Справа №756/7815/20
Апеляційне провадження №22-ц/824/2394/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: орган опіки та піклування: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування - виконком Бориспільської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення порядку участі батька у вихованні дітей та зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування : Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування - виконком Бориспільської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення порядку участі батька у вихованні дітей,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення порядку участі батька у вихованні дітей.

В обґрунтування позову зазначив, що перебував із відповідачкою у зареєстрованому з 05.09.2008 року шлюбі, який розірвано на підставі заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05.12.2019 року. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З припиненням шлюбу почав окремо проживати від відповідачки. Зазначає, що старший син ОСОБА_7 з грудня 2019 року проживає постійно з ним за адресою: АДРЕСА_1 та не бажає проживати із матір`ю, яка була притягнута Бориспільським міськрайонним судом Київської області (справа № 359/287/20) до адміністративної відповідальності за вчинення насильства по відношенню до дитини. Менші діти: ОСОБА_8 , 2015 року народження та ОСОБА_9 , 2017 року народження наразі проживають з відповідачкою, яка повністю обмежила право позивача на побачення та спілкування з дітьми. Стверджує, що з питань встановлення графіку побачень з дітьми звернувся до органу опіки та піклування за місцем їх теперішнього проживання - ССДС Оболонської РДА у м. Києві з відповідною заявою, в якій просив встановити наступний графік спілкування з дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а саме: з п`ятниці 18.00 год з ночівлями до неділі 19.00 два рази на місяць, під час відпустки на строк від 7-21 дні, з правом виїзду за межі країни та по Україні на оздоровлення, екскурсії тощо; половину дитячих канікул (весна, літо, осінь, зима); у свята: дні народження дітей та членів його родини, новий рік, Різдво, Великдень та ін; у період хвороби безперешкодно відвідувати дітей за місцем їх проживання. Але через порушення колишньою дружиною спору в суді щодо визначення місця проживання дітей, у розгляді заяви було відмовлено з посиланням на приписи ст.19 СК України.

На підставі наведеного, просив суд зобов`язати відповідачку ОСОБА_1 не чинити перешкоди у спілкуванні з дітьми: сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . у їх вихованні; визначити ОСОБА_2 порядок участі у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей, встановивши наступний графік: 1) перший, третій (або другий, четвертий) тиждень кожного місяця: з 18 год. п`ятниці до 21 год. неділі за місцем проживання батька; 2) щороку перша половина літніх канікул з 01 червня по 15 липня включно, або за попередньою домовленістю з матір`ю друга половина канікул з 15 липня по 30 серпня включно, та в період відпустки батька для проведення спільного відпочинку зі своїми дітьми з можливістю оздоровлення, в т.ч. за межами України; 3) щороку в період осінніх або за попередньою домовленістю з матір`ю весняних канікул згідно розкладу освітнього навчального процесу з урахуванням побажання дітей для проведення спільного відпочинку; у святкові дні та у дні народження дітей 05 березня та 02 вересня щороку терміном не менше чотирьох годин для відвідування розважальних закладів (театр, кінотеатр, виставки тощо) або інших видів відпочинку з урахуванням побажання дітей з можливістю відвідання дітьми місця проживання батька.

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу та порядку участі батьків у вихованні та спілкуванні з дітьми. Зазначає, що позивач перебувала з відповідачем у шлюбі і в період шлюбу народилося троє дітей. Починаючи з 03.09.2019 року разом з дітьми: старшим сином - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , молодшим сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала окремо від чоловіка. Зазначала, що проводила психологічне обстеження старшому сину ОСОБА_10 , за результатами якого йому було рекомендовано пройти курс психологічної реабілітації та постійно проживати з матір`ю. Наразі старший син ОСОБА_4 перебуває з ОСОБА_2 та його батьками. Дитина уникає спілкування. Молодші діти проживають з позивачкою в м. Києві за адресою: АДРЕСА_2 . Вказує, що запропонований графік побачень ОСОБА_2 не відповідає інтересам дітей, оскільки молодші діти є ще зовсім маленькими, залежні та потребують постійної материнської турботи. Також вказує, що ОСОБА_2 надав акт обстеження житлових умов будинку його батьків. Відповідно до акту, в будинку не створені умови для можливості залишати дітей на ніч. Також молодші діти відвідують різні розвиваючі та спортивні секції та кружки, зокрема в вихідні дні. Також слідкує за їх правильним харчуванням, здоров`ям, режимом дня. Враховуючи той факт, що діти постійно проживають з нею, в силу свого віку перебувають в постійній залежності від матері, а тому в інтересах дітей, необхідно обумовити побачення ОСОБА_2 з малолітніми дітьми в присутності матері. Після подій фізичного насилля по відношенню до неї, свідками якого стали діти, як матір, не може бути впевнена в стабільному емоційному стані ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, просила суд зобов`язати ОСОБА_2 не чинити позивачці перешкоди у спілкуванні зі старшим сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його вихованні; встановити наступний графік зустрічей ОСОБА_2 , з матір`ю ОСОБА_1 кожного першого та третього тижня кожного місяця з 10 год. неділі до 09 год. понеділка та кожного другого та четвертого тижня кожного місяця з 19 год п`ятниці до 21 год неділі за місцем проживання матері; щороку половину всіх шкільних канікул (зимових та літніх) згідно розкладу освітнього навчального процесу, в дні народження матері та молодших брата та сестри. Встановити наступний графік зустрічей дітей - сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком - ОСОБА_2 однієї суботи місяця з 12 год. до 14 год. на території, за домовленістю сторін, будь-яких дитячих культурно-розважальних комплексів, а також місцях масового відпочинку, парках, скверах, пляжах, спортивно-ігрових майданчиках, місцях громадського харчування: їдальні, кафе, ресторани, що знаходяться на території м. Києва або за місцем проживання дітей у присутності матері - ОСОБА_11 (для стабілізації психоемоційного стану дітей). Зобов`язати батька - ОСОБА_2 дотримуватися режиму виховання та харчування, розвитку дітей, не допускати протиправних дій та негативних розмов, демонстрації негативного ставлення стосовно матері дітей, ОСОБА_11 .

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: орган опіки та піклування : Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м .Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування - виконком Бориспільської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення порядку участі батька у вихованні дітей задоволено частково; визначено ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом спілкування з ними у такому порядку:

у першу, третю суботу місяця та першу та третю неділю місяця з 10 год. до 18 год. без присутності матері дітей;

спільний літній відпочинок без присутності матері дітей протягом одного місяця, за попередньою домовленістю між батьками з урахуванням побажання дітей;

спільний відпочинок без присутності матері дітей в період осінніх та весняних канікул згідно розкладу освітньо-навчального процесу з урахуванням побажання дітей та за попередньою домовленістю між батьками;

у святкові дні та дні народження дітей (05 березня та 02 вересня) не менше чотирьох годин без присутності матері дітей та з урахуванням побажання дітей.

У задоволенні решти вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування - виконком Бориспільської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення порядку участі батька у вихованні дітей відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду, 22.11.2023 року ОСОБА_1 направила апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд скасувати рішення у справі та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити повністю, задовольни зустрічний позов ОСОБА_1 , врахувавши, що наразі місце проживання дітей на території Польщі.

Станом на день розгляду справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання 30.05.2024 року позивач не з`явився, про розгляд справи належним чином повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

В ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.09.2008 року, який було розірвано рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 05 грудня 2019 року.

В період шлюбу у подружжя ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - дочка - ОСОБА_5 .

В ході розгляду справи встановлено, що у сторін існують спори щодо місця проживання дітей та участі батьків у їх вихованні.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: виконавчий комітет Бориспільської міської ради про визначення місця проживання визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його батьком ОСОБА_2 .

Разом з тим, у зв`язку з воєнними діями в Україні ОСОБА_4 тимчасово проживає з матір`ю ОСОБА_1 на території Польщі, що не оспорювалося сторонами.

Син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_9 р. проживають також з матір`ю.

Відповідно до висновку Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації від 16.10.2020 року про визначення способу ОСОБА_2 у вихованні малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визначено способи участі ОСОБА_2 у вихованні малолітніх дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 шляхом спілкування ними у такому порядку: до досягнення дітьми восьмирічного віку у першу та третю суботу і другу та четверту неділю з 10 год. до 18 год. без присутності матері дітей; після досягнення дітьми восьмирічного віку: у другий та четвертий тиждень місяця з 18 п`ятниці до 19 неділі, з обов`язковим поверненням дітей до матері; спільний літній відпочинок протягом 1 місяця, за попередньою домовленістю між батьками; під час весняних або осінніх канікул, з урахуванням побажань дітей; у святкові дні та дні народження дітей (05 березня та 02 вересня) не менше чотирьох годин. (т.1 а.с.80-84)

Відповідно до рішення Бориспільської міської ради № 743 від 20.09.2021 року «Про погодження висновку щодо розв`язання спору між батьками про встановлення способу та порядку участі батьків у вихованні та спілкуванні з дітьми та визначення місця проживання малолітньої дитини», рекомендовано ОСОБА_1 порядок спілкування з її малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 порядок спілкування з малолітніми дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступний: перша та третя неділя кожного місяця з 10 год. до 19 год. за місцем проживання батька, матері або на нейтральній території (розважальні заклади, парки, сквери, ігрові майданчики, місця громадського харчування, що знаходяться на території міста Борисполя, міста Києва або інших територіях), за попередньою домовленістю сторін; друга та четверта субота кожного місяця з 10 год. до 19 год за місцем проживання батька, матері на нейтральній території (розважальні заклади, парки, сквери, ігрові майданчики, місця громадського харчування, що знаходяться на території міста Борисполя та міста Києва або інших територіях), за попередньою домовленістю сторін. (а.с.170 т.2)

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що даний спір слід врегулювати шляхом визначення графіку систематичних побачень, з урахуванням інтересів дітей та з урахуванням того, що на даний час діти проживають за кордоном, а на території України введено військовий стан, слід визначити способи участі ОСОБА_2 у вихованні малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , шляхом спілкування з ними у такому порядку: у першу, третю суботу місяця та першу та третю неділю місяця з 10 год. до 18 год. без присутності матері дітей; спільний літній відпочинок протягом одного місяця, за попередньою домовленістю між батьками з урахуванням побажання дітей; спільний відпочинок в період осінніх та весняних канікул згідно розкладу освітньо-навчального процесу з урахуванням побажання дітей та за попередньою домовленістю між батьками; у святкові дні та дні народження дітей (05 березня та 02 вересня) не менше чотирьох годин без присутності матері дітей та з урахуванням побажання дітей. Суд вважав, що такий спосіб участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними відповідатиме інтересам дітей, забезпечує справедливу рівновагу між інтересами дітей та батьків, а також рівність прав батьків щодо дітей.

По своїй суті доводи апелянта повторюють її доводи стосовно графіку побачень позивача з дітьми, які вона висловлювала в ході розгляду справи в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини.

В своєму рішенні у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, ЄСПЛ зазначив про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції й зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2020 року у справі № 554/2491/17 зазначив наступне:

«Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є майже ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким судом апеляційної інстанції надана належна оцінка, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.»

З огляду на зазначене апеляційний суд вважає відсутніми підстави для повторного наведення тих доводів і аргументів, якими керувався суд першої інстанції при вирішенні даної справи, і з якими в повній мірі погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Основна суть доводів апелянта полягала в твердженнях про негативний вплив батька на дітей і можливість завдання ним шкоди. Належним чином дана позиція підтверджена не була, оскільки навіть наявні у матеріалах справи психологічні висновки не містять тих тверджень, про які зазначав апелянт щодо завдання батьком шкоди дітям.

Інша частина доводів апелянта стосується можливого порушення виконання такого рішення суду, а не його правильності та об`єктивності. За таких умов, такі питання і мають вирішуватися на стадії виконання рішення, а не на стадії вирішення справи по суті.

Окремо апеляційний суд звертає увагу на те, що запропонований апелянтом порядок зустрічей батька з дітьми, на якому вона наполягала і в своїй апеляційній скарзі, передбачає можливість побачення позивача з дітьми лише на протязі двох годин на місяць, що зважаючи на той графік, який апелянт обрала для себе для зустрічей із старшим сином ОСОБА_4 , є явно невідповідним та дискримінаційним.

Також окремо апеляційний суд звертає увагу на те, що в своїй апеляційній скарзі апелянт взагалі просила відмовити у задоволені позову ОСОБА_2 , а також просила в повній мірі задовольнити її зустрічний позов. При цьому рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволені зустрічного позову щодо зустрічей з зі старшим сином було обумовлено саме тим, що наразі дитина проживає з ОСОБА_1 , відтак вона взагалі необмежена будь-яким графіком спілкування з дитиною. При цьому апеляційна скарга взагалі не містить доводів по суті стосовно рішення суду першої інстанції в цій частині.

Зважаючи на наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення. Апелянтом не було відповідним чином доведено наявності передбачених законом підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, відтак апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Згідно вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько