П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2024 року м. Київ

Справа №362/4115/23

Апеляційне провадження №22-ц/824/4437/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Бевзи А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області ухваленого під головуванням судді Марчук О.Л., 26 вересня 2023 року у м. Василькові, повний текст рішення складений 26 вересня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епро Скул», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шарков Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В

У липні 2023 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 525 від 13 січня 2022 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» в розмірі 26675,60 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. вчинено виконавчий напис за №525 про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» заборгованості. Однак, вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства, а саме: позивачу не було надіслано товариством листа вимоги про усунення порушення, нотаріусом не перевірено безспірності вимог кредитора.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епро скул», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шарков Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не підтверджено факту неправомірності спірного виконавчого напису та необхідності його скасування. Під час розгляду справи судом не встановлено існування передбачених спеціальним законодавством підстав для скасування вчиненого 13 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. виконавчого напису за № 525 про стягнення заборгованості з позивача.

Не погодилась з вказаним судовим рішенням позивач, її представником подана апеляційна скарга, в якій вказується про незаконність рішення суду у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права. Представник позивача вказує, що на сьогоднішній день, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Не зважаючи на це, приватний нотаріус Золотих О.О. вчинив спірний виконавчий напис на кредитному договорі від 29 листопада 2014 року № 200157494, який нотаріально не посвідчений. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц.

Також вказує на те, що приватним нотаріусом Золотих О.О. будь-яких дій щодо отримання достовірних даних на підтвердження безспірності заборгованості вчинено не було.

Зазначає, що позивач не отримувала вимоги про усунення порушень за кредитним договором, що об`єктивно позбавило її можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо такої, або оспорити вимоги стягувача. Позивач не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості.

Із досліджених судом документів та змісту виконавчого напису достовірно не вбачається те, що дійсно на момент вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, та що вищезазначена заборгованість складалася саме з такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування зазначених доводів позивача в цій частині.

На підставі викладеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Стягнути з ТОВ «Епро Скул» на її користь судовий збір в розмірі 1610, 41 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 11200, 00 грн.

Відповідач правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

В судовому засіданні позивач підтримала доводи апеляційної скарги та заявлені позовні вимоги, просила про задоволення заявлених нею вимог.

Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явились та своїх представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення їм судових повідомлень електронною поштою, яка за звітами суду була доставленою завчасно. Причини неявки учасники справи не повідомили. Тому керуючись положеннями ч.2 ст. 372 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

По суті спору апеляційним судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

13 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., на підставі ст.ст.87-91 закону України «Про нотаріат» та п.2 переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 172, був виданий Виконавчий напис № 525, яким запропоновано звернути стягнення з громадянки України ОСОБА_1 , яка є боржником за Договором № 200157494 від 29 листопада 2014 року, укладеним з ПАТ «Михайлівський», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова-правова група Лекс», за період 29 листопада 2014 року по 16 листопада 2021 року в розмірі 25825 (двадцять п`ять тисяч вісімсот двадцять п`ять) гривень 60 копійок, яка складається з простроченої суми кредиту - 8465,68 грн та нарахованими «доходами» - 17359,92 грн. Також стягнута сума за вчинення виконавчого напису в розмірі 850 грн (а.с.8,41).

Матеріали справи містять копію Заяви (оферти) ПАТ «Михайлівський» №200157494, яка підписана ОСОБА_1 29 листопада 2014 року, за умовами якої нею отримується платіжна карта та відкривається поточний рахунок, при цьому кредитний ліміт не визначений (а.с.7,40 на звороті).

17 лютого 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Шарковим О.О. відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 за виконавчим написом № 525 від 13 січня 2022 року, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» (а.с. 9-10,42-43).

06 червня 2023 року на підставі Договору про відступлення права вимоги ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» відступило право вимоги до боржника ОСОБА_1 . ТОВ «Епро Скул» (а.с.64-73).

Ухвалою суду від 08 серпня 2023 року ТОВ «Епро Скул» залучено до участі у справі в якості відповідача і правонаступника ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» (а.с.75).

За загальним правилом визначеним положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» (далі за текстом - Закон) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У ст. 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів ( в редакції чинній на момент видачі оспорюваного виконавчого напису) передбачав, зокрема, стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами та стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. У п.2 було визначено, що є підставою кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».

Зобов'язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» виключено на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 480 від 19 квітня 2022 року.

Верховний Суд у Постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16 вказав на те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц вказала на те, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172».

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц, від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18, від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, від 06 жовтня 2021 року у справі № 361/4793/20, від 06 грудня 2023 року у справі № 299/5183/21.

За змістом ч. 3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В порядку ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З наведених обставин справи вбачається, що позивачем 29 листопада 2014 року була підписана заява (оферта) № 20015744 на відкриття поточного рахунку та отримання платіжної карти, кредитний ліміт визначений не був і строк виконання зобов`язання за кредитними зобов`язаннями також не був визначений. Вказаний договір не був нотаріально посвідчений.

Матеріали справи не містять даних на підтвердження безспірності заявлених вимог, натомість з оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що строк за який проводиться стягнення визначений з 29 листопада 2014 року по 16 листопада 2021 року, що перевищує визначений законодавчо строк у три роки.

Крім того, оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Золотих О.О. 13 січня 2022 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14.

Отже з наданих сторонами доказів та висловлених доводів і заперечень вбачається, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв'язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

У зв`язку з цим апеляційний суд не може погодись з висновком суду першої інстанції про те, що до позову не додані та під час розгляду справи суду не надано позивачем жодних документів, які б свідчили про беззаперечне існування факту неподання нотаріусу документу про безспірність заборгованості.

Позивач вказувала не на цю обставину у позовній заяві, але зазначала про необхідність перевірки всіх обставин видання виконавчого напису. На обставини відсутності нотаріально посвідченого договору позивач вказує в апеляційній скарзі.

Проте суд першої інстанції, вирішуючи спір, що виник між сторонами справи не повинен був обмежуватись лише формальною оцінкою доводів позивача, а повинен був надати оцінку спірним правовідносинам, здійснити дослідження матеріалів справи, які є достатніми для правильного вирішення справи і не були спростовані стороною відповідача в ході розгляду справи, натомість судом не здійснено дослідження оспорюваного виконавчого напису та договору та підставі якого він був вчинений, що вбачається з тексту рішення суду першої інстанції.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, суд першої інстанції не достатньо повно та всебічно з`ясував обставини справи, не врахував положення чинного законодавства та правові висновки наведені Верховним Судом у постановах, що є релевантними до спірних правовідносин, у зв`язку з чим дав неналежну правову оцінку спірним правовідносинам, що дає підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою було сплачено 1610,41 грн (а.с.94), а отже вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2023 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епро Скул», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шарков Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 525 від 13 січня 2022 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Епро Скул») заборгованості в розмірі 26675,60 грн.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Епро Скул» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1610,41 грн.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Епро Скул» (03151, м. Київ, вул. Волинська, 42, оф.4, ).

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 13 червня 2024 року.