Справа № 301/3130/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"04" грудня 2024 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді Бобик О.І.,
за участю секретаря судового засідання Бабинець В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Іршава у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Іршавської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів,
11.09.2024 ОСОБА_1 звернувся до Іршавського районного суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Іршавської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів.
Позовні вимоги вмотивовано тим, що він є дідусем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .. Батько дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 вироком Іршавського районного суду від 15.07.2024 засуджений до ув`язнення строком на 6 років з конфіскацією майна. Мати дітей ОСОБА_2 не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні дітей. Онуки проживають разом із ним та знаходяться на повному його утриманні. Він матеріально утримує та належним чином піклується здоров`ям дітей, їх фізичним, духовним та моральним розвитком. Він, як дідусь онуків, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування над дітьми, створення для них належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного хдоров`я, духовного та розумового розвитку. Малолітні діти проживають разом із ним у власному будинку АДРЕСА_1 , який знаходиться у його власності. Відповідачка участі у вихованні та догляді за малолітніми дітьми не бере, їх розвитком не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання не надає, не працевлаштована, характеризується з негативної сторони, за характером емоційна, неввічлива, істерична, погано впливає на дітей. Діти бояться відповідачки. Діти ОСОБА_8 і ОСОБА_9 не заперечують проти позбавлення батьківських прав їх матері. З метою захисту прав дітей, він звернувся до Іршавської міської ради щодо сприяння у вирішенні питання позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо її дітей. На засіданні комісії з питань захисту дітей від 27.08.2024 було вивчено весь пакет документів наданих службою у справах дітей Іршавської міської ради та органом опіки та піклування Іршавської міської ради прийнято висновок № 01-30/2211 від 29.08.2024 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .. Згідно висновку про стан здоров`я, виданого поліклінічного відділення Іршавської РЛ він здоровий. Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» Департаменту МВС ОСОБА_10 на території України, не знятої чи непогашеної судимості не має. Має постійний дохід, тобто отримує пенсію та ще працює. Посилаючись на викладене, просить суд: 1) позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; 2) встановити опіку над неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та призначити ОСОБА_1 їх опікуном; 3) стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1600,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.
Відзиву на позов відповідачка ОСОБА_2 не подавала.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Представник третьої особи ОСОБА_12 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи була повідомленою належним чином. У зв`язку із неявкою відповідача, яка була належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала, то зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку.
Так, відповідно до приписів ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.9-12).
Вироком Іршавського районного суду від 15.07.2024 ОСОБА_7 засуджено до шести років позбавлення волі з конфіскацією майна (а.с.28-29).

Згідно акту обстеження житлово-побутових і матеріальних умов від 27.06.2024, за адресою АДРЕСА_1 , де проживала ОСОБА_2 разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час проведення обстеження виявлено, що у житловому будинку відсутні відсутні всі умови для проживання неповнолітніх, у помешканні проживати не можливо (а.с.13).

Згідно довідки, виданої старостою села Ільниця, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 зареєстрований в АДРЕСА_1 , і має наступний склад сім`ї: дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , внуки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.14).

Згідно акту обстеження умов проживання від 15.08.2024, в АДРЕСА_1 , в будинку є всі комунікації, умови проживання задовільні, для виховання та розвитку дітей створено всі необхідні умови для росту і розвитку дітей. За вказаною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.15).

Неповнолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 30.08.2024 написали заяви, що не заперечують проти позбавлення батьківських прав їх матері ОСОБА_2 (а.с.16,17).

Згідно довідки, виданої дирекцією Ільницької гімназії Іршавської міської ради, вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 навчаються у 6-му та 3-му класах Ільницької гімназії Іршавської міської ради. За період навчання, мама ОСОБА_2 , участі у догляді, вихованні дітей та матеріальному забезпеченні не приймала. Доглядом, вихованням і матеріальним забезпеченням дітей займається дід ОСОБА_1 (а.с.18, 19).

Згідно висновку органу опіки та піклування Іршавської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав № 01-30/2211 від 29.08.2024, орган опіки та піклування Іршавської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 відносно її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.20-21).

Згідно пояснень ОСОБА_13 від 27.08.2024, який працює у дитсадку, де ходять діти ОСОБА_2 .. Дітей у дитсадик привозить дід, а мати не займається їх вихованням (а.с.22).

Як вбачається з пояснень ОСОБА_14 від 27.08.2024, він підтверджує, що ОСОБА_15 не займається своїми дітьми (а.с.24).

Згідно характеристики старости села Ільниця, ОСОБА_2 за час проживання в селі Ільниця зарекомендувала себе з негативної сторони. Одружена. Чоловік знаходиться в місцях позбавлення волі. Мають чотирьох дітей, шкільного та дошкільного віку. ОСОБА_15 не працює. Хворіє, перебувала на стаціонарному лікуванні (а.с.26).

Відповідно з поданої заяви ОСОБА_1 до органу опіки та піклування Іршавської міської ради, вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою з проханням погодити його кандидатуру бути опікуном малолітніх онуків: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.31).

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.

Також слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суд повинен зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Повертаючись до обставин даної справ, суд констатує, що відповідачка ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх неповнолітніх дітей впродовж тривалого проміжку часу, позаяк не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. І весь цей час дітьми опікується дідусь ОСОБА_1 .. Сама ОСОБА_2 , не приймає у часті у догляді, вихованні та матеріальному забезпеченні дітей. Зазначене на думку суду у сукупності із іншими обставинами справи, свідчить про те, що змінити поведінку матері у кращу сторону неможливо і про наявність вини у її діях щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків. А отже наявні правові підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , і це не суперечитиме інтересам дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Зі змісту ст. 18 Конвенції про права дитини вбачається, що батьки у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У відповідності до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

У відповідності до ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно зі ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених ст. 60 цього Кодексу.

Так, з подання № 01-30/2533 від 10.10.2024 вбачається, що орган опіки та піклування просить призначити ОСОБА_1 опікуном над малолітніми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.55-56).

Відповідно до ст. 244 Сімейного Кодексу України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Відповідно до ст. 249 Сімейного Кодексу України опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування.

Таким чином, виходячи з норм цивільного та сімейного законодавства, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Так, позивач ОСОБА_1 є рідним дідом малолітніх дітей, які з огляду на позбавлення батьківських прав їх матері ОСОБА_2 та перебування у місцях позбавлення волі їх батька вважаються такими, що позбавлені батьківського піклування.

У поданні № 01-30/2533 від 10.10.2024 також зазначено, що позивач ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 , має добрий стан здоров`я, матеріально забезпечений, матеріально-побутові умови задовільні, житлові приміщення у задовільному санітарно-гігієнічному стані.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що оскільки неповнолітні діти позбавлені батьківського піклування, та згідно подання Іршавської міської ради, позивач може бути опікуном, то суд вважає доцільним призначити опікуном малолітніх дітей: : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ОСОБА_1 , а тому дана вимога позивача є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Враховуючи, що аліменти на утримання дітей наразі не стягуються, то позивач вправі ставити питання про стягнення аліментів на утримання дітей на його користь, як опікуна.

У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини.

Суд погоджується з розміром аліментів в сумі по 1600,00 гривень на кожну дитину, оскільки це відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів, та відповідатиме інтересах даних дітей. При цьому такий розмір фактично стягується у безспірному порядку, шляхом видачі судового наказу, а отже стягнення аліментів у меншому розмірі є недоречним та не відповідатиме інтересам дітей.

На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду, тобто з 11.09.2024 до досягнення дітьми повноліття.

Отже вимога про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 2422,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст. 55, 60, 62, 63 ЦК України, ст.ст.164, 166, 182, 183, 244 СК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання АДРЕСА_1 ) батьківських прав відносно її дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановити опіку над малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , призначивши їх опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканця АДРЕСА_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканця АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1600,00 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно із їх індексацією відповідно до вимог законодавства, починаючи з 11.09.2024 року і до досягнення ними повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 13.12.2024 .

Суддя Іршавського

районного суду: О. І. Бобик