Провадження № 2/761/3771/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді: Пономаренко Н.В.

з участю секретаря: Яцишина А.О.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про звільнення від сплати аліментів та зміну розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про звільнення від сплати аліментів на утримання малолітньої дитини та зміну розмірі аліментів, відповідно до якої позивач просив суд:

-звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), які були стягнуті відповідно до рішення Святошинського районного суду міста Києва по справі № 759/10767/18 від 17 грудня 2018 року.

-зменшити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в розмірі 1 /4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня ухвалення судом рішення і до досягнення ОСОБА_6 повноліття, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 18 липня 2009 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї був зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 1508. Від шлюбу сторони мають двох дітей - ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

У позовній заяві вказано, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва по справі № 759/10767/18 від 17 грудня 2018 року шлюб між нами було розірвано та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та доньки ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 13 липня 2018 року. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 12 червня 2018 року був укладений Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей.

Позивачем зазначено, що восени 2021 року малолітній син сторін ОСОБА_5 почав проживати разом з ОСОБА_1 у зв`язку з чим він звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київською області з позовом про розірвання договору та визначення місця проживання сина разом зі ним. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2023 року по справі № 759/9812/22 позов ОСОБА_1 - задоволено. Розірвано Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, укладений 12 червня 2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некрасовою С.І. та зареєстрований в реєстрі за № 960. Визначено місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) разом з батьком - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ). Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 984 грн. 80 коп. Постановою Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року апеляційна скарга ОСОБА_4 задоволена частково. Рішення Києво-Святошинського суду Київської області від 10 квітня 2023 року в частині розірвання договору та стягнення судових витрат скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні цих вимог відмовлено. В частині визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) разом з батьком - ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У позовній заяві вказано, що на даний час малолітня дитина - ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) проживає разом з його батьком - ОСОБА_1 . Не зважаючи на ухвалене судом рішення про визначення місця проживання малолітнього сина разом зі позивачем, відповідачем було подано до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення Святошинського районного суду міста Києва по справі № 759/10767/18 від 17 грудня 2018 року про стягнення аліментів на утримання обох дітей в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу). Постановою державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Соколовою Ю.С. 03 серпня 2023 року було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5. На даний час виконавцем звернено стягнення на заробітну плату позивача, що підтверджується відповідною постановою державного виконавця.

Позивачем в обґрунтування позову зазначено, що він фактично вимушений сплачувати аліменти на 2-х дітей, хоча малолітній син проживає разом із позивачем, оскільки несплата ним аліментів буде мати наслідком накладення арешту на все його майна, в тому числі і грошові кошти в банківських установах, встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами та тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. Крім того, враховуючи наявність рішення про визначення місця проживання малолітнього сина разом зі ним, нарахування та стягнення з аліментів на його утримання на користь ОСОБА_4 позивач вважає, що є безпідставним та не ґрунтується на вимогах закону.

Позовна заява мотивована тим, що враховуючи рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2023 року по справі № 759/9812/22, залишеного в силі постановою Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року в частині визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_5 разом з батьком - ОСОБА_1 , наявні передбачені ст. 192 СК України підстави для зменшення розміру аліментів, які будуть стягуватись на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 до розміру 1/4 частини від мого заробітку (доходу).

У зв`язку із викладеним, позивач просить позовну заяву задовольнити.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.11.2023 року відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням.

23.01.2024 до суду надійшов відзив відповідача у якому остання просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У відзиві зазначено, що у позовній заяві відсутні твердження, про те, що позивач по справі повністю утримує сина та самостійно забезпечує сина всім необхідним, так і не зазначено жодного належного та допустимого доказу на підтвердження цього, також недоведено у справі, що відповідачка не використовує кошти отримані від позивача на утримання сина. У відзиві зазначено, що спільний син сторін при наявності судового рішення, ухваленого Святошинським районним судом м. Києва від 23.04.2023, що набрало законної сили 11.07.2023 у справі №759/9812/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання договору та визначення місця проживання дитини, згідно якого визначено місце проживання сина ОСОБА_5 з батьком, має можливість в будь-який час самостійно вирішувати з ким з батьків проживати чи з батьком чи зі матір`ю, а тому зазначене в позові обставина не може бути підставою для задоволенню позову. Відповідачка вказує, що жодних прав позивача не порушувала.

26.01.2024 до суду надійшла відповідь позивача на відзив у якій позивач просив позовну заяву задовольнити у повному обсязі. У відповіді на відзив позивач надав заперечення щодо обставин викладених у відзиві, а також зазначив, що вимоги позовної заяви є законними та обґрунтованими.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував щодо задоволення позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлено, що між ОСОБА_1 (далі - Позивач) та ОСОБА_4 (далі - Відповідач) 18 липня 2009 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї був зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 1508, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 13).

Від шлюбу у сторін є двоє дітей:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 1082, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 1327, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва по справі № 759/10767/18 від 17 грудня 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстровано 18 липня 2009 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, за актовим записом №1508 розірвано та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 13 липня 2018 року. Вказане рішення набрало законної сили 17.01.2019 року, про що свідчить відповідна відмітка на копії вказаного рішенні (а.с. 16).

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 12 червня 2018 року був укладений Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, який засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некрасовою С.І., зареєстрованого в реєстрі за №960 (надалі - Договір) (а.с. 17-18).

Згідно з п. 1.1. цей Договір укладено стосовно місця проживання та утримання спільних дітей. Відповідно до п. 1.2. Договору Батьки домовились про місце проживання дітей та про порядок здійснення батьківських прав матір`ю та батьком, який проживатиме окремо від дітей. За умовами даного Договору батьки домовились, що місцем проживання дітей - ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) є місце проживання матері.

У даний час діти проживають за адресою: АДРЕСА_1 . У разі зміни місця проживання дітей, мати зобов`язується попереджувати батька усно із вказанням точного місця проживання дітей за один тиждень до моменту зміни місця проживання (п. 1.3 Договору).

Судом встановлено, що також не заперечувалось сторонами, що восени 2021 року малолітній син сторін ОСОБА_5 почав проживати разом із позивачем ОСОБА_1 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2023 року по справі № 759/9812/22 розірвано Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, укладений 12 червня 2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некрасовою С.І. та зареєстрований в реєстрі за № 960. Визначено місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) разом з батьком - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ). Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 984 грн. 80 коп. (а.с 19-25)

Постановою Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року апеляційна скарга ОСОБА_4 задоволена частково. Рішення Києво-Святошинського суду Київської області від 10 квітня 2023 року в частині розірвання договору та стягнення судових витрат скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні цих вимог відмовлено. Додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року, яким стягнуто з ОСОБА_4. на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу скасовано. В іншій частині рішення суду залишено без змін. (а.с. 25-30).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, в частині визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком - ОСОБА_1 рішення суд першої інстанції залишено без змін. На даний час малолітня дитина - ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) проживає разом зі батьком - ОСОБА_1 .

Відповідачем було подано до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення Святошинського районного суду міста Києва по справі № 759/10767/18 від 17 грудня 2018 року про стягнення аліментів на утримання обох дітей в розмірі 1/3 частини від мого заробітку (доходу).

Постановою державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Соколовою Ю.С. 03 серпня 2023 року було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5. На даний час виконавцем звернено стягнення на заробітну плату позивача, що підтверджується відповідною постановою державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Соколовою Ю.С. про звернення стгняення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 32-33).

Так, згідно з Довідкою «Про здійснені нарахування та виплати» ТОВ «МЕТАБО УКРАЇНА» № 061023/1 від 06 жовтня 2023 року, за період з 01 серпня 2023 по 30 вересня 2023 року позивача нараховані доходи та здійснені відрахування із виплати аліментів стягувачу ОСОБА_4 за вересень 2023 року у розмірі 15 810,29 грн. (а.с. 34).

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення право відношення, а також його анулювання.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до п. 17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.

З матеріалів справи вбачається, що судовим наказом Святошинського районного суду міста Києва від 15 серпня 2023 року по справі № 759/15212/23 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не більше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 14.08.2023 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 35-36).

Враховуючи, що на даний час малолітній син ОСОБА_5 перестав проживати з матір`ю, а проживає разом з батьком ОСОБА_1 , тобто змінився стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині звільнення ОСОБА_1 від сплати на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , які були стягнуті відповідно до рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17.12.2018 по справі №759/10767/18.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Також, згідно вказаного пункту передбачено, що при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї.

Відносно платника аліментів враховується також зміна складу осіб, які зобов`язані за законом надавати утримування.

Погіршення або поліпшення стану здоров`я платника або одержувача аліментів враховується судом як підстава для зміни розміру аліментів.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, платника аліментів може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Так, статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В той же час як позивачка вказує, що її дохід не дозволяє у повній мірі забезпечити дитину всім необхідним для її повноцінного розвитку.

Між тим, ОСОБА_1 є працездатною особою.

Згідно з довідкою ТОВ «МЕТАБО УКРАЇНИ» щомісячний заробіток (дохід) позивача складає 39 280,22 грн., що із урахуванням податків становить 31 620,58 грн. та відповідно 1/4 від цього доходу буде дорівнювати 7 905,00 грн. (а.с. 34).

Водночас, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, вимагаючи зміни розміру аліментів у даному випадку, позивач мав довести факт зміни будь-якої з обставин, зазначеної вст. 192 СК України.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст.182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із з положеннями ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) батька, матері має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (стаття 12 Закону).

Згідно із ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Враховуючи Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2023 року по справі № 759/9812/22, залишеного в силі Постановою Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року, в частині визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_5 разом з батьком - ОСОБА_1 , наявні передбачені ст. 192 СК України підстави для зменшення розміру аліментів, які будуть стягуватись на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 до розміру 1/4 частини від заробітку (доходу) позивача.

З урахуванням вищенаведених положень законодавства та обставин справи, встановлених обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується відсутність перешкод для виконання відповідачем обов`язку по утриманню власного сина, враховуючи, що місцем проживання малолітньої дитини - ОСОБА_5 разом з батьком - ОСОБА_1 , що не заперечувалось сторонами, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для зменшення розміру аліментів, встановлений відповідно до рішення Святошинського районного суду міста Києва по справі №759/10767/18 від 17.12.2018 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Враховуючи, що наявні правової підстави для звільнення позивача від сплати на користь відповідачки аліментів, які були стягнуті відповідно до рішення Святошинського районного суду від 17.12.2019 по справі №759/10767/18, та, відповідно для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на утримання доньки, тому виконавчий лист Виконавчий лист, виданий 30.01.2019 Святошинським районним судом м. Києва у справі №759/10767/18 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підлягає відкликанню.

В порядку, визначеному 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 2147,20 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 206, 229, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, ЦПК України, ст. ст. 141, 179, 180-183, 188,192, 273 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про звільнення від сплати аліментів та зміну розміру аліментів - задовольнити повністю.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , які були стягнуті відповідно до рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17.12.2018 по справі №759/10767/18.

Зменшити розмір аліментів, встановлений відповідно до рішення Святошинського районного суду міста Києва по справі №759/10767/18 від 17.12.2018 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з набрання рішенням законної сили, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ОСОБА_6 повноліття.

Виконавчий лист, виданий 30.01.2019 Святошинським районним судом м. Києва у справі №759/10767/18 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - відкликати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2147,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено: 30.05.2024.

Суддя: