Провадження № 2/643/2189/24
УХВАЛА

19.12.2024 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши

позовну заяву 1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2

3. ОСОБА_3

4. ОСОБА_4

5. ОСОБА_5

до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (далі позивачі) звернулися до Московського районного суду м. Харкова з позовом до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (далі відповідач), відповідно до змісту якої просять суд зобов`язати відповідача здійснити приватизацію квартири АДРЕСА_1 за позивачами відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2023 для розгляду вищевказаної позовної заяви визначено суддю Новіченко Н.В.

Ухвалою від 11.10.2023 року Московський районний суд м. Харкова залишив позовну заяву без руху та надано позивачам строк не пізніше 10 днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, шляхом надання до суду доказів на підтвердження сплати судового збору в розмірі 1 073, 60 грн. кожним позивачем окремим платіжним документом.

17.10.2023 року на виконання вказаної ухвали суду позивачем ОСОБА_1 подано заяву про усунення недоліків, до якої додано квитанції про сплату судового збору ОСОБА_5 у розмірі 214, 72 грн., ОСОБА_4 у розмірі 214, 72 грн., ОСОБА_2 у розмірі 214, 72 грн., ОСОБА_3 у розмірі 214, 72 грн., ОСОБА_1 у розмірі 214, 72 грн., а не в розмірі 1 073, 60 грн. кожним позивачем окремим платіжним документом, як було визначено ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.10.2023 року.

Ухвалою від 23 жовтня 2023 року Московський районний суд м. Харкова позовну заяву визнав неподаною та повернув позивачам.

02.11.2023 року ОСОБА_1 подано заяву про повернення судового збору.

Ухвалою від 09.11.2023 року Московським районним судом м. Харкова заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору задоволено: зобов`язано Управління Державної казначейської служби України у Московському районі м. Харкова Харківської області повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 214 (двісті чотирнадцять) грн. 72 коп., сплачений згідно квитанції № 4070-2328-7930-2083 від 16.10.2023 року

02.11.2023 року ОСОБА_2 не погодившись з ухвалою суду від 23.10.2023 року про повернення позовної заяви звернувся подав апеляційну скаргу.

Постановою Харківського апеляційного суду від 19.03.2024 року ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 23.10.2023 року скасовано, а справу направлено до Московського районного суду м. Харкова для продовження розгляду.

Ухвалою від 19.04.2024 року Московський районний суд м. Харкова залишив позовну заяву без руху та надав позивачам строк не пізніше 10 днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, шляхом надання до суду доказів на підтвердження сплати судового збору, а саме: ОСОБА_1 1 073, 60 грн.; ОСОБА_2 858, 88 грн.; ОСОБА_3 858, 88 грн.; ОСОБА_4 858, 88 грн.; ОСОБА_5 858, 88 грн., або подати докази, що підтверджують звільнення позивачів від сплати судового збору відповідно до закону; оригіналу позовної заяви з доданими до неї документами.

Підставою для залишення позову без руху стало те, що в силу приписів п. п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою позову немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом. У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру. Судовий збір справляється з урахуванням загальної суми позову також у разі: подання позову одним позивачем до кількох відповідачів; об`єднання суддею в одне провадження кількох однорідних позовних вимог.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2 684, 00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачами заявлена одна позовна вимога немайнового характеру, у зв`язку з чим позивачам необхідно було сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру кожним з них окремим платіжним документом у розмірі 1 073, 60 грн.

Разом з цим, в порушення вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України позивачами при зверненні до суду з даним позовом не було подано доказів на підтвердження сплати судового збору у визначеному чинним законодавством розмірі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на виконання ухвали Московського районного суду м. Харкова від 11.10.2023 року позивачами було сплачено судовий збір у розмірі 214, 72 грн. кожним.

При цьому, ухвалою від 09.11.2023 року Московський районний суд м. Харкова повернув позивачу ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 214, 72 грн. за її заявою.

24.10.2023 року копія ухвали про повернення позовної заяви разом з оригіналом позовної заяви та доданими до неї документами була повернута представнику позивача - адвокату Ярмаку С.В., що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою про отримання.

На підставі цього, суд визначив позивачам спосіб усунення недоліків шляхом надання до суду:

а) доказів на підтвердження сплати судового збору, а саме:

- ОСОБА_1 1 073, 60 грн.;

- ОСОБА_2 858, 88 грн.;

- ОСОБА_3 858, 88 грн.;

- ОСОБА_4 858, 88 грн.;

- ОСОБА_5 858, 88 грн.,

або подати докази, що підтверджують звільнення позивачів від сплати судового збору відповідно до закону;

б) оригіналу позовної заяви з доданими до неї документами.

Копію вищевказаної ухвали судом було неодноразово направлено на вказані у позовній заяві поштові адреси позивачів

При цьому, ухвалу суду від 19.04.2024 року Московського районного суду м. Харкова про залишення позову без руху позивач-3 ОСОБА_3 отримав особисто 09.05.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 19.04.2024 року про залишення позову без руху позивачу-1 ОСОБА_1 було вручено члену сім`ї 27.04.2024 року, що підтверджується трекінгом поштового відправлення № 229, позивачу-2 ОСОБА_2 було вручено члену сім`ї 27.04.2024 року, що підтверджується трекінгом поштового відправлення № 474, позивачу-4 ОСОБА_4 було вручено члену сім`ї 09.05.24, що підтверджується трекінгом поштового відправлення № 594.

Умовами пункту 81 Правил надання послуг поштового зв`язку визначено, що поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою Судова повістка), повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

У разі відсутності адресата (одержувача) або повнолітніх членів його сім`ї про надходження поштового відправлення, поштового переказу адресат (одержувач) інформується у спосіб, визначений оператором поштового зв`язку.

Крім того, судом тричі направлялася ухвала суду від 19.04.2024 року на адреси позивачів, які вказані у позовній заяві. Однак, рекомендовані поштові повідомлення повернулися без вручення адресатам.

Таким чином суд вжив всіх залежних від нього заходів, щодо вручення позивачам копії ухвали від 19.04.2024 року.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 194/1422/19, від 23.09.2021 у справі № 757/56776/20-ц.

При цьому, суд зазначає, що саме позивач, як особа, яка ініціювала судовий розгляд, має бути зацікавлений у тому, щоб організувати належне та своєчасне отримання кореспонденції від суду, повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Слід також враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ст. 123 Цивільного процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Разом з цим, до теперішнього часу позивачами недоліки не усунуті, жодних заяв та клопотань про неможливість виконати вимоги ухвали суду від 19.04.2024 року або продовження встановлених процесуальних строків на адресу суду не надходило.

Таким чином, визначені в ухвалі Московського районного суду м. Харкова від 19.04.2024 року недоліки позивачами усунуті не були.

Згідно з ч. 3 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді. У разі скасування ухвали про повернення позовної заяви та направлення справи для продовження розгляду суд не має права повторно повертати позовну заяву.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури. На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо. Ще у справі «Trukhv. Ukraine» ((dec.), no. 50966/99, 14 October 2003) Європейський суд дав оцінку застосуванню процесуальних обмежень у вигляді обов`язку сплатити мито, надати копії документів у певній кількості та направити звернення до конкретного суду. Європейський суд не виявив жодних підстав вважати, що застосування згаданих процесуальних обмежень у цій конкретній справі було свавільним чи невиправданим.

З огляду на те, що позивачами не усунуто недоліки позовної заяви у визначений судом строк, суд, керуючись частиною 3 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку про необхідність повернення даної позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 185, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 визнати неподаною та повернути позивачу.

2. Роз`яснити позивачам їх право повторно звернутися з даним позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

3. Відповідно до статті 261 Цивільного процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею, та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Суддя Н.В. Новіченко