Справа № 303/8156/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 червня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Іванченко Анастасія Валеріївна, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 листопада 2023 року (головуючий суддя Заболотний А.М.) у справі №303/8156/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2023 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що 13.03.2021 між ОСОБА_2 та ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» був укладений кредитний договір №740895375. Відповідно до Рестру боржників №134 від 18.05.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» до останнього перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №740895375.

20.10.2022 між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, відповідно до умов якого ТзОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а останнє в свою чергу приймає належні ТзОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах права вимоги. Зокрема, ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 56449,59 грн, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу 15870,00 грн, заборгованості за відсотками 40579,59 грн.

Стверджувало, що відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не повертає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, у зв`язку із чим загальна сума заборгованості за кредитним договором №740895375 становить 56449,59 грн, яку позивач просив стягнути із ОСОБА_2 на свою користь.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.11.2023 позов ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №740895375 від 13.03.2021 в розмірі 31870,00 гривень, з яких 15870,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16000,00 гривень - сума заборгованості за відсотками.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги, позиція інших учасників справи

На це рішення подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Іванченко А.В. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення місцевого суд скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що, на думку апелянта, судом першої інстанції зроблено хибний висновок про виконання фінансовою компанією своїх зобов`язань за договором та про передачу коштів. Вказує, що у матеріалах справи відсутнє платіжне доручення, на яке посилається суд як на доказ зарахування грошових коштів на рахунок ОСОБА_2 . Зазначає, що в банківській виписці в полі «Описание транзакции» вказано «Зарахування переказу на картку», однак така не підтверджує, що переказ коштів було здійснено на виконання договору №740895375 від 13.03.2021 та що платником є саме ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Вказує, що судом першої інстанції не враховано висновки, які містяться у постановах Верховного Суду від 01.06.2022 у справі №172/35/16-ц, від 30.01.2018 у справі №161/16891/15-ц.

У відзиві на апеляційну скаргу ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а судове рішення залишити без змін. Зазначає, що у відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалося електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладенні договорів. Вказує, що укладення угоди без заповнення Заявки Клієнтом є неможливим, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ОСОБА_2 та первісним кредитором (позикодавцем) не було б укладено.

Межі розгляду справи апеляційним судом

Згідно з вимогами ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи наведене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла таких висновків.

Фактичні обставини та застосовані норми права

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 13.03.2021 між ОСОБА_2 та ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» був укладений кредитний договір №740895375. Вказаний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що надісланий 13.03.2021 о 09 год. 38 хв. на номер телефону позичальника, про що свідчить п.9 додатку №1 до договору №740895375 від 13.03.2021 (а.с. 6 8 зворот т. 1).

Після реєстрації шлюбу прізвище відповідача ОСОБА_3 (а.с.95 т. 1).

За умовами кредитного договору ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало відповідачу кредит в розмірі 15870,00 грн строком на 30 днів («Дисконтний період») зі сплатою 0,55 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (п.п. 1.1., 1.2., 1.4. кредитного договору), починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3. цього договору.

Відповідно до п. 1.7.2. з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 % річних, що становить 2.30 % в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.

Сторони погодилися що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі, визнаечному в п. 1.7.2. договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (п. 4.3. кредитного договору).

Згідно додатку № 1 до договору № 740895375 від 13.03.2021 вбачається, що сторони погодили наступний графік розрахунків, де терміном платежу зазначено 12.04.2021, орієнтована загальна вартість кредиту за дисконтною процентною ставкою складає 18488,70 грн та включає в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 2618,70 грн та суму кредиту у розмірі 15870,00 грн.

Додатком № 1 до договору №740895375 від 13.03.2021 також визначено, що у разі настання передбаченої п. 1.4.3. договору відкладальної обставини, загальна вартість кредиту складе 23963,70 грн та буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 8093,70 грн та суму кредиту у розмірі 15870,00 грн.

Згідно з п. 4.1. кредитного договору невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтвердила, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua.

Відповідно до п. 4.4. кредитного договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Згідно з п. 4.15 кредитного договору, цей договір є електронним документом створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правила надання грошових коштів у кредит ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.moneyveo.ua.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 643 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Таким чином, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно паспорту споживчого кредиту продукту «Смарт», який є невід`ємною частиною кредитного договору вбачається, що кредит надається цілодобово (24/7), шляхом переказу грошових коштів позичальнику, після заповнення заявки на сайті www.moneyveo.ua або в мобільному додатку, або за допомогою іншого програмного забезпечення з доступом до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця (особистого кабінету позичальника) в строк від 1 хвилини до 3-х днів.

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір №740895375 підписаний електронним підписом відповідача 13.03.2021 о 09:38:45 шляхом введення одноразового ідентифікатора МNV622KU (а.с.8 зворот т. 1).

Отже, без вчинення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про укладеність вищевказаного договору між ОСОБА_2 та ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога».

Договір містить РНОКПП ОСОБА_2 , адресу, і саме такі дані про себе вона зазначала у відзиві на позов та апеляційній скарзі, тобто вони є актуальними та дійсно їй належать.

Згідно платіжного доручення №87a72006-462e-4789-b52a-50ffd7546cb7 від 13.03.2021 вбачається, що ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» здійснено переказ коштів у сумі 15870,00 грн ОСОБА_2 , код НОМЕР_1 , на кредитний рахунок 5168-74ХХ-ХХХХ-6236 та у графі «призначення платежу» вказано переказ коштів згідно договору №740895375 від 13.03.2021 (а.с.78 т. 1).

Відповідно до наданої АТ КБ «ПриватБанк» інформації на виконання ухвали судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.10.2023 про витребування доказів вбачається, що ОСОБА_2 має відкриті карткові рахунки у АТ КБ «ПриватБанк», зокрема №286236. Крім цього, згідно наданої Банком виписки по рахунку № НОМЕР_2 за період з 13.03.2021 по 17.03.2021 вбачається, що на такий рахунок 13.03.2021 о 09:38 зараховано переказ у сумі 15870,00 грн (а.с.124-127 т. 1).

Таким чином, місцевим судом вірно встановлено, що ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме - надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Доводи апеляційної скарги про хибність такого висновку з посиланням на відсутність у матеріалах справи платіжного доручення від 13.03.2021 є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Також помилковими є судження апелянта, що надана АТ КБ «ПриватБанк» виписка не підтверджує, що переказ коштів було здійснено на виконання договору №740895375 від 13.03.2021 та що платником є ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», оскільки такий переказ було здійснено 13.03.2021 о 09:38 хв., тобто одразу після підписання відповідачем кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, та його сума відповідає визначеній договором сумі кредиту.

Водночас колегія суддів зазначає, що відповідач не подав жодних доказів на спростування цих обставин і на підтвердження своїх заперечень щодо неотримання вказаних коштів. Дані посилання відповідача є голослівними.

Разом з тим, відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Згідно з статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Предметом відступлення може бути лише зобов`язальна вимога, яка є дійсною, належним чином індивідуалізованою та правомірною та доводить, що вказані ознаки предмета є сутнісними, а відсутність хоча б одного з них позбавляє певну вимогу можливості бути предметом відступлення.

Колегія зазначає, що під існуючою грошовою вимогою слід розуміти грошову вимогу, строк платежу за якою на момент укладення договору фінансування під відступлення грошової вимоги уже настав. Майбутньою вимогою, як предмета відступлення, під яке надається фінансування, може бути грошова вимога, яка ґрунтується на договорі, вже укладеному до моменту відступлення, строк платежу за яким ще не настав.

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №914/868/17, від 18.10.2018 у справі № 910/11965/16.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 28.11.2018 між первісним кредитором ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» відступає ТзОВ «Таліон Плюс» право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТзОВ «Таліон Плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.117).

Відповідно до п.п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до п. 1.4. Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 «Борг» означає суми грошових коштів, належні до сплати Клієнту Боржниками за Кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати Клієнту за Кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані Клієнтом на день набуття цим Договором зобов?язальної сили.

В той же час, відповідно до п. 1.5. Договору факторингу встановлено, що Реєстр прав вимоги - означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору.

31.12.2020 між та ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» була укладена додаткова угода № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (далі Додаткової угоди) відповідно до умов якої сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції та у п. 8.2. договору факторингу № 28/1118-01 змінили визначений строк закінчення дії цього договору та визначили його до 31.12.2021 (а.с.113-116 т. 1).

Відповідно до п.1.2. Додаткової угоди під терміном «Право вимоги» слід розуміти права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому.

Згідно із п.1.4. Додаткової угоди «Борг» означає суми грошових коштів, які підлягають оплаті клієнту боржниками за умовами кредитних договорів, строк оплати яких настав на момент переходу прав вимоги до фактора (наявна вимога), а також строк оплати яких настане в майбутньому (майбутня вимога), включаючи зобов`язання боржників повернути суму наданого кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, сплатити неустойку (у разі прострочення умов кредитних договорів), а також будь-які інші зобов`язання по оплаті клієнту грошових коштів за кредитними договорами.

13.03.2021, тобто вже після укладення вищенаведеного договору факторингу та додаткової угоди жо нього, ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» було укладено з ОСОБА_2 кредитний договір №740895375, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 15870,00 грн строком на 30 днів зі сплатою 0,55 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом.

20.10.2022 між ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №20102022 (а.с. 9-10 зворот т. 1).

Згідно з п 2.1. договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.

В п. 1.2. договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 визначено, що кредитний договір це кредитний договір, укладений між первісним кредитором, яким є ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» і боржником, право грошової вимоги за яким отримав клієнт (ТзОВ «Таліон Плюс») на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 2 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, сформованого 06.03.2023, до ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором № 740895375 на загальну суму 56449,59 грн, з яких заборгованість за основною сумою боргу 15870,00 грн, заборгованість за відсотками 40579,59 грн.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що кредитний договір №740895375 був укладений між ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_2 13.03.2021, тобто через два роки та чотири місяці після укладення 28.11.2018 договору факторингу між ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс, а право вимоги щодо нього було вказано лише у реєстрі від 18.05.2021 та не існувало на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 та додаткової угоди до нього від 31.12.2020.

Отже, право майбутньої вимоги на момент укладення договору факторингу мало би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» щодо ОСОБА_2 на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 не було, та сторони не могли передбачити, що 13.03.2021 ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» буде укладено кредитний договір з відповідачем.

Разом з тим, на підтвердження передання первісним кредитором ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» проміжному кредитору ТзОВ «Таліон Плюс» права вимоги до відповідача за кредитним договором позивач надав Витяг з реєстру прав вимоги №134 від 18.05.2021, укладений між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» на виконання Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с.11 т. 1).

Водночас, пунктом 4.1 Додаткової угоди №26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку. Однак, такого додатку позивачем не надано, як і не надано Реєстру прав вимоги, підписаного сторонами вказаного договору факторингу.

Водночас колегія суддів зазначає, що наданий позивачем Витяг з реєстру прав вимоги №134 від 18.05.2021 не містить підписів уповноважених осіб та печаток клієнта та фактора, а сформований і підписаний лише представником однієї сторони договору - директором ТзОВ «Таліон Плюс», а отже не підтверджує переходу права вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем, від ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТзОВ «Таліон Плюс».

Враховуючи наведене, колегія суддів звертає увагу, що лише 20.10.2022 на підставі договору факторингу від 28.11.2018 року ТзОВ «Таліон Плюс» передало фактору ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Однак право вимоги за кредитним догоровом з ОСОБА_2 в даний пакет не могло входити.

Таким чином, позивач ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надало доказів переходу до нього права вимоги до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором №740895375, оскільки кредитний договір був укладений 13.03.2021, а договір факторингу, за умовами якого попередньому фактору ТзОВ «Таліон Плюс» передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28.11.2018, тобто задовго до укладення кредитного договору.

Зважаючи на викладе, колегія суддів вважає, що позивач не набув права вимоги до ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції не врахував, що позивач не надав доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за кредитним договором від 13.03.2021, укладеним між ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_2 , а тому дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та стягнення на користь останнього із ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №740895375 у сумі 31870,00 гривень.

Таким чином, вважаючи, що позивач має право звертатись до суду з позовом до відповідача, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та дійшов висновків, які не відповідаються обставинам справи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові.

Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Іванченко А.В., підлягає задоволенню, то із ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на її користь підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4026,00 грн.

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п.3,4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Іванченко Анастасія Валеріївна задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 30, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 4026,00 грн у відшкодування судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 червня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: