ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 550/1606/23 Номер провадження 22-ц/814/2059/24Головуючий у 1-й інстанції Хоменко Д.Є. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області Н.В. Козченко на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2024 року

у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до ОСОБА_1 , законного представника малолітньої ОСОБА_2 , про відшкодування переплати пенсії

УСТАНОВИВ:

коротко змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

В грудні 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в особі уповноваженого представника звернулось до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохали стягнути з відповідача, як законного представника малолітньої ОСОБА_2 , суму надмірно виплаченої пенсії в розмірі 86 249 грн 89 коп.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_2 з 12.11.2018 було призначено пенсію у зв`язку із втратою годувальника на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.09.2019 №440/2988/19, що набрало законної сили 04.02.2020, що підтверджується рішенням № 78 від 25.03.2020, оформленим протоколом про перерахунок пенсії від 24.03.2020 та протоколом про перерахунок пенсії від 21.04.2020, та визначено її у сумі 13 215,00 грн (із розрахунку: 265 430,00/50%). При проведенні контрольних заходів у серпні 2021 року управлінням було встановлено, що у зв`язку із помилкою в програмному забезпеченні, розрахунок пенсії ОСОБА_2 було проведено виходячи з 50% суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою від 28.07.2018 №02/1554/2018, тоді як за вказаним вище судовим рішенням було зобов`язано управління нарахувати виплату у розмірі 50 відсотків розміру довічного грошового утримання, а не суддівської винагороди.

Управлінням пенсійну справу було приведено у відповідність до рішення суду від 19.09.2019, розмір пенсії по втраті годувальника мав становити 10 572,00 грн (із розрахунку: 21 144,00/50%). В результаті проведеного перерахунку виникла переплата пенсії за період з 12.11.2018 по 31.07.2021 в розмірі 86 249,89 грн, яку добровільно на претензію від 09.05.2022 відповідачем не повернуто, що і стало підставою звернення до суду із вказаним позовом.

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2024 року відмовлено у задоволені позову Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відшкодування переплати пенсії у сумі 86 249,89 грн.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь держави судовий збір в розмірі 3 028,00 грн.

коротко змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області прохали рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2024 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вказували на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, що місцевим судом належним чином не враховано, що відповідач діяла недобросовісно, знаючи про помилкове нарахування завищеного розміру пенсії.

Також, зазначено на невірне стягнення з управління на користь держави судового збору за подачу позову до суду в сумі 3 028 грн, тоді як вірний розмір судового збору на час звернення становив 2 684 грн.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи;

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 прохала рішення місцевого суду залишити без змін.

Щодо встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Місцевим судом установлено, що ОСОБА_3 (батьку ОСОБА_2 ) 11.10.2016 відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» призначено довічне грошове утримання.

Рішенням сектору з питань призначення та перерахунків пенсій № 8 управління застосування пенсійного законодавства управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 було призначено довічне грошове утримання з 11.10.2016 згідно частини 1 статті 142 до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Розмір грошового утримання з 11.10.2016 складав 17 400 грн 00 коп на місяць. Складові частини грошового утримання: оклад в розмірі 14 500,00 грн, доплата за вислугу років (50%) 7 250,00 грн. ІНФОРМАЦІЯ_2 було здійснено перерахунок з 01.02.2018 згідно з довідкою 27.07.2018 № 02/1554/2018 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, після чого розмір пенсії склав 21 144,00 грн. Звернення за призначенням чи перерахунком на інший вид пенсії згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не було.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер.

З 12.11.2018 його донька, ОСОБА_2 , перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області, як отримувач пенсії в разі втрати годувальника (померлого батька - ОСОБА_3 , на утриманні якого вона перебувала).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.09.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Управління обслуговування громадян Чутівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій № 8 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено повністю.

Визнано протиправною відмову Чутівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у призначенні та наступному перерахунку пенсії у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 , виходячи з 50 відсотків розміру довічного грошового утримання годувальника.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду у Полтавській області призначити ОСОБА_2 пенсію у зв`язку із втратою годувальника з дати призначення, з 12 листопада 2018 року, виходячи з 50 відсотків розміру довічного грошового утримання годувальника, померлого ОСОБА_3 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду у Полтавській області провести нарахування та виплатити ОСОБА_2 пенсію у зв`язку із втратою годувальника, виходячи з 50 відсотків розміру довічного грошового утримання годувальника, померлого ОСОБА_3 - з дати призначення пенсії, з 12 листопада 2018 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2020 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишено без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.09.2019 без змін.

На виконання судового рішення ОСОБА_2 було призначено пенсію в розмірі 13 215 грн.

Листами від 20.08.2021 та від 14.09.2021 ОСОБА_1 було повідомлено, що в результаті проведеного перерахунку, згідно з розпорядженням від 10.08.2021 за період з 12.11.2018 по 31.07.2021 виникла переплата пенсії в сумі 86 249 грн 89 коп. (а.с. 12-14)

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 09.05.2022 направило ОСОБА_1 претензію про відшкодування збитків в сумі 86 249 грн 89 коп, яку відповідач отримала за період з 12.11.2018 по 31.07.2021. (а.с. 14)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий суд дійшов висновку, що правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки чи недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області не надано доказів того, що ним було допущено рахункову помилку у нарахуванні пенсії та не надано доказів недобросовісності з боку відповідача ОСОБА_1 , а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

З судового рішення вбачається, що розглядаючи справу місцевий суд вірно застосував норми матеріального та процесуального права.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч. 1 ст. 1212 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Частиною 1 статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Отже, утримання виплаченої надміру суми пенсії, відповідно до ст. 50 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних у спосіб, передбачений Порядком. Законодавцем передбачені лише два винятки з цього правила: якщо виплата відповідних грошових сум сталася внаслідок рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату, та у разі недобросовісності зі сторони набувача (ст. 1215 Цивільного кодексу України).

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні статті 50 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, недостовірною інформацією, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї, ненадання інформації, обов`язковість подання якої передбачена законодавством, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України)

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у справі не надано належних доказів про те, що поведінка відповідача у справі була недобросовісною.

Так, розрахунок пенсії на виконання судового рішення проводився позивачем у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 , як законний представник ОСОБА_2 (набувача), була обізнана про розмір довічного грошового утримання померлого годувальника - ОСОБА_3 та у відповідності до вимог ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» повинна була повідомити управління про настання обставин, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, - є лише припущенням позивача.

Обов`язок нарахування пенсії та визначення її розміру є дискреційними повноваженнями позивача у справі. Відповідач не зобов`язана була перевіряти вірність нарахування, отже, в її діях недобросовісність виключається.

Місцевий суд вірно зазначив про відсутність й арифметичної помилки при обрахуванні позивачем пенсії, та що недосконале програмне забезпечення, внаслідок чого виникла помилка, не є підставою для стягнення переплати з відповідача у справі.

Доводи скаржника про неврахування судом правових висновків Верховного Суду у справі № 545/163/17 є безпідставним, оскільки в цій справі встановлені інші фактичні обставини справи.

Разом з тим, є обґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині невірного стягнення судом суми судового збору.

Як вбачається з мотивувальної та резолютивної частини оскаржуваного рішення місцевим судом стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь держави судовий збір в розмірі 3 028,00 грн за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, що становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у зв`язку із тим, при зверненні до суду з позовом позивач в прохальній частині позовної заяви просив суд відстрочити сплату судового збору за подання позовної заяви до винесення судом рішення по суті справи.

При зверненні до суду позивачем судовий збір за подання позову сплачено не було та за клопотанням позивача судом першої інстанції в ухвалі про відкриття провадження у справі було відстрочено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області сплату судового збору до винесення судом рішення по суті. (а.с. 45)

Згідно з ч. 2 ст. 136 ЦПК України якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

Місцевий суд вірно дійшов висновку про стягнення з позивача судового збору на користь держави у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, однак помилився із сумою.

Так, відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, згідно з ч. 1 вказаної статті судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що позов до суду першої інстанції надійшов від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області поштовим відправленням від 25.12.2023. (а.с. 1-41)

У даному випадку, з урахуванням правил обчислення процесуальних строків, передбачених ч. 6 ст. 124 ЦПК України, датою подачі позову слід вважати дату здачі документу (позову) на пошту, а не дату реєстрації вхідної кореспонденції (позову) судом.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2023 року становив 2 684 грн.

Ціна позову у справі становила 86 249,89 грн, відповідно, 1,5% від якої складає 1 293,75 грн, що менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлений законом на 1 січня 2023 року, в якому було подано позов.

Враховуючи те, що законом передбачено мінімальний гранічний розмір судового, який не може бути меншим 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, - за подачу позивачем даного позову до суду підлягав стягненню судовий збір у сумі 2 684 грн, а не 3 028,00 грн, як невірно визначено судом першої інстанції.

З урахуванням викладеного рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

В іншій частині рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

висновок за результатом розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи вищевикладені висновки апеляційного суду, рішення місцевого суду підлягає зміні в частині стягнення судового збору, а в іншій частині є законним та обґрунтованим, отже, підлягає залишенню без змін.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 282 ЦПК України у випадку скасування або зміни судового рішення в постанові апеляційного суду, зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції; також апеляційний суд здійснює розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки фактично за результатом апеляційного перегляду рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні матеріально-правових вимог за позовом залишено без змін, підстави для відшкодування судового збору, сплаченого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області за подачу апеляційної скарги, - відсутні.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1, ч. 4 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області Н.В. Козченко - задовольнити частково.

Рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2024 року в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь держави судового збору в розмірі 3 028,00 грн змінити, зменшивши суму до 2 684 грн.

В іншій частині рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 червня 2024 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль