КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Банк Форвард» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 квітня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Машкевич К.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Вимоги позову мотивує тим, що у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. перебуває виконавче провадження АСВП НОМЕР_1 щодо примусового стягнення з позивача на користь АТ "БАНК ФОРВАРД" заборгованості у розмірі 14 181,74 гривень на підставі виконавчого напису №7120 від 25 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю.

Позивач уважає, що виконавчий напис №7120 є противправним та не підлягає виконанню, оскільки вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності перед стягувачем.

Зазначає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив безспірність заборованості, а стягувачем не надано приватному нотаріусу документів, які б давали можливість вчинити виконавчий напис у встановленому законом порядку.

Посилається на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14.

Мотивуючи наведеним, просить суд визнати виконавчий напис №7120 від 25 червня 2021 року приватного нотаріуса КМНО Буждиганчук Євдокії Юріївни щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "БАНК ФОРВАРД" заборгованості в розмірі 14 181,74 гривень таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути судові витрати.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19 квітня 2024 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 25 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом КМНО Буждиганчук Є.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 7120 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «БАНК «ФОРВАРД» заборгованості у розмірі 14 181,74 грн.

Стягнуто з АТ «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, АТ "БАНК ФОРВАРД" подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що 19 травня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ "БАНК РУССКИЙ СТАНДАРТ", правонаступником якого є АТ "БАНК ФОРВАРД", укладено кредитний договір №97230194, відповідно до якого позивач отримав у користування кредитні кошти на потреби.

У зв`язку із неналежним виконанням кредитного договору та неповерненням кредитних коштів 25 червня 2021 року приватним нотаріусом КМНО Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис №7120 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "БАНК ФОРВАРД" заборгованості за кредитним договором за період з 18 лютого 2021 року по 20 березня 2021 року в загальному розмірі 14 181,74 гривень.

Зазначає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 перевірено подачу Банком обґрунтування вимога повного пакету документів.

Вказує, що Банк надав нотаріусу не лише розрахунок заборгованості за кредитним договором, а і виписки по рахунку, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України.

Вказує, що згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номера рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитись стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти, тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Звертає увагу, що за виконавчим написом нотаріуса із позивача стягнуто розмір заборгованості за кредитним договором. Такий розрахунок заборгованості у відповідності до умов договору підтверджений випискою з рахунку позивача, відкритого в АТ "Банк Форвард" із зазначенням суми заборгованості та строків ї погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором, яку було надано приватному нотаріусу.

Скаржник вказує, що позивач у цій справі в обґрунтування своїх позовних вимог не надано до суду жодних доказів на спростування факту безспірності заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, кредитна заборгованість позивача не погашена, відтак була стягнута за виконавчим написом нотаріуса.

Звертає увагу, що позивач в поданій до суду позовній заяві не наводить належних доводів щодо неправильності розміру заборгованості, зазначеної у виконавчому написі нотаріуса, позивачем не надано належних доказів іншого розміру заборгованості перед банком за кредитним договором.

Вказує, що посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного суду від 20 червня 2018 року (справа № 826/20084/14), як на підставу неможливості вчинення виконавчого напису нотаріуса, є необґрунтованим.

Уважає, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватись лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника згідно з переліком. Суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем , тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховоного Суду, викладені у постановах №137/1666/16-ц від 27 березня 2019 року та №916/3006/17 від 02 липня 2017 року.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки не повідомляли.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Відповідно до частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції вказав, що з наданих суду документів неможливо встановити, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, а також суд приймає до уваги той факт, що відповідачем не доведено обставини, що позивач був повідомлений до вчинення виконавчого напису про наявність заборгованості та чи була вона надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису.

Також суд вказав, що в матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між Банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому вказані обставини є ще однією підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку і з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

З матеріалів справи установлено, що 25 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис, відповідно до якого з ОСОБА_1 за період з 18 лютого 2021 року по 20 березня 2021 року стягнуто заборгованість за кредитним договором №97230194 від 19 травня 2012 року у розмірі 13 081,74 гривень, з яких: заборгованість за сумою кредиту 10 766,57 гривень; заборгованість за процентами 2 315,17 гривень (том 1 а.с. 5).

02 серпня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з виконання виконавчого напису №7120, виданого 25 червня 2021 року приватним нотаріусом КМНО Буждиганчук Є.Ю. (а.с. 4).

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно частини 1 статті 39 Закону України "Про нотаріат" (далі Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерстваюстиції Українивід 22 лютого 2012 року №296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог посилався, зокрема, на те, що стягнута сума заборгованості за договором не є безспірною.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені:

- відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника;

-дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи;

-номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи;

-строк, за який має провадитися стягнення;

- інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Таким чином вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 всупереч вимогам частини 1 статті 81 ЦПК України, не надано доказів наявності спору між АТ "Банк Форвард" та ОСОБА_1 щодо розміру заборгованості та виконання кредитного договору від 19 травня 2012 року.

Зокрема, позовна заява не містить обґрунтування незгоди ОСОБА_1 із стягнутою сумою заборговності та якими доказами підтверджується позиція позвиача.

Звертаючись до суду, позивачем на підтвердження позовних вимог до позовної заяви додано: копію постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 02 серпня 2021 року; копію оскаржуваного виконавчого напису; інформацію про виконавче провадження.

Стверджуючи про відсутність заборгованості за кредитним договором, позивач у встановленому законом порядку не спростувала належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка зазначена в ньому до стягнення. Окрім цього, не надано до суду доказів часткового або повного погашення заборгованості та не доведено незаконності дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису.

Окрім того, матеріали справи не містять безпосередньо кредитного договору, на підставі якого вчинено виконавчий напис, відтак висновок суду першої інстанції про те, що цей кредитний договір не посвідчений нотаріально грунтується на припущеннях та підтверджений належними та допустимими доказами.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1-2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що згідно частин 2, 4 статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Статтею 84 ЦПК України унормовано, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Позивачем разом з позовною заявою належним та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог не надано, клопотань про витребування доказів не заявлялось.

З огляду на наведене, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про задоволення позову, оскільки позивачем при зверненні до суду не надано жодного доказу на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві.

За таких обставин, рішення суду Голосіївського районного суду міста Києва від 19 квітня 2024 року слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Керуючись статтями 259,268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Форвард» задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 квітня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення такого змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 12 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова