У Х В А Л А

Іменем України

20.03.2024 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Грушковської Л.Ю.,

за участі секретаря Шпак А.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Жмеринка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Жмеринської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком,

в с т а н о в и в:

В провадженні Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області перебуває вищезазначена цивільна справа.

Ухвалою суду від 11.01.2024 прийнято до свого провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Жмеринської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком. Призначено підготовче судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 в поданій заяві просив залишити позов без розгляду, так як діти проживають з мамою.

Відповідач ОСОБА_2 в поданій заяві просила вирішити питання про стягнення з позивача на її користь витрат, понесених у зв`язку з отриманням правничої допомоги на загальну суму 13610,40 грн., у тому 9500 грн. в суд першої інстанції, 2500 грн. за підготовку апеляційної скарги та 1610,40 грн. судовий збір.

Позивач ОСОБА_1 заперечив проти клопотання відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу, вважає його безпідставним. Просив розглянути справу у його відсутність.

Відповідно до ст. 257 ч. 1 п. 5 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Заява представника позивача про залишення позовної заяви без розгляду підлягає задоволенню відповідно до ст. 257 ч. 1 п. 5 ЦПК України.

Відповідно до ст. 133 ч. 1 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 133 ч. 3 п. 1 ЦПК України).

Згідно ст. 137 ч. 2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з частиною п`ятою статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Отже, відповідно до приписів вказаної норми для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та, в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Відповідно до ст. 141 ч. 9 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, а доступ до правосуддя забезпечується незалежно від обґрунтованості позову.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви. Подання заяви про залишення позову без розгляду само по собі не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Для стягнення здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з розподілом обов`язку доказування необхідно вказати і довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Такого ж висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від: 26 вересня 2018 року у справі №148/312/16-ц, від 28 січня 2019 року у справі №619/1146/17-ц, від 02 грудня 2020 року у справі №202/2600/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі №758/12381/18-ц, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18; Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах: від 09 липня 2019 року в справі №922/592/17, від 21 січня 2020 року в справі №922/3422/18, від 21 грудня 2020 року в справі №922/1001/20; Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постановах: від 21 листопада 2018 року в справі №820/4347/17, від 18 березня 2020 року в справі № 280/5628/18.

Враховуючи викладене, заява відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу з позивача не містить доводів і доказів необґрунтованості дій позивача, допущення ним зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, як передбачено ст. 141 ч. 9 ЦПК України, позивач подав заперечення на заяву відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд вважає, що підстави для задоволення вимог про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відсутні.

Керуючись ст.ст. 257 ч. 1 п. 5, 133, 137, 141 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Жмеринської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком залишити без розгляду.

Відмовити в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 13610,40 грн витрат на правничу допомогу.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 15 днів з дня складення повної ухвали до Вінницького апеляційного суду.

Суддя