ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 703/5260/23
Провадження № 22-ц/821/803/24
категорія: 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- Василенко Л. І.,

суддів: Новікова О. М., Сіренка Ю. В.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство «Універсал банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 лютого 2024 року у справі за позовом акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у складі головуючого судді Биченко І. Я.,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

26 жовтня 2024 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суд з даним позовом.

Позов мотивовано тим, що АТ «Універсал банк» запустило новий проект mоnobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки mоnobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках mоnobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту mоnobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень.

Умови і правила обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

22.10.2019 між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг.

22.10.2019 відповідач звернувся до Банку із анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 та встановлення кредитного ліміту на суму, вказаному у Мобільному додатку.

Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердив, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Взятий на себе обов`язок Банк виконав належним чином, зарезервувавши та відкривши поточний рахунок № НОМЕР_1 , що зазначено у розділі І Умов і правил та встановивши ліміт використання кредиту у розмірі 25000 грн.

У зв`язку з порушенням умов договору у відповідача утворилась заборгованість, яка становить 39850,27 грн в тому числі загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 39850,27 грн.

Зазначає, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів Банку, тому позивач змушений був звернутися в суд з даним позовом.

Просить задовольнити позовні вимоги і стягнути з ОСОБА_1 вищевказану заборгованість і судові витратипо сплаті судового збору 2684 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 лютого 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача 5241,65 грн заборгованості за кредитним договором та 353,04 грн судового збору, а всього 5594,69 грн.

Рішення мотивовано тим, що доводи Банка про те, що Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, були чинні на момент підписання анкети заяви, а саме станом на 22 жовтня 2019 року, суд вважає не доведеними, оскільки відсутні докази про ознайомлення та погодження відповідачем вказаних умов.

Суд дійшов висновку, що оскільки позивачем не доведено правомірність нарахування відсотків, а тому з відповідача до стягнення підлягає заборгованість за кредитними зобов`язаннями без урахування нарахованих відсотків у сумі 34608,62 грн, а саме: 5241,65 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій 28 березня 2028 року, АТ «Універсал Банк», вважаючи рішення незаконним, прийнятим в супереч норм процесуального права, ухваленим за неправильного застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, без врахування особливостей укладеного за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем договору, що призвело до порушення прав, свобод та законних інтересів Банку, просив скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 лютого 2024 року, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи оскаржуване рішення, судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проекту Monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з Умовами, правилами обслуговування, Тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту.

Зазначає, що підписанням цього договору, клієнт підтвердив, що він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку.

Також підтвердив, що вищевказані документи йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Окрім цього, клієнт беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту.

Поміж цього, клієнт підтвердив, що ця анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку і карткою із зразком його підпису.

Зазначає, що під час ухвалення рішення є безперешкодний доступ до актуальних Умов і правил, що знаходяться в публічному доступі в режимі реального часу на офіційному сайті Банку.

А тому посилання суду першої інстанції на недоведеність з боку Банку, що саме ці Умови та правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними є безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на приписах ЗУ «Про електронну комерцію».

Вважає, що доказів, які б спростовували б правильність наданого Банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

У відповідності до п. 1.1 Статуту АТ «Універсал банк», згідно рішенням Загальних зборів акціонерів ПАТ «Універсал банк» від 31.10.2018 року було змінено тип банку з публічного на акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство «Універсал банк». Акціонерне товариство «Універсал банк» став правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства «Універсал банк» (а.с. 47-48).

22 жовтня 2019 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, за якою просив АТ «Універсал банк» відкрити поточний рахунок та встановити ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору (а.с. 16).

Згідно з довідкою АТ «Універсал банк» від 02 жовтня 2023 року, ОСОБА_1 , 22 жовтня 2019 року відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні шляхом підписання Анкети-заяви до договору. Розмір встановленого кредитного ліміту по поточному рахунку № НОМЕР_1 становить 25000 грн (а.с. 15).

Відповідно до довідки про наявність рахунку від 29 листопада 2023 року , ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_2 , тип рахунку: чорна картка, валюта рахунку: гривня, статус картки: активна до 10/24 (а.с. 90).

Згідно довідки про розмір встановленого кредитного ліміту від 29 листопада 2023 року, ОСОБА_1 через мобільний застосунок за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 22.10.2019 за карткою № НОМЕР_3 станом на 29 листопада 2023 року встановлено суму кредитного ліміту в розмірі 10000 грн 22.10.2019; 15000 грн 28 грудня 2019 року; 25000 грн 28 лютого 2020 року (а.с. 12-14).

До суду першої інстанції Банком також надано виписку по руху коштів від 29 листопада 2023 року по рахунку НОМЕР_4 , карта № НОМЕР_3 за період з 22.10.2019 29.11.2023, Умови та правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток «Monobank», паспорт споживчого кредиту « Картка monobank» (а.с. 19-45, 73-75, 92-94).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3).

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Закон України від 03.09.2015 року № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Встановлено, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках Monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

Заявляючи позовні вимоги, АТ «Універсал Банк» посилалося на те, що 22 жовтня 2019 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.

Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи ОСОБА_1 , зокрема дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус. В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта та індивідуального податкового номеру відповідача, які скопійовані ним та надані до анкети в електронному вигляді.

ОСОБА_1 підтвердив, що ця анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку. Проставлянням власноруч свого підпису ОСОБА_1 погодився, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови.

Підписанням цього договору підтвердив, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Крім цього, він беззастережно погоджується з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, погоджується з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

У п. 6 анкети-заяви клієнт просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги, у тому числі його електронний підпис, обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть йому відкриті в Банку.

Засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем з наведенням буквено-цифрового коду, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки з власноручним підписом на документах та на паперових носіях. Підтверджує, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або Банком з використанням електронного цифрового підпису.

Проте, у вказаній анкеті-заяві відсутні жодні дані про умови кредитування.

Представник АТ «Універсал Банк» зазначав, що факт ознайомлення відповідача з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту підтверджується тим, що на підставі анкети-заяви відповідач висловив свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «monobank» шляхом застосування електронного цифрового підпису.

Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч. 1 та ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до ЗУ «Про електронні довірчі послуги» (ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом. Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством (ч. 4-5 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Зокрема, на паперовій копії ЕД повинна міститися інформація щодо характеристик електронного підпису та електронної печатки, а саме: назва СЕД, в якій було створено і завізовано ЕД; номер і дата реєстрації ЕД в СЕД; ПІБ працівника Банку, що наклав ЕП на ЕД в СЕД; ідентифікатор ключа (сертифікат) особи, що підписала ЕД в СЕД; термін дії ключа (сертифікат) особи, що підписала ЕД в СЕД («Чинний до», тощо).

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом перевірки електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП).

Отже, висновок про те, що електронний документ не підписаний ЕЦП, має ґрунтуватися на результатах відповідної перевірки (постанова Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 2-317/11 (провадження N 61-6880св22)).

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 755/1549/22 (провадження № 61-6415св22).

Як вбачається з матеріалів справи, в Умовах та правилах обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умовах випуску та обслуговування платіжних карток «Monobank», які містять паспорт споживчого кредиту «Картка monobank», які додані Банком до позовної заяви, зазначено, що ПІП споживача, його підпис та його дата підпису накладені у вигляді електронного цифрового підпису.

Разом з тим, вказана паперова копія документа не засвідчена у визначеному законодавством порядку, як копія електронного документа, зокрема до неї не було додано протоколу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису як ОСОБА_1 , так і відповідального працівника Банку.

Крім того, слід зауважити, що позов та додатки до нього подано лише в паперовій формі, тому проводити перевірку наданих Банком Умов та правил в паперовій копії на предмет підписання ОСОБА_1 їх ЕЦП не вбачається можливим.

Отже, АТ «Універсал Банк» не довело належними та допустимими доказами підписання відповідачем Умова та правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток «Monobank» та Паспорту споживчого кредиту шляхом використання його електронного цифрового підпису.

У матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», Паспорту споживчого кредиту «картка Monobank», та Тарифів.

Тому відсутні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами та Паспортом споживчого кредиту та узгодив будь-які умови кредитування, в тому числі відсутні умови договору про сплату відсотків, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Що стосується безпосередньо оцінки Паспорту споживчого кредиту, наданого позивачем на підтвердження позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Колегією суддів встановлено, що в Паспорті споживчого кредиту зазначена інформація з основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача виходячи з суми кредитного ліміту, порядок повернення кредиту та наслідки прострочення виконання (невиконання) зобов`язань за договором про споживчий кредит.

Крім того, в цьому Паспорті зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Тобто, Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Таким чином наявність у позивача Паспорту споживчого кредиту Чорної картки monobank, який не підписаний безпосередньо боржником ОСОБА_1 без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг не можуть бути підставою для стягнення заборгованості з урахуванням відсотків які були списані з рахунку.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ «Універсал Банк» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими Банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Тому враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, що складається з тіла кредиту.

Такі висновки узгоджуються з практикою ВС у постанові від 12.02.2020 у справі № 365/159/19, а також від 02.12.2020 у справі № 161/5267/20 та свідчать про правильне вирішення спору у справі судом першої інстанції, адже наявність відповідних правовідносин між сторонами підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами.

В підтвердження розміру заборгованості, Банк, крім розрахунку заборгованості. надав виписку по рахунку, яка є належним доказом, оскільки відображає рух коштів та доводить активне користування відповідачем кредитними коштами та не виконання ним своїх обов`язків з погашення кредиту у повному обсязі.

На ряду з цим, відповідач ОСОБА_1 визнає факт отримання ним картки, користування нею, внесення на рахунок платежів, проте заперечує, що ним узгоджувались умови щодо нарахування відсотків та їх розміру.

Зазначає, що зараховані Банком в рахунок погашення заборгованості по процентах суми мають бути враховані в тіло кредиту.

Дослідивши надану Банком виписку по рахунку, розрахунок заборгованості, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» складає 5241,65 грн (39850,27 грн (загальна сума боргу, включно з відсотками) 34608,62 грн (нараховані відсотки), тому з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» підлягає стягненню заборгованість за період з 22.10.2019 по 08.08.2023 в розмірі 5241,65 грн.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу і спростовані зібраними у справі доказами та не впливають на правильність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку. Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382,383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Постанову складено 13 червня 2024 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. М. Новіков

Ю. В. Сіренко