Справа № 234/981/22
Провадження № 2/202/1764/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(з а о ч н е)

29 квітня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі головуючої судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Голєва А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року позивач звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщення будинком АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що він є власником будинку АДРЕСА_1 .

В цьому будинку з 08.08.2014 року зареєстрована відповідач дочка його померлої цивільної дружини.

З 01.12.2014 року відповідач у будинку не проживає, комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні житла не приймає, будинком не цікавиться, її особисті речі в будинку відсутні.

Через реєстрацію відповідача він вимушений нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг та не має можливості отримати субсидію.

Перешкод у користування житлом відповідачу не чинилося.

За цих підстав просить визнати відповідача такою, що втратила право користування цим житловим приміщення.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 23 листопада 2023 року у даній справі було відкрите спрощене позовне провадження.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська.

В листопаді 2023 року дану справу було зареєстровано в Індустріальному районному суді міста Дніпропетровська, ухвалою якого від 15 лютого 2022 року справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання, призначене на 12 квітня 2024 року, сторони не з`явилися.

Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позов підтримав.

В свою чергу, відповідач повідомлялася про розгляд справи, відзив на позов не надала, тому справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі наявних даних та доказів.

Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Судом установлено, що на підставі договору дарування, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 15 листопада 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченко А.В. в реєстрі за № 3969, позивачу належить на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 .

В цьому будинку 08.08.2014 року була зареєстрована ОСОБА_2 .

Згідно з актом Ясногірського старостинського округу Краматорської міської ради від 25.01.2022 року ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 не проживає з 01.12.2014 року.

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з того, що відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права.

Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, або шляхом виселення (негаторний позов).

Суд ураховує, що відповідач не є членом сім`ї позивача. В своєму позові позивач заперечує проти подальшої реєстрації відповідача в його житлі.

Відповідач не надала суду доказів наявності в неї законного права на користування та реєстрацію місця проживання в житлі позивача.

Матеріалами справи доведено, що відповідач не проживає в спірному житлі з грудня 2014 року.

З урахуванням вищевказаних обставин, суд вважає можливим позов задовольнити та визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 141 ЦПК України, оскільки позивач згідно з законом як інвалід другої групи звільнений від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дані учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складений 29 квітня 2024 року.

Суддя Наталія Марченко