Єдиний унікальний номер судової справи: 487/2956/23
Провадження № 22-ц/812/849/24
Постанова

іменем України

17 червня 2024 року м. Миколаїв справа №487/2956/23

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участі: представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ютовця О.О.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 25 березня 2024 року, ухвалене в складі головуючого судді Гаврасієнка В.О., повний текст рішення складено 25 березня 2024 року, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу,

встановив:

01 травня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» (далі ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі всіх несплачених лізингових платежів в частині оплати вартості об`єкта фінансового лізингу за Договором фінансового лізингу №ЧГ-1774 від 30 грудня 2021 року у розмірі 194 781, 15 грн та заборгованості по несплаченій винагороді лізингодавця, нарахованої до вчинення лізингодавцем правочину з односторонньої відмови від договору, у розмірі 95 472, 08 грн, усього 290 253,20 грн.

Позов мотивовано тим, що між сторонами було укладено вказаний договір, а згідно з актом приймання-передачі об`єкту лізингу відповідачу було передано транспортний засіб (який завчасно було придбано позивачем у власність та зареєстровано за лізингодавцем) у користування на умовах фінансового лізингу: автомобіль HYUNDAI SONATA (бувший у використанні), VIN (номер шасі/кузову) НОМЕР_1 , Колір СІРИЙ, Рік випуску 2016, Реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 279 715 грн.

Лізингоодержувач, здійснивши першу оплату авансового платежу 30 грудня 2021 року в сумі 82 012,44 грн та 2921,41 грн (28 січня 2022 року), у подальшому порушив графік платежів, через що у нього виникла прострочена поточна заборгованість.

08 квітня 2023 року ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» направило ОСОБА_1 повідомлення про необхідність усунення порушень платіжної дисципліни та виконання договору фінансового лізингу в частині прострочення сплат у строк до 23:59 17 квітня 2023 року, а 18 квітня 2023 року повідомлення про відмову від договору фінансового лізингу та вимогу про повернення об`єкту фінансового лізингу шляхом самостійного доставлення лізингодавцю до 17:00 27 квітня 2023 року, які залишились невиконаними. Позивач вважав датою припинення дії договору фінансового лізингу 27 квітня 2023 року.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2024 року, описку в якому виправлено ухвалою цього ж суду від 12 квітня 2024 року, позов ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» задоволено.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» заборгованість у розмірі всіх несплачених лізингових платежів в частині оплати вартості об`єкта фінансового лізингу за Договором фінансового лізингу № ЧГ-1774 від 30 грудня 2021 року у розмірі 194 781,15 грн та заборгованість по несплаченій винагороді лізингодавця, нарахованої до вчинення Лізингодавцем правочину з односторонньої відмови від Договору у розмірі 95472,08 грн, а всього стягнуто 290 253,20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» судовий збір у сумі 2684,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що станом на 25 квітня 2023 року відповідач не виконав прийнятих на себе відповідно до Договору зобов`язань щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості отриманого Товару, в зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за договором складає 290 253,20 грн, яка складається з: 194 781,15 грн - заборгованість у розмірі всіх несплачених лізингових платежів, 95472,08 грн - заборгованість по несплаченій винагороді лізингодавця, нарахованої відповідно до Договору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову та стягнути з нього 84 933,85 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд встановив факт неповернення об`єкта фінансового лізингу позивачеві станом на час ухвалення рішення, що не відповідає дійсності, оскільки ще 12 липня 2023 року згідно акту тимчасового вилучення працівниками позивача було вилучено автомобіль вартістю 194 781,15 коп., котрий є предметом лізингу.

Суд не прийняв це до уваги, оскільки позивач скрив від суду наявність у нього предмета лізингу і недобросовісно використав свої обов`язки щодо повної і достовірної інформації щодо фактичних обставин справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Позивач вказував, що відповідач не надав доказів, що ним самостійно було повернуто лізингодавцю об`єкт фінансового лізингу до 17:00 27 квітня 2023 року, відповідно до відмови від договору фінансового лізингу №ЧГ-1774 від 30 грудня 2021 року. Тому суд першої інстанції правильн о застосував пункт 8 частини першої статті 20 Закону України «Про фінансовий лізинг» та задовольнив позов. Вважав долучений до апеляційної скарги акт тимчасового вилучення майна, що належить ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» на праві власності від 12 липня 2023 року неналежним та не допустим доказом.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах оскарження, передбачених статтею 367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За нормами статті 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судом установлено, що 30 грудня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» (лізингодавець) та ОСОБА_1 (лізингоодержувач) був укладений договір фінансового лізингу №ЧГ-1 774, за умовами якого лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування з правом викупу об`єкт лізингу, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти об`єкт лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов договору (а.с.11-21).

Згідно з Актом прийому-передачі об`єкта лізингу до договору фінансового лізингу №ЧГ-1 774 від 30 грудня 2021 року лізингодавець передав, а лізингоодержувач прийняв в якості об`єкта лізингу автомобіль марки HYUNDAI SONATA , 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі/кузову НОМЕР_1 , на суму 279 715 грн (а.с.22).

Право власності на вказаний автомобіль зареєстровано за ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» (а.с.23).

Відповідно до графіка внесення лізингових платежів ОСОБА_1 30 грудня 2021 року здійснив оплату авансового платежу в розмірі 82 012,44 грн, та 28 січня 2022 року 2 921,41 грн, у подальшому порушив графік платежів, внаслідок чого у нього виникла заборгованість.

07 квітня 2023 року в якості досудового вирішення спору ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» направило на адресу ОСОБА_1 повідомлення про необхідність усунення порушення за Договором фінансового лізингу до 23:59 17 квітня 2023 року (а.с.25).

18 квітня 2023 року позивач направив на адресу відповідача повідомлення про відмову від Договору фінансового лізингу та вимогу про повернення об`єкта фінансового лізингу до 17:00 27 квітня 2023 року (а.с.31-32).

Згідно з актами звірки взаємних розрахунків за період з 01 грудня 2021 року по 25 квітня 2023 року у відповідача є заборгованість на загальну суму 290 253,20 грн, з яких: 194 781,15 - несплачені лізингові платежі в частині оплати вартості об`єкта фінансового лізингу, 95 472, 08 грн заборгованість по несплаченій винагороді лізингодавця (а.с.33-34).

Відповідно до частини першої статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Аналогічне визначення договору лізингу міститься у статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг».

За приписами частин другої та третьої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених параграфом 6 глави 58 ЦК України та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до статей 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Частиною четвертою статті 17 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що після отримання лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу лізингодавець має право відмовитися від договору фінансового лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингоодержувача, та/або вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу, у тому числі у безспірному порядку, на підставі виконавчого напису нотаріуса: 1) у разі якщо лізингоодержувач не сплатив за договором фінансового лізингу лізинговий платіж частково або в повному обсязі та прострочення становить більше 60 календарних днів; 2) за наявності інших підстав, встановлених договором фінансового лізингу або законом.

Лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі; у разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу передано об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування (якщо до лізингоодержувача не переходить право власності на об`єкт фінансового лізингу), а також у разі дострокового розірвання договору фінансового лізингу та в інших випадках дострокового повернення об`єкта фінансового лізингу, повернути об`єкт фінансового лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння та користування, з урахуванням нормального зносу, або у стані, визначеному договором фінансового лізингу та супровідною документацією на об`єкт фінансового лізингу п.п.3, 7 ч.2 ст.21 Закону України «Про фінансовий лізинг».

Пунктом 2.1.1. укладеного між сторонами договору фінансового лізингу лізингоодержувач зобов`язаний сплачувати на користь лізингодавця лізингові платежі: авансовий платіж не пізніше дати та у розмірі, визначених в Графіку внесення лізингових платежів, до моменту підписання акту прийому-передачі об`єкта лізингу у володіння та користування, що є частиною компенсації вартості об`єкта лізингу; перший лізинговий платіж не пізніше дати та у розмірі, визначених в Графіку внесення лізингових платежів, який складає від 2 до 5% від вартості об`єкта лізингу, зазначеного в п.3.3. Договору фінансового лізингу та є винагородою лізингодавця за організаційні заходи, пов`язані з підготовкою та укладенням Договору фінансового лізингу, в тому числі організацію поставки об`єкта лізингу: витрати, понесені лізингодавцем у зв`язку із державною реєстрацією/перереєстрацією на ім`я лізингодавця об`єкта лізингу, в тому числі збір на першу реєстрацію транспортних засобів (якщо застосовується); вартість послуг експерта, державних номерних знаків, вартість свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу; послуги з реєстрації/перереєстрації, включно з платежами третім особам за реєстраційні послуги та інші належні до сплати збори та платежі; наступні лізингові платежі, кожен з яких складається з відшкодування частини вартості об`єкта лізингу, комісії (винагороди) лізингодавця за наданий в лізинг об`єкт лізингу та інші платежі, в т.ч. платежі та/або витрати, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу та узгоджені сторонами.

Сторони погодили, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають сплаті за цим договором на користь лізингодавця, відображають справедливу вартість об`єкта лізингу.

Відповідно до п.8.2. укладеного між сторонами договору фінансового лізингу лізингодавець має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей договір (відмовитися від договору) та вилучити об`єкт лізингу у випадку, зокрема якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або повністю) та/або інший платіж, передбачений договором, та прострочення оплати становить більше 60 днів з дня настання строку платежу.

У випадку неповернення лізингоодержувачем об`єкта лізингу на вимогу лізингодавця при відмові від договору за ініціативою лізингодавця в строки, зазначені у відповідному повідомленні, лізингодавець має право вимагати дострокову сплату розміру всіх майбутніх лізингових платежів в частині оплати вартості об`єкта лізингу (п.8.8.1. договору фінансового лізингу).

Пунктом 6.7 договору фінансового лізингу встановлено, що будь-які збитки, завдані невиконанням, неналежним виконанням стороною своїх зобов`язань за умовами договору, підлягають відшкодуванню винною стороною в повному обсязі. Відшкодування збитків не звільняє сторону від виконання умов договору, в тому числі, але не обмежуючись, не звільняє від сплати штрафних санкцій за загальними умовами договору.

У даній справі ОСОБА_1 не виконував зобов`язань з оплати лізингових платежів належним чином, що призвело до виникнення заборгованості за договором, а ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» скористалося своїм правом на відмову від договору фінансового лізингу та вимагало повернути об`єкт лізингу.

Колегія суддів апеляційного суду вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості у розмірі всіх несплачених лізингових платежів у розмірі 290 253,20 грн, оскільки право вимагати сплату вказаних платежів передбачено умовами договору.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У порушення вказаних вимог закону ОСОБА_1 не надав доказів повернення ним у строк, встановлений лізингодавцем у повідомленні про відмову від договору, а саме до 17:00 27 квітня 2023 року, об`єкта фінансового лізингу, отже позовні вимоги ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» про стягнення заборгованості у розмірі всіх несплачених лізингових платежів є законними.

Доводи відповідача про те, що 12 липня 2023 року позивачем було вилучено автомобіль, який є предметом договору фінансового лізингу, не заслуговують на увагу, оскільки до ухвалення судом першої інстанції рішення такі докази відповідачем подано не було і він не обґрунтував неможливість їх подання до суду першої інстанції. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази щодо проведення експертного дослідження об`єкта лізингу і визначення оціночної вартості спричиненого власнику автомобіля матеріального збитку. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що за умови визначення такої вартості питання про розмір стягнутої з відповідача заборгованості може бути вирішено в порядку виконання судового рішення.

Посилання ОСОБА_1 , які і позивача в позові, на постанови Верховного Суду від 03 лютого 2022 року у справі №758/10335/16-ц, від 03 серпня 2022 року у справі №156/268/21 та від 25 січня 2023 року № 209/3103/21, є недоречним, оскільки висновки суду першої інстанції у справі, яка переглядається, не суперечать правовим висновкам викладеним у вказаних постановах Верховного Суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення суду є законним, обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

За результатами висновку суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без задоволення, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на заявника.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2024 року, описку в якому виправлено ухвалою того ж суду від 12 квітня 2024 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 17 червня 2024 року.