Справа № 585/4084/24
Номер провадження 2/585/1138/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Зубко К. В.,

Справа № 585/4084/24, провадження № 2/585/1138/24

Позивач : ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у залі судових засідань у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Представник позивача - адвокат Маляр Микола Васильович, який діє на підставі Доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особам, які визначені пунктами 1-2, 9-23, 26-29 частини першої статті 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» від 14 серпня 2024 року № 2148/2024-3552133.

Представник відповідала - адвокат Глущенко Віталій Вікторович, який діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 29 липня 2024 року, посвідчення адвоката України № 400 від 27.11.2013 року.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 , представництво якого здійснює адвокат Маляр М. В., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позову посилається на те, що 22.07.2022 року близько 08 год. 00 хв. між ним та ОСОБА_2 на сходах магазину, розташованого в АДРЕСА_1 , виник конфлікт, під час якого ОСОБА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер діяння - посягання на його (позивача) здоров`я, з метою спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до нього та наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя, а саме в ділянку лівої щоки. Внаслідок протиправних дій, ОСОБА_2 спричинив йому тілесні ушкодження, а саме: в лівій підочкоямковій ділянці синець, неправильної овальної форми, на слизовій оболонці губи в проекції зубів садно. Описані тілесні ушкодження кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. за даним фактом були внесені відомості до ЄРДР за № 0000182 від 25.07.2022 р. відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України. По закінченню досудового розслідування обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 було спрямовано до суду. Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 31.07.2024 року у справі № 585/3072/24 (провадження № 1-кп/585/527/24) задоволено клопотання ОСОБА_2 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження. Він являється інвалідом другої групи з дитинства і після спричинення йому ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, погіршився стан його здоров`я, у зв`язку з чим він проходив медичне обстеження, на що були викрадені кошти в розмірі 350 грн. Крім цього, йому також була спричинена і моральна шкода, оскільки після вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення та по цей день він змушений тривалий час терпіти моральні страждання. В нього виникли негативні емоції і переживання, які призвели до погіршення щоденного самопочуття. До цього часу він не відновив душевну рівновагу і переживає щодо нанесення йому тілесних ушкоджень у громадському місці, відчуває сором та приниження. В результаті цього постійно перебуває у знервованому стані. Крім того, він протягом довгого часу вимушений був відволікатися від навчання і своїх звичних занять, так як являється студентом, та витрачати час на поїздки до м. Київ за викликом слідчого для проведення слідчих-розшукових дій та в судове засідання. Злочинні дії ОСОБА_2 призвели до того, що він вимушений прикладати додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода посилена тим, що відповідач не вважає, що спричинив йому будь-які моральні страждання, оскільки до цього часу не вчинив жодних дій з метою примирення та відшкодування завданої шкоди. Виходячи з характеру неправомірних дій відповідача, глибини психологічних страждань, понесених ним внаслідок вчинення злочину, необхідності тривалого часу для відновлення попереднього психологічного стану, засад розумності, поміркованості і справедливості, оцінює заподіну моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Тому просить стягнути з відповідача на його користь 350 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 50000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Від представника відповідача - адвоката Глущенка В. В. надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що позивач стверджує, що ОСОБА_2 спричинив йому тілесні ушкодження, проте вказане не відповідає дійсності та жодними належними і допустимим доказами не підтверджується. В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що ОСОБА_2 завдав матеріальної та моральної шкоди позивачу. Для наявності правових підстав для відшкодування матеріальної і моральної шкоди позивач повинен довести належними та допустимим доказами, що сам ОСОБА_2 наніс йому легкі тілесні ушкодження та його вина у вчиненні кримінального правопорушення доведена в передбачений законом спосіб. В підтвердження завдання матеріальної шкоди позивач надав чек № 424603583 від 03.08.2022 року на суму 350 грн. за УЗД черевної порожнини. Вказаний чек не може підтверджувати ту обставину, що саме відповідачем завдано матеріальної шкоди, оскільки відповідно до доданої до матеріалів справи підозри від 09.07.2024 року вбачається, що тілесні ушкодження позивачу були нанесені 22.07.2022 року в область голови, а саме в лівій під очкоямковій ділянці синець неправильної овальної форми, на слизовій оболонці губи в проекції 32033 зубів, садно. Тому вважає, що УЗД дослідження внутрішніх органів позивача, проведене через два тижні після події не може слугувати доказом нанесення відповідачем легких тілесних ушкоджень позивачу в область голови. Крім того, позивач не надав жодного доказу того, що він лікувався внаслідок отримання тілесних ушкоджень. В матеріалах справи також відсутні документи, які підтверджують призначення лікаря на лікування, прийом будь-яких медикаментів. Також відсутні фіскальні чеки, які підтверджують, що позивач придбав медикаменти для лікування в період з 22.07.2022 року. Посилання позивача на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача йому було завдано моральної шкоди, яка оцінена ним у 50000 грн. є необґрунтованими та не підтверджується жодними доказами, оскільки матеріали справи не містять жодного доказу, що підтверджує вину відповідача у нанесенні позивачу легких тілесних ушкоджень. Більше того, в ухвалі Роменського міськрайонного суду від 31.07.2024 року, якою ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрито кримінальне провадження зазначено, що обвинувачений вину не визнав. В Постанові ВСУ від 26.03.2020 року у справі № 730/67/16-к Верховний суд зазначив, що ухвалою про закриття провадження у зв`язку з закінченням строків давності не встановлюється винуватість особи з чітким визначенням ступеню вини та конкретизацією допущених порушень. Таким чином наявна у матеріалах справи підозра від 09.07.2024 року та ухвала Роменського міськрайонного суду від 31.07.2024 року не можуть підтверджувати поза розумним сумнівом вину відповідача у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Більш того, відповідач не надав жодного доказу, який би підтвердив обставини, викладені в обґрунтування визначеної моральної шкоди. Тому у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі (а.с. 21-23).

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

26 вересня 2024 року судом справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (а.с.16).

22 жовтня 2024 року судом закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.29).

Інші процесуальні дії, передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України, у справі судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно довідки до Акта МСЕК серії 12 ААГ № 763648, ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності з дитинства. Висновок про умови та характер праці: продовжити навчання. Рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності: лікуванні у кардіолога - амбулаторно і стаціонарно за показами, сан-кур лікування. Нагляд лікаря сімейної медицини (а.с.6).

09 липня 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. В повідомленні про підозру зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 22.07.2022 близько 08 год. 00 хв. між потерпілим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 на відкритій ділянці місцевості поблизу магазину, розташованого за адресою% АДРЕСА_1 , а саме на сходах відбувся конфлікт, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків. В момент сварки у ОСОБА_2 виник злочинний умисел, спрямований та спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 . Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, посягання на здоров`я іншої людини, з метою спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_1 та наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя, в саме в ділянку лівої щоки. Внаслідок своїх протиправних дій, ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_1 тілесні ушкодження, які зафіксовані у висновку судово-медичного експерта № 291 від 25.08.2023 СОБ СМЕ Роменського районного відділення СМЕ, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлені наступні тілесні ушкодження, а саме: в лівій підочкоямковій ділянці синець, неправильної овальної форми, на слизовій оболонці нижньої губи в проекції 32033 зубів, садно. Описані тілесні ушкодження кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (а.с.7-9).

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 31 липня 2024 року клопотання про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження задоволено. ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрите. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди повернуто потерпілому ОСОБА_1 (а.с.10-11).

Відповідно чеку № 424603538, 03.08.2022 року за УЗД черевної порожнини (печінка, жовчний міхур, жовчні протоки, підшл.залоза, селезінка, нирки, наднирники, сеч. міхур. простата) в медичному кабінеті ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , сплачено 350,00 грн. (а.с.12).

З наведеного вбачається, що між сторонами склалися правовідносини з приводу відшкодування шкоди.

Норми права, застосовані судом.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У ч. 1 ст. 5 ЦПК України встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст.15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно ч. 1, ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Мотиви суду щодо позовних вимог.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожен окремо та в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

На підтвердження матеріальної шкоди у розмірі 350 грн. позивачем зазначено, що внаслідок спричинення йому ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, погіршився стан його здоров`я, в зв`язку з чим він проходив медичне обстеження, на що були викрадені кошти в розмірі 350 грн.

На підтвердження вказаної обставини до позовної заяви додано чек № 424603538, відповідно до якого 03.08.2022 року за УЗД черевної порожнини (печінка, жовчний міхур, жовчні протоки, підшл.залоза, селезінка, нирки, наднирники, сеч. міхур. простата) в медичному кабінеті ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , сплачено 350,00 грн. (а.с.12).

При цьому з доданого чеку не вбачається, хто саме проходив УЗД черевної порожнини та ким сплачено кошти в розмірі 350 грн.

Також суду не надано направлення позивача на УЗД та підстави необхідності проходження такого дослідження у зв`язку з діями відповідача.

Тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 судом встановлено наступне.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправні діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому суд з`ясовує факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрати немайнового характеру.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки, що призвела до заподіяння шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

В обґрунтування розміру моральної шкоди позивач посилається на те, що після вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, в нього виникли негативні емоції і переживання, які призвели до погіршення щоденного самопочуття. До цього часу він не відновив душевну рівновагу і переживає щодо нанесення йому тілесних ушкоджень у громадському місці, відчуває сором та приниження, в результаті чого постійно перебуває у знервованому стані. Він протягом довгого часу вимушений був відволікатися від навчання і своїх звичних занять, витрачати час на поїздки до м. Київ за викликом слідчого для проведення слідчих-розшукових дій та в судове засідання. Злочинні дії ОСОБА_2 призвели до того, що він вимушений прикладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 стверджується Висновком судово-медичного експерта № 291 від 25.08.2023 СОБ СМЕ Роменського районного відділення СМЕ, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлені наступні тілесні ушкодження, а саме: в лівій підочкоямковій ділянці синець, неправильної овальної форми, на слизовій оболонці нижньої губи в проекції 32033 зубів, садно. Описані тілесні ушкодження кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (а.с.7-9).

У суду не виникає сумніву, що у зв`язку з нанесенням тілесних ушкоджень позивачу, проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні та розглядом кримінального провадження відносно ОСОБА_2 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, йому дійсно була завдана моральна шкода, що полягала в істотній зміні його способу і ритму життя, підвищеному психологічному навантаженні, негативних емоціях і переживаннях.

У межах кримінального провадженням ОСОБА_1 заявлявся цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, який ухвалою суду від 31 липня 2024 року повернуто позивачу у зв`язку із закриттям кримінального провадження відносно ОСОБА_2 у зв`язку із закінченням строків давності (а.с.10-11).

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження у разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

З роз`яснень, викладених у п.1 постанови пленуму Верховного Суду України №12 від 20.02.2004 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює закриття кримінальних справ» вбачається, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави (її компетентних органів) від засудження особи, яка вчинила злочин, та застосування до неї кримінально-правових засобів примусового характеру. Водночас звільнення від кримінальної відповідальності не є виправданням особи.

У п. 1 постанови пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» зазначено, що звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України,Кримінально-процесуальним кодексом України. Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе в разі вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч.1ст.44 КК, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.

Таким чином, обов`язковою передумовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного кримінального правопорушення, незалежно від того, є воно закінченим чи незакінченим.

Прийняття судом рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можливе лише за згодою особи на відповідну підставу закриття кримінального провадження.

Питання про звільнення від кримінальної відповідальності суд вирішує у формі ухвали. Незважаючи на те, що зазначений вид судового рішення, за правилами кримінального процесуального закону, не передбачає визнання особи винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, усе ж зазначена підстава для звільнення від кримінальної відповідальності не означає виправдання такої особи чи визнання її невинуватою, а визначені в КК України підстави для звільнення від кримінальної відповідальності не є реабілітуючими.

Суть цього правового інституту полягає у тому, що держава за певних визначених законом умов, відмовляється від засудження особи, яка вчинила злочин та застосування до неї кримінально-правових засобів примусового характеру. Тобто, звільнення від кримінальної відповідальності можливе у разі вчинення кримінально-караного діяння і наявності умов, необхідних для його застосування. Звільнення від кримінальної відповідальності є формою реалізації кримінальної відповідальності, яка можлива після кримінально-правової кваліфікації діяння, встановлення особи, яка його вчинила, та умов та обставин, за яких особа звільняється від кримінальної відповідальності.

Таким чином, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі застосування строків давності не може свідчити про не вчинення особою кримінального правопорушення, в якому обвинувачується. З огляду на це особа, яка вважає себе невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення або вина якої у його вчиненні не доведена, вправі вимагати не застосування строків давності, а постановлення виправдувального вироку. Лише такі процесуальні рішення носять реабілітуючий характер та звільняють особу від усіх звинувачень у вчиненні протиправного караного діяння.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.04.2018 року у справі № 826/4225/15, від 03.10.2018 року у справі №463/1380/15-ц.

Як вбачається з ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 31 липня 2024 року ОСОБА_2 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не визнав, проте не заперечував проти закриття кримінального провадження за його обвинуваченням за строками давністю.

Правом на доведення своєї невинуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, ОСОБА_2 не скористався.

Доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для стягнення моральної шкоди є необґрунтованими, оскільки закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_2 на нереабілітуючих підставах і застосування до нього більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не може беззаперечно свідчити про відсутність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Визначаючи розмір суми, яка підлягає стягненню з відповідала у відшкодування моральної шкоди позивачу, суд виходить з того, що внаслідок вчинення відносно нього кримінального правопорушення, порушено його нормальні життєві зв`язки, ритм його життя з приводу розгляду кримінальної справи, а також душевних страждань перенесених під час досудового розслідування та розгляду кримінальної справи, в якій він визнаний потерпілим.

Виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 5000 грн.

Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження завдання діями відповідача моральної шкоди в зазначеному ним розмірі - 50000 грн.

Зокрема, до позову не додано медичної документації, яка б вказувала на погіршення фізичного чи психологічного стану здоров`я позивача після отримання тілесних ушкоджень. Також суду не надано доказів стосовно вимушених, як стверджує позивач, поїздок для вчинення слідчих дій та витрату на це значного часу, додаткових зусиль по організації життєдіяльності. На підтвердження цієї обставини ОСОБА_1 не надав ні проїздних документів, ні процесуальних викликів. Про витребування матеріалів кримінального провадження, клопотання не заявлялось.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Тому у відповідності ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 121 грн. 12 коп.

Судовий збір у розмірі 1090 грн. 08 коп. слід віднести на рахунок держави.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5,12,13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 267, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Маляр Микола Васильович до ОСОБА_2 , представник відповідача - адвокат Глущенко Віталій Вікторович, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , 5000 (п`ять тисяч гривень) у відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 121 (сто двадцять одну) грн. 12 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт № НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складене 19 грудня 2024 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова