ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5449/24 Справа № 172/2403/23 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І.Г. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Барильської А.П., Демченко Е.Л.,

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Гірської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2023 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Гірської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 , а пізніше ІНФОРМАЦІЯ_2 , її матір ОСОБА_4 Померлий ОСОБА_3 за життя був зареєстрований по АДРЕСА_1 . На момент смерті ОСОБА_3 був зареєстрований з ОСОБА_4 Батько своїм майном не розпорядився, заповіт не склав. Оскільки матір позивачки, яка вважається такою, що прийняла спадщину, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , то позивачка являється єдиним спадкоємцем всього належного майна. На момент смерті ОСОБА_4 була зареєстрована одна, заповіт складено не було. Спадковим майном є будинок АДРЕСА_1 , земельна ділянка для обслуговування житлового будинку за цією ж адресою, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1363 га.

Щодо поважності пропуску строку на прийняття спадщини представник позивача зазначає, що позивачка зареєстрована в м. Брянка Луганської області, яке відноситься до Алчевського району, вся територія якого з 07.04.2014 року є окупованою відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерством реінтеграції від 22.12.2022 № 390 (зі змінами і доповненнями). Позивачка тривалий час перебувала в окупації та фізично через стан здоров`я не могла переміститися і реалізувати своє право на прийняття спадщини. На цій території українські нотаріальні контори не працювали, приміське та міжміське автотранспортне сполучення було припинене, що є загальновідомим фактом. Введення в Україні 24.02.2022 року режиму воєнного стану та подальше його продовження також створило додаткові об`єктивні непереборні труднощі для спадкоємця, щоб раніше звернутися із позовною заявою до суду. Також позивачка вважала, що достатньо мати при собі правовстановлюючі документи на спадкове майно померлих батьків аби вступити у володіння цим майном, оскільки вона єдиний спадкоємець. Окрім цього, вона не знала, що її батько був ще власником земельних ділянок, у неї були документи лише на будинок. Про це позивачка дізналася вже після шестимісячного строку. Додатково вказує, що позивачка мала суттєві проблеми зі здоров`ям, у зв`язку з чим її рухова активність була обмежена. Надати довідки з лікарської установи в м. Брянка неможливо витребувати, однак факт наявності проблем зі здоров`ям підтверджується відповідними довідками Полтавської клінічної лікарні Полтавської міської ради, куди вона зверталася після переміщення з 17.04.2022 року до м. Полтава. Просить суд визначити додатковий строк два місяці, для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачка не надала суду достатніх доказів які б вказували на те, що вона з поважних та об`єктивних причин не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи що з квітня 2022 року позивачка перебувала на підконтрольній території і знову ж таки не звернулася ні до нотаріуса, ні до суду за захистом своїх прав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення та додаткове рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Первомайськ, м. Золоте Луганської області.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Золоте Попаснянського району Луганської області.

Позивачка зареєстрована в м. Брянка Луганської області з 1996 року, що підтверджується копією паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_1 .

З 17.04.2022 року ОСОБА_1 зареєстрована як внутрішньо переміщена особа і її фактичне місце проживання АДРЕСА_2 .

Позивачка звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 у 2016 році посилається на такі обставини пропуску встановленого законом строку: на момент смерті матері вона проживала в м. Брянка Луганської області, яке з 2014 року опинилося під тимчасовою окупацією, було відсутнє транспортне сполучення між містами, українські нотаріальні контори у місті не працювали, після переміщення у квітні 2022 року на підконтрольну територію України до м. Полтава, вона мала проблеми зі здоров`ям. Вважає вказані обставини поважними та об`єктивними.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, обґрунтовано виходив з того, що позивачка не надала суду достатніх доказів які б вказували на те, що вона з поважних та об`єктивних причин не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи що з квітня 2022 року позивачка перебувала на підконтрольній території і знову ж таки не звернулася ні до нотаріуса, ні до суду за захистом своїх прав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Тобто, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину.

Доводи апеляційної скарги про те, що по стану здоров`я (будучи на милицях) ОСОБА_1 не мала реальної можливості доїхати до будь-якої нотаріальної контори, колегія суддів відхиляє, оскільки доказів неможливості прибути до нотаріальної контори, матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги про те, що нею на підтвердження тривалих хронічних проблем з суглобами надано довідку Полтавської клінічної лікарні Полтавської міської ради, згідно якої діагноз вказаний в довідці - правобічний гонартроз з больовим синдромом 3 ступеня, та необхідність в ендопротезуванні правого колінного суглобу, тоді як суд взагалі її не досліджував, та не мотивував належним чином причини її не врахування як доказу проблем з її здоров`ям, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки вказана довідка не свідчить про тривалу хворобу спадкоємиці.

Доводи апеляційної скарг про те, що суд першої інстанції не врахував введення в Україні режиму воєнного стану 24.02.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та подальше продовження режиму воєнного стану створило додаткові об`єктивні, непереборні, труднощі для спадкоємця для того, щоб раніше звернутися до суду з відповідною позовною заявою, тоді як, факт звернення до нотаріуса підтверджується довідкою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Соляник А.В. від 28.03.2024 № 70/01-16, в якій зазначено, що ОСОБА_1 в квітні 2022 року дійсно зверталася до нотаріуса, однак їй було усно відмовлено у вчиненні нотаріальної дій та прийнятті заяви, колегія суддів не може відхиляє, оскільки вказана довідка не була предметом дослідження у суді першої інстанції.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді А.П. Барильська

Е.Л. Демченко