавчого органу Київської міської ради» (Київської міської державної адміністрації), яка народилася в результаті участі подружжя: громадянки Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянина Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в програмі лікування безпліддя і застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства та має генетичну спорідненість зі своїми генетичними батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , були записані батьками: громадянка Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_5 та громадянин Федеративної Республіки Німеччина Феферман Д.

Реєстрація народження дитини - ОСОБА_3 , який народився в місті Києві, Україна, 16 травня 2024 року, була проведена Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що 23 травня 2024 року складено відповідний актовий запис № 1535.

Батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вказано ОСОБА_2 , Федеративна Республіка Німеччина, та Лівціч Р., Федеративна Республіка Німеччина.

Тобто, сам факт народження дитини та її походження встановлено у спосіб, визначений чинним законодавством - шляхом видачі свідоцтва про народження дитини.

Отже, з матеріалів заяви вбачається, що заявник ОСОБА_5 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту родинних відносин, в той час як, відповідно, до норм чинного законодавства України ОСОБА_5 та ОСОБА_2 вже визнані батьками дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що свідчить копія свідоцтва про народження від 23 травня 2024 року серії НОМЕР_1 , виданого Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Таким чином, вищезазначеним свідоцтвом про народження вже встановлений факт родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а тому не потребує додаткового встановлення в порядку окремого провадження відповідно до законодавства України.

Згідно із пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року

№ 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у частині третій статті 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо: - дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (частина перша статті 135 СК України).

У порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про відмову у відкритті провадження за вказаною заявою, оскільки, зі змісту даної заяви вбачається спір про право, що дає правові підстави відмовити у відкритті провадження у даній справі на підставі частини четвертої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України.

Заявник має право звернутись до місцевого загального суду з відповідною заявою в порядку позовного провадження.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 260, 293, 315, 353 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі окремого провадження за заявою Лівчіц Регіни, заінтересовані особи: Солом`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_6 , про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити заявнику, що із вказаними вимогами, слід звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя О.О. Хромова