Справа № 459/336/23 Головуючий у 1 інстанції: Отчак Н.Я.
Провадження № 22-ц/811/658/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Зеліско-Чемерис К.Р.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 січня 2024 року в складі судді Отчак Н.Я. у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_3 , Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу, що оформлений протоколом проведення електронних торгів, визнання недійсним та скасування рішення і запису про державну реєстрацію права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння,-

встановив:

У січні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ДП «Сетам», ОСОБА_3 , Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу, що оформлений протоколом проведення електронних торгів, визнання недійсним та скасування рішення і запису про державну реєстрацію права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Вимоги обґрунтовував тим, що 30.12.2015 державним виконавцем ВДВС Червоноградського МУЮ у Львівській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1-14/11, виданого Червоноградським міським судом Львівської області 11.06.2012 про стягнення з нього у користь ОСОБА_6 60000 грн матеріальної шкоди, 27 032,76 грн компенсації втрати частини доходів, 2000 грн моральної шкоди. В процесі виконання даного виконавчого документу, з прилюдних торгів здійснено продаж квартири АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві приватної власності.

Вважає, що прилюдні торги проведені з порушенням встановлених законодавством правил проведення торгів, а саме, ні державний виконавець, ні ДП «СЕТАМ», яким проводилися торги, не повідомили його про проведення таких (торгів). Також оцінювач не проводив огляду майна, а державний виконавець не звертався до боржника із вимогою про забезпечення доступу оцінювача до об`єкта для його об`єктивної оцінки. Зазначає, що оцінка нерухомості в рамках виконавчого провадження є недійсною з підстав не проведення огляду майна. Про результати визначення вартості оцінки майна державний виконавець його не повідомляв, а також не повідомляв і про інші виконавчі дії, які були вчинені у виконавчому провадженні. Вважає, що вартість квартири була заниженою, тому така ціна реалізації квартири порушує його права та інтереси, як боржника. Крім того, зазначає, що проблеми реалізації даної квартири виникли тому, що ні державний виконавець, ні ДП «Сетам» не повідомило його про проведення таких торгів та передачі на реалізацію.

З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив визнати недійсними договір купівлі - продажу про придбання ОСОБА_3 квартири, що знаходиться у АДРЕСА_2 загальною площею 49,0 кв.м., який укладений у процедурі проведення електронних торгів з реалізації вищевказаного майна, що оформлений протоколом проведення електронних торгів № 231042 від 25.01.2017, за результатами яких державним виконавцем Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Кінас М.Т. складено акт про проведення електронних торгів від 02.02.2017; визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на квартиру, що знаходиться у АДРЕСА_2 , яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 19213828 від 27.02.2017, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34047407 від 27.02.2017; витребувати від ОСОБА_3 квартиру загальною площею 49,0 кв.м, що знаходиться у АДРЕСА_2 .

Оскаржуваним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23 січня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_3 , Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, з участю третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, що оформлений протоколом проведення електронних торгів, визнання недійсним та скасування рішення і запису про державну реєстрацію права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково.

Визнано недійсними договір купівлі - продажу про придбання ОСОБА_3 квартири, що знаходиться у АДРЕСА_2 загальною площею 49,0 кв.м., який укладений у процедурі проведення електронних торгів з реалізації вищевказаного майна, що оформлений протоколом проведення електронних торгів № 231042 від 25.01.2017, за результатами яких державним виконавцем Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Кінас М.Т. складено акт про проведення електронних торгів від 02.02.2017, які проведені 25.01.2017 ДП «Сетам» із реалізації вищевказаного майна.

Визнано недійсною та скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на квартиру, що знаходиться у АДРЕСА_2 , яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 19213828 від 27.02.2017, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34047407 від 27.02.2017.

В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Рішення суду оскаржила представник Червоноградського ВДВС Кузьмів Х.В., вважає рішення незаконним та необгрнтованим, ухваленим з порушеннм норм матеріального та процесуального права.

Ззаначає, що на примусовому виконанні у відділі перебувало ВП № 49746277 з виконання виконавчого листа № 1-14 виданого 11.06.2012 Червоноградським міським судом Львівської області.

30.12.2015 відкрито виконавче провадження, постанову 31.12.2015 рекомендованою кореспонденцією скеровано стягувачу. Звертає увагу, що боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

11.01.2016 державим виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та заборони на його відчуження.

30.03.2016 державний виконавець здійснила опис та арешт квартири АДРЕСА_1 , що належить боржнику на праві приватної власності.

Та обставина, що опис та арешт здійснено без проникнення у квартиру, є наслідком недобросовісної поведінки боржника ОСОБА_1 , який знаючи про боргові зобов`язання, мав у розумні строки цікавитися перебігом виконавчого провадження.

31.03.2016 виконавцем призначено експерта, суб`єкта оціночної діяльності з питань надання письмового висновку ринкової вартості чи визначення вартості майна, яка є початковою для продажу на конкурентних засадах.

03.08.2016 виконавець повідомила стягувача та боржника про те, що 02.08.2016 надійшла експертна оцінка квартири, що належить ОСОБА_1 .

Покликаючись на норми матеріального закону та судову практику зазначає, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, однак не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночнї діяльності висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Крім цього, суб`єкт оціночної діяльності є самостійним учасником, тому виконавець не може впливати на порядок проведення оцінки майна, а у разі незгоди із результатами оцінки заявник має право звернутися з клопотанням про призначення рецензування звіту про оцінку майна, однак із таким вимогами, у спосіб визначений законом, боржник не звертався.

12.12.2016 електронні торги не відбулися у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів.

В свою чергу, згідно із протоколом № 231042 від 25.01.2017 торги відбулися, переможцем став ОСОБА_3 , 02.02.2017 складено акт про проведення електронних торгів, а 03.02.2017 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Для визнання судом електронних торгів недійсним необхідним є встановлення порушення правил проведення електронних торгів, а також чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася за захистом.

Стверджує, що ОСОБА_1 не надав суду доказів на підтвердження того, що зазначені обставини вплинули на хід проведення торгів, оскільки останній знав про наявність судового рішення, відкрите виконавче провадження, що не може свідчити про поурешння його прав.

Просить скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 січня 2024 рокута ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

11.04.2024 на адресу апеляційного суду надійшли відзиви ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на апеляційну скаргу, у якому останні заперечуючи доводи апеляційної скарги, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на заперечення доводів скарги, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи з такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що 30 грудня 2015 року державним виконавцем ВДВС Червоноградського МУЮ у Львівській області відкрито виконавче провадження №49746277 з примусового виконання виконавчого листа № 1-14/11, виданого 11 червня 2012 року Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 майнової шкоди у розмірі 60 000,00 грн, компенсації втрати частини доходів у розмірі 27 032,76 грн, моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн, у межах такого виконавчого провадження проведено оцінку вартості нерухомого майна, однак суд дійшов висноку, що така проведена оцінювачем з порушенням норм чинного законодавства та є такою, що порушує права та інтереси ОСОБА_1 .

Зокрема, з матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами у справі, що державним виконавцем боржнику ОСОБА_1 направлялися відповідні документи рекомендованими поштовими повідомленнями, однак такі поверталися на адресу ВДВС Червоноградського МУЮ у Львівській області без їх вручення, що призвело до необізнаності позивача у здійсненні виконавчих дій з проведення оцінки квартири.

На думку суду, проведення виконавчого провадження з дотриманням принципу відкритості впливає на забезпечення іншої засади такої діяльності - права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних чи приватних виконавців, зокрема рішень інших призначених учасників виконавчого провадження.

Суд звернув увагу, що державний виконавець провів опис та арешт майна у відсутності боржника власника квартири ОСОБА_7 та не передав йому, чи членам його сім`ї квартиру на зберігання, в Акті опису й арешту майна невірно зазначено площу квартири, а саме: 49,0 кв.м замість 52,1 кв.м., що в подальшому призвело до невірної інформації розміщеної на сайті ДП «СЕТАМ» про лот, а відтак відсутня повна інформація про об`єкт нерухомості.

Врахувавши положення Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, суд констатував підставність доводів позовної заяви у цій частині та дійшов висновку про наявність порушення норм закону під час проведення прилюдних торгів, порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, а також похідних порушень прав учасників виконавчого провадження, зокрема недотримання норм ЗУ «Про виконавче провадження» та надмірного формалізму державним виконавцем, що в сукупності наявних порушень впливає на справедливість процедури виконавчого провадження.

Врахувавши судову практику та те, що спірне домоволодіння є єдиним місцем проживання позивача, іншого житла він не має, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах електронні торги щодо продажу квартири АДРЕСА_1 , проведені з порушенням вимог чинного законодавства та прав позивача ОСОБА_1 , тому результати таких торгів необхідно визнати недійсними.

Крім цього, враховуючи положення чинної редакції статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та необхідність забезпечення виконуваності судового рішення (скасування державної реєстрації права), суд вважав, що позивач обрав ефективний спосіб захисту - скасування рішення про державну реєстрацію прав та знайшов підставними позовні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання протиправним і скасування запису про право власності та припинення права власності ОСОБА_3 на квартиру, що знаходиться у АДРЕСА_2 .

При цьому, оскільки позивач і треті особи й надалі проживають і користуються спірною квартирою, вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння є неефективним способом захисту, відтак задоволенню не підлягає.

Також, суд спростував доводи відповідача про те, що на час пред`явлення цього позову пройшов строк позовної давності.

Крім цього, за висновками суду підстави для закриття провадження у даній справі відсутні, оскільки спір, який розглядався судом по справі № 459/584/17 стосується інших сторін спору та підстав позову.

При вирішенні спору суд врахував рішення суду у справі № 459/2270/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження приватною власністю, визнання їх такими, що втратили право на користування житлом і виселення, де рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23 жовтня 2023 року, яке набрало законної сили у задоволенні позову відмовлено.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення колегія суддів виходить із такого.

Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який був чинний на час видачі у 2012 році Червоноградським міським судом Львівської області по справі № 1-14/11 виконавчого листа, втратив чинність на підставі Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року №1404-VIII).

В свою чергу, згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Таким чином, колегія суддів виходить з того, що з часу набрання чинності ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 02 червня 2016 року №1404-VIII), а саме з 5 жовтня 2016 року саме положення цього закону застосовуються до спірних правовідносин, при цьому до цього часу, колегія суддів перевіряє правомірність застосування до таких, положень ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який був чинним.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 вказаного Закону право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Частинами першою, другою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Судом встановлено, що 11.06.2012 Червоноградський міський суд Львівської області по справі № 1-14/11 видав виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_7 в користь ОСОБА_6 60000,00 грн. матеріальної шкоди, 27032,76 грн. компенсації втрати частини доходів, 2000,00 грн. моральної шкоди.

30 грудня 2015 року державний виконавець ВДВС Червоноградського МУЮ у Львівській області відкрив виконавче провадження № 49746277 з примусового виконання виконавчого листа № 1-14/11, виданого 11 червня 2012 року Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 майнової шкоди у розмірі 60 000,00 грн, компенсації втрати частини доходів у розмірі 27 032,76 грн, моральної шкоди у розмірі 2 000,00 грн (т.1, а.с. 124 зворот).

11.01.2016 у виконавчому провадженні винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

30 березня 2016 року державним виконавцем ВДВС Червоноградського МУЮ у Львівській області складено акт опису та арешту майна за вказаною адресою (т. 1, а.с. 127).

31 березня 2016 року державний виконавець ВДВС Червоноградського МУЮ у Львівській області винесла постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ОСОБА_8 , з питань надання письмового висновку ринкової вартості чи визначити вартість майна, яка є початковою для продажу на конкурентних засадах майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , що належить позивачу. Попереджено експерта суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання про відповідальність за відмову або ухилення від дачі висновку чи за дачу завідомо неправдивого висновку (т.1, а.с. 128).

02 серпня 2016 року на адресу Червоноградського МУЮ у Львівській області надійшов звіт експерта ОСОБА_8 про незалежну оцінку майна, згідно із якою ринкова вартість квартири становила 376 354,00 грн, висновок вартості проводився за допомогою порівняльного підходу, без входження та огляду приміщення (т.1, а.с. 129).

03 серпня 2016 року на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_6 скеровано повідомлення щодо надходження експертної оцінки квартири АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 130, 131).

14 вересня 2016 року на адресу ГТУЮ у Львівській області Червоноградським ВДВС ГТУЮ у Львівській області скеровано заявку на реалізацію квартири для передачі документів на реалізацію до ДП «Сетам» (т. 1, а.с. 133-134).

Відповідно до протоколу проведення прилюдних торгів № 218605 від 12 грудня 2016 року торги не відбулися, у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів (т. 1, а.с. 135).

Згідно із протоколом проведення прилюдних торгів № 231042 прилюдні торги відбулися 25 січня 2017 року, переможцем яких став ОСОБА_3 (т. 1, а. с. 136).

Відповідно до Акту про проведення прилюдних торгів від 02 лютого 2017 року, прилюдні торги з реалізації арештованого майна відбулися 25 січня 2017 року, у торгах брали участь два учасники, переможцем став ОСОБА_3 , яким внесено 250275,41 грн. на депозитний рахунок Червоноградського ВДВС (т. 1, а. с. 137).

03 лютого 2017 року державний виконавець ВДВС Червоноградського МУЮ у Львівській області винесла постанову про закінчення виконавчого провадження (т.1, а.с. 141).

Звертаючись до суду із позовними вимогами ОСОБА_1 свої доводи зводить до того, що спірні торги проведені з порушенням вимог закону, зокрема, вартість квартири заниженою, тому така ціна реалізації квартири порушує його права та інтереси, як боржника.

Зважаючи на те, що рішення суду оскаржувається виключно відповідачем Червоноградським відділом державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та лише в частині задоволених позовних вимог, колегія суддів враховуючи принцип диспозитивності, законність оскаржуваного рішення в іншій частині не перевіряє.

У справі, що переглядається, позивач подав позов про визнання електронних торгів недійсними до організаторів електронних торгів Червоноградскього ВДВС, ДП «Сетам» та покупця ОСОБА_3 , отже суд першої інстанції розглянув справу за наявності належного суб`єктного складу сторін правочину, який визнається недійсним у цій справі.

Колегія суддів виходить з того, що відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №465/650/16-ц (провадження № 14-356цс18) та від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц (провадження № 14-428цс18), правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, зазначене свідчить про оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі №910/856/17 зазначає, що набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів.

Вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є правочином.

З аналізу ч. 1 ст. 650, ч. 1 ст. 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Колегія суддів виходить з того, що правочин може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України.

Згідно із правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15; від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-1981цс16, підставою визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушень вимог закону при проведенні прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Отже, не лише недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, є способом захисту та підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Тобто для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

У своєму Рішенні № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року Конституційний Суд України зазначив, що верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Принцип законності вимагає, аби під час виконавчого провадження виконавець неухильно додержувався вимог Конституції України, цього Закону, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Виконавець зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено провести виконавче провадження та забезпечити прийняття законних і неупереджених рішень.

За змістом частин 1-3 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

За приписами частини 5 цієї статті виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку.

Відповідно до частини 5 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Згідно із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 20 березня 2019 у справі №821/197/18, визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності, здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Отже, оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Схожі за змістом положення містилися і у ЗУ ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV.

З урахуванням того, що після опису та арешту виконавцем майна боржника, виконавцю не були надані відомості про досягнення згоди між сторонами виконавчого провадження щодо визначення вартості майна, як це передбачено статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець винесла постанову від 31.03.2016 про залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні з метою оцінки описаного майна боржника та залучила до виконавчого провадження суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_8 .

Поряд з цим, відповідні процесуальні дій у межах виконавчого провадження не були предметом судового розгляду, з відповідними скаргами, зокрема позивач, як боржник не звертався.

В свою чергу, позивач зазначає про факт неналежного його повідомлення про будь-які прийняті рішення виконавцем, зокрема призначення суб`єкта оціночної діяльності, повідомлення про визначену вартість майна та передачу його на примусову реалізацію, що об`єктивно позбавило позивача права на оскарження даних рішень.

Зокрема, не погоджуючись із звітом експерта ОСОБА_8 щодо спірної квартири, згідно з якого ринкова вартість такої становить 376354,00 грн., зазначає про звіт з оцінки однокімнатної квартири експерта ОСОБА_9 від 11.04.2023, за висновком якого вартість спірної квартири станом на жовтень 2016 року становить - 491937,00 грн., тобто різниця складає 115583,00 грн., при цьому, експертом проводився особисто огляд зовнішнього та внутрішнього стану квартири (т. 1, а. с. 70-76).

Не може залишитися поза увагою суду і те, що в Акті опису й арешту майна невірно зазначено площу квартири, а саме: 49,0 кв.м., замість 52,1 кв.м., що в подальшому призвело до розміщення неправильної інформації на сайті ДП «СЕТАМ» про лот.

Із змісту частин 1, 8, 9 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Пунктом 5 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 (далі Порядок № 2831/5) втановлено, що виконавець призначає зберігача у порядку, встановленому статтею 58 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись принципом забезпечення схоронності та цілісності майна.

Зберігачами можуть бути боржник, члени його сім`ї або інші особи, у тому числі Організатор.

Поряд з цим, провівши опис та арешт майна у відсутності боржника власника квартири ОСОБА_7 , державний виконавець не передала йому, чи членам його сім`ї квартиру на зберігання, оскільки згідно Акту опису й арешту майна складеного 30.03.2016 у виконавчому провадженні № 49746277, майно прийнято на відповідальне зберігання стягувачем ОСОБА_6 .

Пунктом 3,5 розділу ІІІ Порядку встановлено, що Організатор вносить до Системи інформацію про майно та формує лот торгів (інформаційне повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною)) на підставі отриманої ним заявки не пізніше ніж на третій робочий день з дати її отримання. Лот вноситься за типом, найменуванням, категорією відповідно до класифікації, яка підтримується Системою, що забезпечує вільний та прямий пошук за відповідними пошуковими критеріями (вид майна, назва, модель, регіон зберігання, стартова ціна, номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчого провадження тощо).

Порядком передбачено, що повинно містити Інформаційне повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною) та що включає інформація про майно (лот).

Враховуючи наведене, колегія суддів розділяє висновок суду першої інстанції про те, що до Системи електронних торгів не у повній мірі внесена відомість про майно, що виставляється на торгах за фіксованою ціною, зокрема, правильну площу, характеристики, опис, наявність дефектів, відсутні світлини внутрішнього інтер`єру квартири.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права чи інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Інакше кажучи, суд має захистити право чи інтерес у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію.

Згідно з принципом процесуальної економії штучне подвоєння судового процесу (тобто вирішення одного спору у декількох судових справах в одній чи декількох судових юрисдикціях) є неприпустимим. Вирішення справи у суді в одному судовому процесі має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Інакше кажучи, не є ефективним той спосіб захисту, який у разі задоволення відповідного позову не відновлює повністю порушене, оспорюване право, а відповідне судове рішення створює передумови для іншого судового процесу, у якому буде відбуватися захист права позивача, чи таке рішення об`єктивно неможливо буде виконати.

Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Велика Палата Верховного Суду вже зазначала, що реалізація майна, зокрема майнових прав, на прилюдних торгах полягає у продажу цього майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на нього до покупця - переможця прилюдних торгів. Тому, враховуючи передбачені законодавством щодо прилюдних торгів особливості, проведення таких торгів є правочином. Такий висновок узгоджується з приписами статей 650, 655 і частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу купівлю-продаж на публічних торгах і визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, - державна виконавча служба й організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є їхній переможець. Виходячи з наведеного, сторонами договору, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба й організатор цих торгів, та покупець - переможець торгів (постанови Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17 (пункти 40-41), від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (пункт 56)).

Оскільки продаж майна на публічних торгах є правочином, то оскаржити останній можна за певних умов (зокрема, у разі ефективності такого способу захисту для позивача), а не протокол як документ, який засвідчує вчинення цього правочину. Вимоги про визнання недійсними протоколу публічних торгів є неналежним і неефективним способом захисту. Такий самий підхід слід застосовувати і щодо оскарження іншого документа - акта про проведені електронні торги (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 (пункт 104), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (пункт 9.66)).

Про необхідність встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог про визнання торгів недійсними або відмову в їх задоволенні зазначала також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17, провадження № 12-127гс19.

Враховуючи все вище наведене, колегія суддів приходить переконання про те, що спірні торги були проведені з численними порушеннями вимог закону, які безумовно вплинули на права та інтереси позивача ОСОБА_1 , як боржника у відповідному виконавчому провадженні, крім цього, реалізація державним виконавцем на електронних торгах квартири позивача, що є єдиним місцем проживання його та членів його сім`ї, порушило його права та інтереси, що визначене пунктом 2 статті 8 Конвенції, про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, колегія судді погоджується із тим, що у спірних правовідносинах електронні торги щодо продажу квартири АДРЕСА_1 , які проведені ДП «СЕТАМ» 25.01.2017 та за результатами яких було складено протокол № 231042, проведені з порушенням вимог чинного законодавства та з порушенням прав позивача ОСОБА_1 , а тому результати таких торгів підлягають визнанню недійсними.

На підставі акта про проведення електронних торгів, приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Степчук І.С., 27.02.2017 видано свідоцтво, зареєстроване в реєстрі нотаріальних дій за №312, яким посвідчено, що ОСОБА_3 належить на праві власності майно, що складається з квартири, вартістю 263,447,80 грн., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Тієї ж дати, на підставі вказаного свідоцтва від 27.02.2017 за №312, приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Степчук І.С. винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером №34047407 від 27.02.2017, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав та зареєстровано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 118, номер запису про право власності 19213828, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №87982240 від 25.05.2017.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 19 цього Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Підстави для державної реєстрації прав визначені ст. 27 Закону.

Врахувавши положення статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» колегія суддів розділяє висновки суду першоїі станції про підставність вимог про скасування державної реєстрації, з врахуванням встанволених обставин, права власності за ОСОБА_3 на квартиру, що знаходиться у АДРЕСА_2 , яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 19213828 від 27.02.2017, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).

На переконання колегії суддів, позивач надав достатньо доказів на підтвердження наявності порушень процедури реалізації майна, які б могли вплинути на результати електронних торгів у цілому.

Таким чином, враховуючи встановлені вище обставни справи у поєднанні з обов`язком суду застосувати ефективний спосіб захисту та наявністю окремого порядку оскарження допущених порушень державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо визначення вартості чи оцінки майна, однак з метою процесуальної економії, колегія суддів приходить переконання про можливість захисту прав позивача у обраний ним спосіб, що свідчить про необхідність залишення оскаржуваного рішення без змін.

Також колегія суддів враховує те, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23 жовтня 2023 року у справі № 459/2270/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження приватною власністю, визнання їх такими, що втратили право на користування житлом і виселення у задоволенні позову відмовлено, а рішення набрало законної сили 23 листопада 2023 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що місцевий суд правильно встановив фактичні обставини справи, застосував матеріальний закон та дотримався процедури розгляду, передбаченої ЦПК України, тому підстави для задоволення апеляційних скарг чи скасування судових рішень, відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 12 червня 2024 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк