Номер провадження: 22-ц/813/2052/24
Справа № 521/7073/23
Головуючий у першій інстанції Бобуйка І.А.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Лупши В.В.

учасники справи: позивач- Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк», відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 липня 2023 року, ухвалене Малиновським районним судом Одеської області у складі: судді Бобуйка І.А. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, який мотивувало тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 05 травня 2021 року.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua., складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а відповідачеві надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 28000,00 гривень, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку, яка додається до позовної заяви.

В редакції Умов та Правил, що діяла з 01 березня 2019 року згідно п. 2.1.1.2.12. сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнт з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також, проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд».

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 14 лютого 2023 року має заборгованість - 33455,19 грн, яка складається з наступного:

- 28522,17 грн - заборгованість за тілом кредиту;

- 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками;

- 4933,02 грн - заборгованість за простроченими відсотками;

- 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України;

- 0,00 грн - нарахована пеня;

- 0,00 грн - нараховано комісії.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03 липня 2023 року позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором № б/н від 05 травня 2021 року за тілом кредиту в сумі 28522 (двадцять вісім тисяч п`ятсот двадцять дві) гривні 17 копійок та судовий збір у розмірі 2288 грн (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) гривень 24 копійки.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги Банку в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, допустив грубе порушення норм цивільного права та невірно застосував норми права, оскільки відповідач ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 05 травня 2021 року; всі істотні умови кредитування (розмір відсотків та неустойки тощо) узгоджено у заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що особисто підписана відповідачем; відсоткова ставка узгоджена на рівні 42,0%; відповідачем отримано картку Універсальна, розрахунок відсотків здійснено із розрахунку погодженої ставки на рівні 42,0%.

Позивач зазначає, що базова процентна ставка за користування кредитом зазначена безпосередньо в підписаній відповідачем заяві, що є доказом погодження умов. Зазначена правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц та постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 136/840/17, від 22 липня 2020 року у справі № 189/2109/18.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

АТ КБ «Приватбанк» про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, судову повістку-повідомлення отримав 27 травня 2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою (а.с. 125).

Що стосується відповідача ОСОБА_1 , його місце проживання згідно довідки №М1-45433-ю-л від 21 березня 2023 року Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради на запит Малиновського районного суду м. Одеси зареєстроване за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Олександра Тимошенака, буд. 5 (а.с. 44).

Всі судові повідомлення про розгляд справи на 28 листопада 2023 року о 17-15, 19 березня 2024 року о 15-й год повертаються з відміткою ПАТ «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою».

Отримана апеляційним судом інформація з Єдиного державного демографічного реєстру свідчить про відсутність відомостей щодо вказаної особи. Тому судом повідомлено відповідача у відповідності до вимог п. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про розгляд справи на офіційному веб-сайті судової влади України на 11 червня 2024 року о 16-45 год.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина четверта вказаної норми).

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Предметом апеляційного перегляду справи є рішення суду в частині щодо позовних вимог про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом станом на 14 лютого 2023 року у розмірі 4933,02 грн.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З встановлених судом першої інстанції обставин справи вбачається, що надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг Приват Банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ОСОБА_1 і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Суд першої інстанції вважав, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису ОСОБА_1 , тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 05 травня 2021 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послуг (частина першастатті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів»(далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першоїстатті 1 Закону № 1023-XII споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 . АТ КБ «ПриватБанк» дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Окрім того, суд констатував, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 05 травня 2021 року у вигляді Заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Оскарженню у даній апеляційній скарзі підлягають вимоги позивача лише в частині стягненні заборгованості за простроченими відсотками з ОСОБА_1 .

Відмовляючи в цій частині позовних вимог, а саме у стягненні заборгованості за простроченими відсотками, суд першої інстанції прийшов до висновку, що правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом в сумі 4933,02 грн відсутні. Посилання позивача на паспорт споживчого кредиту, як невід`ємну складову частину спірного кредитного договору, суд вважав безпідставним, оскільки вказаний документ свідчить лише про ознайомлення споживача з інформацією про можливі умови споживчого кредитування, станом на 05 травня 2021 року, в паспорті зазначено що інформація зберігає чинність та є актуальною до 20 травня 2021 року. Проте вважав, що це може свідчити лише про намір споживача укласти певний вид договору з банком, а не про підтвердження факту договірних відносин. При цьому, у тексті вказаного паспорта зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит. Таким чином, способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем суд першої інстанції вважав таким, що не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Однак, колегія суддів, переглядаючи рішення суду за доводами апеляційної скарги в оскаржуваній частині, не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, відмовляючи у стягненні відсотків, не звернув увагу на те, що 05 травня 2021 року відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» та згідно Довідки Банку отримав платіжну картку номер НОМЕР_1 , дата відкриття 05.05.2021, термін дії 03/25, тип картки картка Універсальна (а.с. 13-22, 12).

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які згідно до позовної заяви розміщені на сайті: www.privatbank.ua.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченими відсотками, що утворились станом на 14 лютого 2023 року, у сумі 4933,02 грн.

Довід скарги про неврахування судом наданих позивачем доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог є обґрунтованим з огляду на надання позивачем до позовної заяви як першої заяви по суті справи вказаної заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг, яка підписана ОСОБА_1 , за змістом якої встановлено умови кредитування: тип кредиту відновлювальна кредитна лінія, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці; максимальна сума ліміту до 80000 грн; строк договору 12 місяців з пролонгацією, та строк кредитування 12 місяців з пролонгацією; спосіб та строк надання кредиту на картковий рахунок (безготівковий); процентна ставка за межами пільгового періоду визначена у розмірі 42% річних; тип процентної ставки фіксована ; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом; встановлена реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту; наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язання; встановлена підвищена процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних 84% річних (а.с. 23-26).

Також до позовної заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Наведене сукупність доказів свідчить про те, що у вказаній заяві були викладені істотні умови кредитного договору, а саме: тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія, сума/ліміт кредиту - 50 000 грн для карт «Універсальна» та 75 000 грн для карт «Універсальна Gold»; строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; мета отримання кредиту - споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом; можливі види (форми) забезпечення кредиту - без забезпечення; процента ставка - 42,0 % для карт «Універсальна» та 40,8 % для карт «Універсальна Gold» (п. 1.3 Заяви); тип процентної ставки - фіксована; загальні витрати за кредитом та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, тощо.

Таким чином, підписавши вказану заяву, відповідач добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача (договір б/н), старт карткового рахунку N НОМЕР_1 був визначений 05.05.2021 та встановлений кредитний ліміт у розмірі 28 000,00 грн, який було зменшено до 0,00 грн 26.12.2022 (а.с. 11).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 14 лютого 2023 року у відповідача утворилась заборгованість в сумі 33455,19 грн, яка складається з наступного: 28522,17 грн заборгованість за тілом кредита, 4933,02 грн заборгованість за простроченими відсотками.

З виписки за Договором № б/н за період 05.05.2021-17.02.2023 щодо боржника ОСОБА_1 вбачається рух коштів, за яким залишок станом на 01.02.2023 становить 33455,19 грн (а.с. 9).

При цьому судова колегія звертає увагу, що з вказаного розрахунку та виписки вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та періодично вносив кошти на погашення заборгованості.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за простроченими процентами ніким не оспорений, зроблений у відповідності до погоджених стронами умов кредитного договору у розмірі 42,0 % як для картки "Універсальна " яка отримана та використовувалася відповідачем (а.с.7-8).

Таким чином апеляційний суд вважає, що відповідач з самого початку укладення договору та отримання картки письмово був ознайомлений з умовами кредитування, в тому числі і з розміром відсоткової ставки.

Суд першої інстанції помилково вважав, що позивачем не було надано доказів на підтвердження погодження умов кредитування щодо сплати відсотків, оскільки підписавши викладені у заяві умови кредитування, сторони в подальшому їх виконували, угод про зміну умов кредитування не підписували, а тому саме такі умови є погодженими сторонами.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Враховуючи вищевикладене, наявні правові підстави для задоволення апеляційних вимог та стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 4933,02 грн.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному у ст. 13 ЦПК України саме відповідач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами, визначає докази, якими підтверджуються його заперечення проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Правом на подання відзиву на позовну заяву, у якому Відповідач міг би викласти свої заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими він не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права, не скористався. Відповідачем не оспорювався факт отримання ним кредитних коштів, а також розмір заборгованості.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», стороною відповідача, яка вважається належно повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача, тому висновки суду про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими.

Окрім того, судом першої інстанції не було враховано висновки Верховного суду викладені в постанові від 26 жовтня 2022 року по справі № 334/2492/21 та постанові від 26 травня 2021 року по справі № 941/668/20, в який йде мова про те, що у випадку, якщо Відповідач до суду не з`являвся, заперечень на позов не подавав, то відсутні підстави застосовувати положення постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, а також відсутні підстави вважати, що відповідач не був ознайомлений з умовами кредитування, в т.ч. і розміром відсоткової ставки. Враховуючи вищезазначене, правових підстав відмовляти у стягненні заборгованості у суду першої інстанції не було.

Одночасно колегія суддів зазначає про необґрунтованість посилання в апеляційній скарзі на підписання відповідачем так званого Паспорту споживчого кредитування, оскільки, таке є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (див.: постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20).

Наведена невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права відповідно до вимог пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в частині позовних вимог про стягнення відсотків та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 4933,02 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви (2684 грн) та за подання апеляційної скарги (4026 грн), загалом 6710 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» задовольнити.

Скасувати заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 липня 2023 року в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 4933,02 грн та в частині судових витрат.

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 4933,02 грн задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) заборгованість за простроченими відсотками за кредитним договором № б/н від 05 травня 2021 року станом на 14 лютого 2023 року в розмірі 4933,02 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) судовий збір у розмірі 6710 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 11 червня 2024 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицького

Ю.П. Лозко