Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/792/24
Справа № 279/1213/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Гонцовською Л.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу №279/1213/24 за позовом Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 08.08.2023 року відповідач уклала з АТ "Альфа Банк" (далі-Банк) угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631132152. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором становить 308212,33 гривень. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" затверджено рішення про зміну найменування АТ "Альфа-Банк" на АТ "Сенс Банк". З метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу позичальника направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, дану вимогу залишено відповідачем без реагування. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість та понесені судові витрати.

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від представника відповідача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав:

По-перше, позивачем невірно зазначено дату укладення договору з АТ «Альфа Банк» - 08.08.2023.

Відповідно до долученої копії оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631132152 остання укладена 26.03.2019, а не 08.08.2023.

Згідно поданого позивачем розрахунку заборгованості загальна сума боргу становить 308212,33 грн. яка складається з: простроченого тіла кредиту 171 287, 24 грн., відсотків за користування кредитом - 25178,99 грн., тіла кредиту - 105433,96 грн., овердрафт (несанкціонована заборгованість) - 6312,14 грн.. Однак з даним розрахунком позивача сторона відповідача не погоджується. За період з 26.05.2019 по 25.02.2022 відповідачем знято коштів з рахунку 346082,89 грн. (стовпчик 5), внесено за цей період відповідачем - 281554, 48 грн. (стовпчик 6). Після 25.02.2022 Відповідачем кредитні кошти не знімались. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом з 26.02.2022 по 25.07.2022 заборгованість по простроченому тілу кредиту - 0. З 26.07.2022 по 25.08.2022 позивач безпідставно нараховує (стовпчик 16 розрахунку) 8623,05 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 26.08.2022 по 25.09.2022 позивач безпідставно нараховує 8713,72 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 26.09.2022 по 25.10.2022 року позивач безпідставно нараховує 19015,08 грн.заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 26.10.2022 по 25.11.2022 позивач безпідставно нараховує 27716,86 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 26.11.2022 по 25.12.2022 позивач безпідставно нараховує 7923,12 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 26.12.2022 по 25.01.2023 позивач безпідставно нараховує 25018,78 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 26.01.2023 по 25.02.2023 позивач безпідставно нараховує 7115,50 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 26.02.2023 по 25.03.2023 позивач безпідставно нараховує 14900,19 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 26.03.2023 по 25.04.2023 позивач безпідставно нараховує 14202,14 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 26.04.2023 по 25.05.2023 позивач безпідставно нараховує 13182,59 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 26.05.2023 по 25.06.2023 позивач безпідставно нараховує 12807,66 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту, з 26.06.2023 по 17.07.2023 позивач безпідставно нараховує 12068,55 грн. заборгованості по простроченому тілу кредиту.

Однак за цей період відповідач не знімала будь-яких коштів з рахунку, а навпаки сплатила за цей період 87674,42 грн. тіла кредиту (стовпчик 25 розрахунку). Тому сума простроченого тіла кредиту 171287,24 грн. є необгрунтованою.

По-друге, позивачем безпідставно нараховано та стягнуто плату за розрахунково-касове обслуговування кредиту в сумі 132629,15 грн.

Разом з тим, із вказаної виписки по рахунку вбачається, що банком щомісячно стягувалося з відповідача плата за розрахунково-касове обслуговування основної картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ), яка не погоджувалася сторонами під час укладення кредитного договору, оскільки такі умови відсутні у підписаній відповідачем 25.03.2019 року оферті на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, а також паспорті споживчого кредиту.

Згідно наданої позивачем виписки з особового рахунку за період з 26.05.2019 по 17.07.2023 року відповідачем було сплачено 132629,15 грн. за розрахунково-касове обслуговування кредиту. АТ «Сенс Банк» безпідставно зарахував 132629,15 грн. в рахунок погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості. Зважаючи на це, сплачені відповідачем 132629,15 грн. в рахунок погашення плати за розрахунково-касове обслуговування підлягають зарахуванню як сплата за прострочену до повернення суму кредиту.

По-третє, позивачем не долучено доказів укладення угод про зміну кредитного ліміту, а кредитним договором від 26.03.2019 не узгоджені умови щодо списання процентів за овердрафт. Із виписки по рахунку вбачається, що відповідач використовував надані йому кредитні кошти та частково повертав отримані кошти, а банком, в свою чергу, списувались кошти як проценти за овердрафт, проценти за користування кредитом (як за покупки так і готівкові

операції), сплата комісії за обслуговування основної картки, проте, кредитним договором не узгоджені умови щодо списання процентів за овердрафт та інші, умовами договору від 26.03.2019 року сторони погодили лише процентну ставку за користування кредитним коштами у розмірі 26% річних та обов`язковий мінімальний платіж у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за Кредитною лінією, але не менше 50 грн.. Тому, суд не може брати до уваги, як належний доказ на підтвердження заявлених позовних вимог, розрахунок заборгованості, оскільки із матеріалів справи не вбачається зміна умов кредитування по кредитній картці MCDEBITWORD (зміна кредитного ліміту), що в свою чергу виключає прийняття в якості доказу виписки по рахунку за кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 26.05.2019 по 17.07.2023. Вважає, що АТ «СЕНС БАНК» не надано суду належних та допустимих доказів оформлення та укладання між сторонами кредитного договору від 26.03.2019 та змін до нього, з досягненням сторонами згоди в належній формі з усіх істотних умов, тощо, які б свідчили про волевиявлення відповідача укласти кредитний договір та отримати, відповідно, кредитні кошти. Докази, що відповідають вимогам ст.ст. 76-80 ЦПК України, суду не надані. Враховуючи вищевикладене, надані банком докази об`єктивно не підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором у визначеному банком розмірі, тому, у задоволенні позову слід відмовити через недоведеність заявлених банком вимог, та стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Відповідь на відзив позивачем не подано, зазначені у відзиву доводи позивача не спростовані.

Дослідивши письмові матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне :

Судом встановлено, що 26.03.2019 року між ОСОБА_1 та АТ "Альф-Банк" була підписана оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631132152, анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ "Альфа-Банк" на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ "Альфа-Банк", паспорт споживчого кредиту та заява (акцепт) № 248..111; 227.6311 32152 про прийняття пропозиції укласти договір страхування.

При цьому матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачем фактів підписання вказаних вище оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631132152, анкети-заяви, а також паспорту споживчого кредиту, які в сукупності становлять кредитний договір, згідно умов якого ОСОБА_1 отримала кредит, максимальна сума якого складає 200 000 грн..Сума доступного кредиту (кредитної лінії) на момент складання оферти 30 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом 26 % річних строком на 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору.

Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у погодженому сторонами розмірі.

Крім мотивів, викладених вище, суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 357/12292/16-ц, в якій зазначено, що неоспорювання кредитного договору, часткове його виконання відповідно до статті 204 ЦК України свідчить про правомірність цього правочину. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття умов цього договору.

Отже, сторони у справі визначили умови щомісячного повернення кредиту, домовились про строк кредитування, умови продовження дії договору.

12 серпня 2022 р. АТ «Альфа-Банк» змінило найменування на АТ «Сенс Банк».

АТ «Сенс Банк» надсилало боржнику досудову вимогу, датовану 12.01.2024 року, про необхідність повернути заборгованість за кредитом.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З виписки по рахунку World Debit Mastercard за період з 26.03.2019 року по 17.07.2023 року (договір №631132152) вбачається, що встановлено ліміт кредиту 193108,38 грн.; витрат в розмірі 564587,82 грн., надходжень 281554,48 грн.; поточна сума заборгованості на кінцеву дату виписки становить 314184,07 грн.. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом з 26.02.2022 року по 17.07.2023 року відповідачка не знімала кошти з рахункуку, а сплатила кошти в сумі 87674,42 грн..

Щодо нарахованих та стягнутих коштів за розрахунково-касового обслуговування кредиту вв сумі 132629,15 грн., слід зазначити наступне:

10 червня 2017 року набув чинності ЗУ «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст.11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечитьЗ акону України «Про споживче кредитування».

Положення ч.1, ч.2, ч.5 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів`з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 ЗУ «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування`до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, ЗУ «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст.1та ч. 2 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до п.5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог ЗУ «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч.1ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування`після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з ч.5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.11, ч. 5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що: «у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та ч.2 ст.11 ЗУ «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.1 та ч. 2 ст.11, ч. 5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування».

З матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються ОСОБА_1 , та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення договору та вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.1 та ч 2 ст.11, ч. 5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23.

Згідно наданої позивачем виписки з особового рахунку за період з 26.06.2019 року по 17.07.2023 року відповідачем було сплачено за розрахунково-касове обслуговування кредиту кошти в розмірі 132629,15 грн.. які позивачем стягнуто неправомірно. Доводи та правильність проведених розрахунків представником відповідача на час розгляду справи позивачем не оспорена та не спростована. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, оскільки відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору в повному обсязі їх не виконує, та враховуючи сплачені позивачем кошти в розмірі 220303,57 грн., до стягнення підлягає сума 87908,76 грн..

Судові витрати підлягають стягненню відповідно до ст.141 ЦПК України (28,52 %).

На підставі викладеного, керуючись ст.263-265 ЦПК України, ст.526,626,628,638,1048,1049,1054 ЦК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №631132152 у розмірі 87908 (вісімдесят сім тисяч дев`ятсот вісім) гривень 76 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» 1318 (одну тисячу триста вісімнадцять) гривень 53 копійки судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Позивач: Акціонерне Товариство "Сенс Банк", місце знаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Волкова Н.Я.