12 грудня 2024 року Єдиний унікальний № 501/5086/24 Провадження № 2-н/501/1649/24
ІЛЛІЧІВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

12 грудня 2024 року м. Чорноморськ

Суддя Іллічівського міського суду Одеської області Тордія Е.Н.

номер справи № 501/5086/24 номер провадження (2-н/501/1649/24)

розглянувши матеріали цивільної справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП Моноліт-Сервіс» про видачу судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ :

Стислий виклад заяви.

10 грудня 2024 року Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП Моноліт-Сервіс» (далі по тексту ТОВ «ДП Моноліт-Сервіс») звернулось до Іллічівського міського суду Одеської області про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуги по утриманню будинку, споруд та прибудинкової території з ОСОБА_1 .

Фактичні обставини встановлені судом, мотиви та застосовані правові норми.

Згідно ч. 3 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

За приписами статті 160 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 Цивільного процесуального кодексу України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Частиною 3 ст. 163 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається із вищезазначеної заяви ТОВ «ДП Моноліт-Сервіс» просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за оплату за надання послуги по утриманню будинку, споруд та прибудинкової території в розмірі 15110,55 грн., при цьому не долучено доказів, які б безспірно обґрунтовували підставність вимоги про стягнення заборгованості. На підтвердження вказаних обставин заявником не надано доказу щодо надання послуг за вказаний період, підтвердження отриманих послуг (сплата, часткова сплата наданих послуг).

Наявність договору про надання послуг є обов`язковою умовою для розгляду справи в порядку наказного провадження, оскільки на підставі нього може бути встановлено, чи виникло у заявника право на грошову вимогу до боржника.

Як зазначено у п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», на яку посилається заявник, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг.

Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. Наданий розрахунок такої інформації не містить, з заяви про видачу судового наказу вбачається період з червня 2023 року по листопад 2024 року, а за розрахунку заборгованості вбачається період травень 2023 року по листопад 2024 року.

Проаналізувавши надані заявником докази, розрахунок, в суду виникають сумніви, щодо безспірності вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 оскільки заявником лише частково дотримано вимоги ст. 163 Цивільного процесуального кодексу України при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу, фактично не забезпечено усіх складових, які б давали судді можливість зробити висновок про наявність передбачених законом підстав для видачі судового наказу, як особливої форми судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Висновок суду.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку суд, приходить до висновку що заява ТОВ «ДП Моноліт-Сервіс» про видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуги по утриманню будинку, споруд та прибудинкової території, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. ст. 165, 258-261 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП Моноліт-Сервіс» про видачу судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1 відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 166 Цивільного процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Роз`яснити заявнику, що згідно ч. 2 ст. 164 Цивільного процесуального кодексу України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ