БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/1931/24, cправа № 369/8325/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» квітня 2024 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань Бас Я.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Котлубовська І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договорів підряду, відшкодування збитків за неналежне виконання договору будівельного підряду,

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського суду Київської області з позовом про розірвання договорів підряду, відшкодування збитків за неналежне виконання договору будівельного підряду до ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 01 червня 2021 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір будівельного підряду, за умовами якого він, як підрядник, зобов`язаний був виконати ремонт квартири, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 (Житловий комплекс «Русанівська Гавань»), замовник ОСОБА_2 зобов`язувався виплатити суму винагороди за виконану роботу. На момент фактичного виконання договору будівельного підряду сума винагороди за виконану роботу досягла 39 350 грн 00 коп., що підтверджується переліком виконаних робіт із зазначенням їх вартості, наданого позивачем відповідачу. Однак відповідач не виплатив йому суму в повному обсязі, не доплатив суму винагороду за договором в розмірі 32 000 грн 00 коп. Крім того, позивачем виконувалися роботи за договором підряду, укладеного з відповідачем, за умовами якого позивач виконував ремонт квартири по АДРЕСА_2 , за яким відповідач не доплатив йому вартість виконаних робіт в розмірі 3 000 грн 00 коп. Відповідач відмовився виплачувати позивачеві кошти за вищезазначеними договорами підряду в повному обсязі, що підтверджується перепискою між сторонами в месенджері «Вайбер», згідно з якою відповідач заявив про свою відмову виплатити суму винагороди в розмірі 38 600 грн 00 коп. сума на момент пред`явлення претензій, підтверджує факт виконання позивачем вказаних договорів підряду, повідомляв, що шукає гроші, а потім відмовився платити та пропонував звертатися до суду. Дана переписка, як електронний доказ, є належним доказом. Зазначене підтверджується позицією Верховного Суду в складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній у Постанвоі по справі № 753/10840/ 19 від 30 липня 2020 року. Факт виконання позивачем ремонтних робіт за вищезазначеними договорами підряду можуть підтвердити свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які виконували з ним роботи за вказаними договорами. Не виконавши свої зобов`язання за вищезазначеними договорами підряду замовник ОСОБА_2 завдав позивачу матеріальні збитки та позбавив очікуваної вигоди від договору. Вважав, що у зв`язку з істотним порушенням договору відповідачем, він може вимагати відшкодування завданих йому збитків та розірвання договорів підряду. Окрім матеріальних збитків, відповідач завдав йому моральної шкоди, він змушений був витрачати час на вирішення питання про отримання коштів за виконані роботи, спілкуватися з відповідачем з даного приводу в телефонному режимі та через месенджер «Вайбер», звертався за юридичною допомогою. Внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 погіршився його нервовий стан, оскільки замість звичайного режиму витрачав багато часу на відстоювання своїх порушених прав. Моральну шкоду позивач оцінив у 10 000 грн 00 коп.

Звертаючись до суду, позивач просив розірвати договори будівельного підряду, укладені між позивачем та відповідачем, у зв`язку з не виконанням відповідачем зобов`язань за вказаними договорами, зобов`язати відповідача виплатити на його користь заборгованість за договорами підряду в розмірі 35 000 грн 00 коп. Зобов`язати відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 10 000 грн 00 коп. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, 1 073 грн 60 коп. розмір судового збору та 8 500 грн 00 коп. розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Києво-Святошинського суду Київської області від 09 червня 2023 року матеріали позовної заяви передані за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від

16 листопада 2023 року, судову справу розподілено у провадження судді Василишина В.О.

Ухвалою суду від 22 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 11 квітня 2024 року у задоволенні клопотання представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 про залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту третього частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відмовлено.

У відзиві на позовну заяву від 05 лютого 2024 року відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позовних вимог про розірвання договорів підряду, відшкодування збитків за неналежне виконання договорів, відмовити, в частині стягнення витрат на правничу допомогу відмовити або зменшити до розміру судового збору. В обґрунтування зазначав, що 08 квітня 2021 року між ФОП ОСОБА_2 (виконавцем) та ОСОБА_6 (замовник) укладено договір на виконання ремонтно-опоряджувальних робіт № 080421, згідно з яким виконавець зобов`язувався виконати ремонтно-опоряджувальні роботи, а саме: демонтажі, будівельно-оздоблювальні, сантехнічні, електромонтажні роботи та монтування вентиляції та систем кондиціювання. Відповідно до умов пункту 6.2. даного договору, виконавець має право залучати до виконання робіт інших осіб та субпідрядників, але при цьому нести особисту відповідальність за якість виконаних ними робіт та терміни встановлені договором. Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мали місце переговори, на підставі яких останнього в групі з іншими субпідрядниками залучено до до виконання певних етапів ремонтних робіт квартири за адресою: АДРЕСА_1 (Житловий комплекс «Русанівська Гавань»). Сторонами договір будівельного підряду не підписувався, кошторисна документація не затверджувалась та всі істотні умови співпраці, в тому числі загальна вартість робіт не були узгоджені. Перелік виконаних робіт із зазначенням ціни не є достатнім та належним доказом узгодження сторонами переліку та вартості робіт, з огляду на відсутність погодження/прийняття даного документа підрядником та його не підписання останнім. З урахуванням довірливих стосунків між сторонами, грошові кошти в рахунок оплати вартості робіт надавалися позивачу за його вимогою шляхом готівкового та безготівкового розрахунку в порядку предоплати та пост оплати. Після фактичного завершення частини ремонтних робіт, враховуючи волевиявлення власника квартири (замовника) з підстав неналежного /та не в повному обсязі виконання робіт, правовідносини з позивачем були припинені та залучені для продовження будівельних робіт інші субпідрядники. В подальшому позивачем було повідомлено відповідача про наявність заборгованості в розмірі 35 000 грн 00 коп. з вимогою про негайне погашення заборгованості. Позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки кошторисна документація та загальна вартість робіт не була узгоджена. Фактично виконані позивачем роботи були оплачені відповідачем в повному обсязі, за наявності суттєвих недоліків/ невиконання в повному обсязі робіт, які були усунуті/дороблені іншими субпідрядниками за власні кошти відповідача, про що свідчить переписка відповідача з дружиною відповідача, чим відповідач зазнав матеріальних збитків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет, ціна). Проектно-кошторисна документація та інші документи, підписані обома сторонами з чітким переліком видів робіт та їх орієнтованою вартістю, які мав виконати позивач як субпідрядник, відсутня. Позов є спробою стягнути вартість майбутніх робіт, від виконання яких відмовився первинний замовник (власник квартири) субпідрядником з огляду на їх неякісність. Сторони не дотрималися форми договору та не досягли істотних умов, необхідних для укладення договору підряду, щодо розроблення проектно-кошторисної документації, яка визначає обсяг та зміст робіт, ціни договору, строків початку та закінчення робіт, прав та обов`язків сторін, порядку розрахунку за виконані роботи, порядку здачі-приймання закінчених робіт, гарантій строків якості закінчених робіт, порядку усунення недоліків і відповідальності сторін за порушення умов договору. Позивачем не наведено правових норм ,які б передбачали відшкодування моральної шкоди, а також не зазначено з чого позивач виходив при оцінюванні розміру заподіяної йому моральної шкоди, доказів понесення моральної шкоди матеріали справи не містять. Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору за позовною заявою є позовні вимоги про зобов`язання ОСОБА_2 виплатити суму заборгованості у зв`язку з невиконанням замовником зобов`язань за договорами. Водночас в позові позивачем обґрунтовується позиція понесення збитків та позбавлення очікуваної вигоди у вигляді оплати робіт та заявлено позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу захисту способами, визначеним законодавством та/або його неефективність для захисту порушеного права/інтересу позивача є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних дохдів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б отримані. Позивач повинен довести, що він міг та повинен був отримані визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньої причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Позивачем при зверненні до суду фактично поєднано два різні та відмінні за змістом способи захисту порушеного права у вигляді примусового виконання обов`язку в натурі та відшкодування збитків упущеної вигоди ,моральної шкоди, що мають різну правову природу, що є самостійною та достатньою підставою для відмови у позові. Крім того, склад та розмір витрат ,пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказуваня у справі. Матеріали справи не містять належних доказів понесення позивачем таких витрат. Договір про надання юридичних послуг не ідентифіковано конкретного спору з відповідачем, до суду подана заява про розірвання договорів підряду, відшкодування збитків, а не про примусове стягнення коштів, передчасно підготовлена заява про відкриття виконавчого провадження не є процесуальним документом в судовому спорі, позовна заява підписна та подана до суду позивачем особисто, що спростовує факт отримання правничої допомоги. Розмір вартості юридичних послуг не спів мірний із обсягом наданих юридичних послуг, позовна заява є шаблонним документом. Доказова база є недостатньою та включає переписку з особами, що не є сторонами спору.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, у заяві від 15 січня 2024 року, що надійшла до суду 23 січня 2024 року, просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримував у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у визначеному цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду неповідомлені.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Котлубовська І.В. у своєму клопотанні від 11 квітня 2024 року просила провести судове засідання у її відсутність.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з копії договору на виконання ремонтно-опоряджувальних робіт № 080421 від 08 квітня 2021 року між ФОП ОСОБА_2 (виконавцем) та ОСОБА_6 (замовник), згідно з яким виконавець зобов`язувався виконати ремонтно-опоряджувальні роботи, а саме: демонтажі, будівельно-оздоблювальні, сантехнічні, електромонтажні роботи та монтування вентиляції та систем кондиціювання. Відповідно до умов пункту 6.2. даного договору, виконавець має право залучати до виконання робіт інших осіб та субпідрядників, але при цьому нести особисту відповідальність за якість виконаних ними робіт та терміни встановлені договором. Проте в самому договорі не вказані субпідрядники.

Відповідачем ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву не заперечується факт залучення позивача ОСОБА_1 в групі з іншими субпідрядниками до виконання певних етапів ремонтних робіт квартири за адресою: АДРЕСА_1 (Житловий комплекс «Русанівська Гавань»), між сторонами договір будівельного підряду не підписувався, кошторисна документація не затверджувалась та всі істотні умови співпраці, в тому числі загальна вартість робіт не були узгоджені. Враховуючи волевиявлення власника квартири (замовника), з підстав неналежного /та не в повному обсязі виконання робіт, правовідносини з позивачем були припинені та залучені для продовження будівельних робіт інші субпідрядники.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договором, як зазначено у статті 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, що містили ознаки підряду.

Відповідно до частини першої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Істотними умовами договору підряду є: 1) предмет договору; 2) ціна роботи; 3) строк виконання роботи.

Статтею 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Згідно зі статтею. 849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Статтею 875 ЦК України передбачено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 877 ЦК України підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов`язана надати відповідну документацію. Підрядник, який виявив у ході будівництва не враховані проектною документацією роботи і необхідність у зв`язку з цим проведення додаткових робіт і збільшення кошторису, зобов`язаний повідомити про це замовника. У разі неодержання від замовника в розумний строк відповіді на своє повідомлення підрядник зобов`язаний зупинити відповідні роботи з віднесенням збитків, завданих цим зупиненням, на замовника. Замовник звільняється від відшкодування цих збитків, якщо доведе, що у проведенні додаткових робіт немає необхідності. Якщо підрядник не виконав обов`язку, встановленого частиною третьою цієї статті, він позбавляється права вимагати від замовника плату за виконані додаткові роботи і права на відшкодування завданих цим збитків, якщо не доведе, що його негайні дії були необхідними в інтересах замовника, зокрема у зв`язку з тим, що зупинення роботи могло призвести до знищення або пошкодження об`єкта будівництва.

Статтею 882 ЦК України передбаченощо замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття.

Відповідно до статті 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Як зазначається у статті 844 ЦК України, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Згідно з положеннями частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і або компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, дана правова позиція викладена у чисельних постановах Веховного Суду. Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Суб`єкт порушеного права має скористатися цілком конкретним способом захисту свого права, який залежить від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, а також від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути зхищен судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, згідно з положеннями частини другої статті 78 ЦПК України. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Досліджені судом матеріали справи не містять ані договору підряду (субпідряду), укладеного між сторонами у справі, ані проектно-кошторисної документації, а також інших документів, підписаних обома сторонами з переліком видів робіт та їх орієнтовної вартістю, які мав виконати субпідрядник на підтвердження домовленість між сторонами про виконання робіт підряду.

Долучені позивачем до позовної заяви копії електронного листування, неможливо вважати належним та допустими доказами, оскільки інформація, що міститься в данному листуванні, не підтверджує наявність досягнення згоди щодо істотних умов договору підряду, а також не підтверджується жодними процесуальними документами, як і відповідь позивачу, надана на його звернення Дніпровським управлінням поліції ГУ НП у місті Києві Національної поліції України, а також лист позивача. Перелік виконаних робіт із зазначенням ціни, судом не розцінюється як достатній та належний доказ, оскільки відсутнє погодження/прийняття даного документа підрядником, відсутні підписи сторін, які б засвідчили узгодження сторонами переліку та вартості робіт.

Щодо моральної шкоди, варто зазначити, що частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Частиною першою статті 1167 ЦК України визначає відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала, а також загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У частині другій статті 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з частиною третьою статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 (Постанова), передбачено, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до абзацу другого п.5 Постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Пункт 9 Постанови вказує на те, що при визначенні судом розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту частини третьої статті 12 та статті 81 ЦПК України, жодними доказами завдання моральної шкоди позивачу не доведено.

Позивач посилається на те, що зазнав душевних страждань через те, що змушений був витрачати час на вирішення питання про отримання коштів за виконані роботи, спілкуватися з відповідачем з даного приводу в телефонному режимі та через месенджер «Вайбер», звертатися за юридичною допомогою, внаслідок неправомірних дій відповідача погіршився його нервовий стан, оскільки замість звичайного режиму витрачав багато часу на відстоювання своїх порушених прав.

Разом з тим, вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн 00 коп.не містять жодного обґрунтування саме такого розміру завданої моральної шкоди.

Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та не підлягають задоволенню судом, оскільки факт завдання позивачу моральної шкоди в результаті винних дій або бездіяльності відповідача не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи, та позивачем не надано будь-яких доказів в розрізі положень статтей 76-81 ЦК України обґрунтування, викладеного в позові.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Як зазначено у статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Положеннями частин першої-третьої статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді даної справи по суті, судом не здобуто доказів порушення прав позивача, позивачем не доведено обставин викладених у позовній заяві, зогляду на зазначене, в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи, що позов залишено без задоволення, питання судових витрат на користь позивача не вирішується

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 12, 13, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, ЦПК України суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Сторони справи:

позивач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 );

відповідач ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 );

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин