Суддя Черняк В. Г.
Справа № 644/4740/23
Провадження № 2/644/1300/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2024 року м. Харків.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Черняка В.Г.,

за участю:

секретаря судових засідань Анохіної А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

12.07.2023 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який в подальшому уточнив. Позивач просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 78 711,79 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що відповідач звернувся у банк з метою отримання банківських послуг, і підписав заяву № б/н від 14.11.2006 та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач вказує на те, що відповідач при підписані анкети - заяви підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Відповідач не виконує свої зобов`язання за даним договором, а саме не надає своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що відображається у розрахунку заборгованості за договором, а тому, внаслідок неналежного виконання відповідачем обов`язків за кредитним договором станом на 31.03.2023 утворилася заборгованість у розмірі 78 711,79 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 12.12.2023 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 14.11.2006 року, яка станом на 31.03.2023 року становить 78 711,79 грн. та складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5 946,06 грн., заборгованість за простроченими відсотками 72 765,73 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 24.01.2024 року заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.12.2023 року по справі № 644/4740/23; №/п 2/644/1672/23 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, справу призначено до судового розгляду.

Представником відповідача адвокатом Панасенко П.П. подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк», стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн. Зазначає, що позивачем було подано позовну заяву з пропуском строку позовної давності, оскільки кредитний договір між сторонами було укладено 14.11.2006 року, відповідач останній раз здійснював платіж по погашенню заборгованості 21.08.2008 року, термін дії кредитної картки №175237 закінчився у листопаді 2012 року. 19.04.2022 року відповідач оформив у АТ КБ «Приватбанк» рахунок для отримання пенсії. В період з 16.09.2022 року по 21.02.2023 року позивач самостійно, без відома відповідача, без рішення суду провадив автоматичне списання коштів з пенсійного рахунку відповідача та зараховував їх на погашення заборгованості за кредитним договором №б/н від 14.11.2006 року, що не може свідчити про добровільне визнання позичальником свого боргу. Позивач звернувся з позовом до суду тільки 12.07.2023 року. Просить застосувати до вимог позивача позовну давність.

Крім того, вважає, що необґрунтовано нараховані відсотки за користування кредитом з 14.11.2006 року по 31.03.2023 року в сумі 72 765,73 грн., оскільки у анкеті-заяві позичальника від 14.11.2006 року процентна ставка не зазначена, Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» з часу виникнення спірних правовідносин і до моменту звернення із вказаним позовом до суду. Витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами від 14.11.2006 року шляхом підписання анкети заяви, а отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитним коштами.

Також зазначає, що під час розгляду позовної заяви в суді позивач 6 грудня 2023 року списав з обліку в АТКБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 14.11.2006 року в сумі 68 214,05 грн. і в даний час заборгованість відповідача становить 10 497,74 грн., що підтверджується випискою банку.

Представником позивача ОСОБА_2 подано відповідь на відзив, в якому вона просить задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. Зазначає, що при укладаннi Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згiдно цiєї статтi ЦК договором приєднання є договiр, умови якого встановленi однiєю iз сторiн у формулярах або iнших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цiлому. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що він був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, що засвідчив власним підписом. Погашаючи заборгованість по кредиту відповідач прийняв умови договору та погодився з ними.

Зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, умовах надання банківських послуг, правилах користування платіжною карткою та тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладенім кредитного договору в такій формі чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, які за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказують на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві.

Із наданого банком витягу з умов та правил надання банківських послуг, які були актуальні на момент укладання кредитного договору, вбачається, що на момент оформлення кредиту банком встановлено поточну процентну ставку 22,8% на рік, вказано розміри комісій та штрафів. Тобто сторонами при укладанні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Із наданої до суду виписки по картковому рахунку чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, він користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали, а отже і отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій без наявності картки є неможливим. Розрахунок заборгованості та виписка про рух коштів, які є належними та допустимими доказами, містить відомості щодо сплачення відповідачем коштів на погашення заборгованості за кредитним договором. Оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, то між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача.

Щодо порядку погашення заборгованості представник позивача зазначає, що при нарахуванні банком процентів, комісій, пені і не внесення коштів клієнтом на погашення цієї заборгованості, банк має право здійснити списання даної заборгованості за рахунок кредитного ліміту.

Щодо внесення змін до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів, то пунктом договору для банку передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. У разі незгоди з такими змінами, клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору виконавши його умови. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий.

Щодо строку позовної давності представник позивача зазначає, що кредитний договір чинний та продовжує свою дію, обставини, на які посилається відповідач не відповідають дійсності, оскільки згідно п.9.12УіП договір діє впродовж 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі вказаного строку одна із сторін не проінформує іншу про припинення кредитного договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Щодо компенсації витрат на правову допомогу зазначено, що представник відповідача не надав документів, які відображають обсяг виконаних робіт та затрачений час на їх виконання і тому не маж можливості дослідити обґрунтованість суми, заявленої до стягнення.

26.02.2024 року представником позивача ОСОБА_3 надано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій вона просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором б/н від 14.11.2006 року в розмірі 10 497,74 грн., з яких: 5 946,06 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1 578,65 грн. заборгованість за простроченим відсотками; 2 973,03 грн. заборгованість з пені, а також понесені позивачем судові витрати.

Представником відповідача адвокатом Панасенко П.П. подано відзив на заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк», стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн. Зазначає, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 14.11.2006 року, наданого представником позивача до заяви про зменшення розміру позовних вимог, станом на 11.02.2024 року в графі «Заборгованість за пенею накопичувальним підсумком» з 01.12.2023 року рахується заборгованість у сумі 71 187,08 грн., а з 06.12.2023 року рахується заборгованість у сумі 2 973,03 грн. Разом з тим, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 14.11.2006 року, наданого представником позивача до заяви про зменшення розміру позовних вимог, станом на 30.11.2023 року у графах «Нараховано пені» «Заборгованість за пенею накопичувальним підсумком» 16.12.2022 року по 30.11.2023 року заборгованість по пені відсутня. Крім того, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 14.11.2006 року, поданого до суду разом з позовною заявою, станом на 31.03.2023 року у графах «Нараховано пені» «Заборгованість за пенею накопичувальним підсумком» 16.12.2022 року по 31.03.2023 року заборгованість по пені також відсутня. Таким чином, заборгованість по пені в сумі 2 973,03 грн. була нарахована позивачем після 30.11.2023 року, тобто після звернення позивача 12.07.2023 року до суду із зазначеною позовною заявою.

14 березня 2024 року до суду надійшла відповідь представника позивача ОСОБА_2 на відзив представника відповідача адвоката Панасенко П.П. на заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій представник банку зазначив, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та наявності простроченої заборгованості по кредиту, зобов`язання сплатити проценти за час фактичного користування кредитними коштами у позичальника виникає щомісячно і на сьогоднішній день є неприпиненим. Нарахування банком відсотків після закінчення строку виконання зобов`язання є цілком законним і повністю узгоджується з Умовами надання споживчого кредиту. Просить задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином та своєчасно.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Панасенко П.П. в судове засідання не з`явились. Представником відповідача адвокатом Панасенко П.П. подано заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Ураховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими для виконання сторонами.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Судом встановлено, що 14.11.2006 ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 14 листопада 2006 року. Відповідач при підписані анкети - заяви підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі (а.с.24).

Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та надано відповідачу у користування кредитну картку, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказаний кредитний договір було укладено між сторонами шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна». Відповідач отримав платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації, в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені в заяві та умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки.

Згідно довідки, виданої АТ КБ «Приват Банк» встановлено, що відбувалася зміна умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , шляхом зміни кредитного ліміту. Так, 14.11.2006 року відбувся старт карткового рахунку, 21.11.2006 року відбулася зміна кредитного ліміту - встановлений кредитний ліміт у сумі 21 600 грн.; 24.12.2008 року відбулася зміна кредитного ліміту та кредитний ліміт зменшено на суму 6300 грн.; 10.01.2009 року кредитний ліміт зменшено на суму 5 950 грн.; 24.01.2009 року кредитний ліміт зменшено на суму 5 950 грн.; 16.02.2010 року кредитний ліміт зменшено на суму 5 950 грн.; 31.10.2009 року кредитний ліміт зменшено на суму 0 грн. (а.с.22).

З наданого до суду розрахунку заборгованості за уточненим позовом про зменшення позовних вимог встановлено, що заборгованість за договором б/н від 14.11.2006 станом на 11.02.2024 складає 10 497,74 грн., з яких: 5 946,06 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1 578,65 грн. заборгованість за простроченим відсотками; 2 973,03 грн. заборгованість з пені (а.с.191).

Водночас, представником відповідача адвокатом Панасенко П.П. 31.01.2024 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив про застосування строків позовної давності, оскільки позов пред`явлений з порушенням такого строку.

Вирішуючи питання про можливість застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як роз`яснено в абзаці 3 пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином відмова в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту внаслідок пропуску строку позовної давності є підставою для відмови в позові в разі доведеності позовних вимог.

З долученої позивачем до матеріалів справи довідки, виданої АТ КБ «Приват Банк», встановлено, що кредитну картку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 видано 14.11.2006 (дата відкриття), з терміном дії - 11/2012 (а.с.23)

Таким чином судом встановлено, що термін дії користування кредитними коштами у відповідача закінчився в 01 грудня 2012 року, а відтак слід вважати, що з цього часу у позивача виникло право вимоги до відповідача про стягнення боргу, яке, з урахуванням загального строку позовної давності визначеного статтею стаття 257 ЦК України, повинно бути заявлено до 01 грудня 2015 року.

В даній справі позов подано до суду поштовим відправленням 06.07.2023 (а.с. 46), тобто після закінчення трьохрічного строку позовної давності, в у межах якого позивач міг звернутися з даним позовом до суду.

Жодних об`єктивних підстав, які б перешкоджали позивачу для звернення до суду в межах строку позовної давності, судом не встановлено.

За наведеного вище, суд вбачає підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності щодо стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 14.11.2006 року в сумі 5 956,06 грн., що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Доводи відповідача з приводу того, що банком необґрунтовано нараховані відсотки за користування кредитом - 1 578,65 грн. та пеня 2 973,03 грн, суд приймає до уваги, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Крім того, оскільки право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення нарахованої на проценти неустойки за один рік до його звернення до суду.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача нарахованих відсотків за користування кредитом та пені, належить відмовити по суті.

Щодо клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн., суд зауважує наступне.

У відповідності до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У відповідності до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У відповідності до ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та частин 1-3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

На підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу відповідачем надано договір про надання правової допомоги від 06.01.2024 року; розрахунок суми витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката від 06.03.2024 року, акт приймання-передачі робіт з надання правничої допомоги від 06.03.2024 року. Також до матеріалів справи долучено свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Панасенко П.П. Згідно наданих доказів встановлено, що відповідачем було укладено договір з адвокатом Панасенко П.П., з акту прийому-передачі виконаних робіт за договором про надання правової допомоги вбачається, що за надання юридичних послуг відповідачем внесено гонорар в сумі 10 000 грн.

Як зазначено в ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача, 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн., що відповідає співмірності із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 76, 81, 89, 95, 133,137, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 11, 525, 526, 530, 610, 612, 624, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 (десять тисяч) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, з дня проголошення рішення до Харківського апеляційного суду, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя: Черняк В. Г.