П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 липня 2024 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослоя Г.Г.,

суддів Кожух О.А., Мацунича М.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу № 308/20594/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 лютого 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що є інвалідом II групи, єдиним джерелом його доходу є пенсія у розмірі 2520 грн. Має повнолітніх сина та доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3

ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи довічно, а ОСОБА_4 має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей і завжди за можливості допомагає йому, тому з предметом даного позову до них не звертався.

Вказує на вкрай нужденне становище та те, що 90 % пенсії витрачає на утримання будинку, субсидію для відшкодування витрат на житлово-комунальні послуги оформити не може, оскільки з ним за однією адресою зареєстровані дочка ОСОБА_2 та колишня дружина ОСОБА_5 . На даний час позивачу вкрай необхідно придбати дороговартісні ліки, у зв`язку з теперішнім станом здоров`я, такі витрати перевищують його доходи і позивачу не залишається засобів для існування.

Посилаючись на те, що донька ОСОБА_2 , 1998 р.н. працює лікарем-рентгенологом в Ужгородській центральній міській клінічній лікарні, дітей на утриманні не має, володіє нерухомим майном, має можливість надавати матеріальну допомогу, однак таку не надає, просив стягувати з ОСОБА_2 аліменти на його утримання у розмірі 25% від заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

У письмових поясненнях, доданих у суді першої інстанції, відповідачка, зокрема, зазначає, що має можливість виплачувати батьку аліменти в твердій грошовій у сумі 1000 грн. Вказує на те, що позивач не підтримував її матеріально, оскільки її матеріальним забезпеченням до досягнення повноліття та в університеті займалася її мати, позивач має стороннє джерело доходу працює водієм таксі, а також вчинив неправомірні дії щодо неї, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП тощо.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 лютого 2024 року з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,) стягнуто аліменти на його утримання у розмірі 1/10 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 23.11.2023 і довічно.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказане рішення, в якій просить оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні іншої частини позовних вимог скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 задовольнити повністю, тобто стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання у розмірі 25 відсотків з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно і довічно.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заниження судом розміру аліментів до 1/10 частки заробітку (доходу) відповідачки щомісячно є необґрунтованим і безпідставним, таким, що суперечить нормам законодавства та моральним засадам. Апелянт є батьком відповідачки, особою з інвалідністю другої групи й отримує пенсію по віку, саме заявлений розмір аліментів 25 відсотків (1/4) від заробітку (доходу) відповідачки щомісячно є обґрунтованим, розумним і достатнім для утримання дочкою непрацездатного батька.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи наведене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААА (номер нечитабельний) від 05.05.2011 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є особою з інвалідністю другої групи, причина інвалідності загальне захворювання, рекомендовано лікування в онколога (а.с. 6).

ОСОБА_1 отримує пенсію за віком в сумі 2520 грн. щомісячно (довідка №187917 від 20.10.2023 а.с. 8)

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою позивача, що стверджується рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 04.10.2023 про встановлення родинних відносин у справі № 308/14953/23 (а.с. 16).

Дані факти сторонами не оспорюються.

До позовної заяви позивачем також додано копію пенсійного посвідчення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якого вбачається, що така отримує пенсію по інвалідності 2 гр. загального захворювання (а.с.9).

Відповідно до довідки ТОВ «Житло-Сервіс» від 29.11.2022 № 270, видану ОСОБА_7 , 1985 р.н., встановлено, що така дійсно проживає в АДРЕСА_3 . Склад сім`ї: чоловік ОСОБА_4 , 1981 р.н., син ОСОБА_8 , син ОСОБА_9 , 2014 р.н., донька ОСОБА_10 , 2016 р.н., сестра чоловіка ОСОБА_3 1981 р.н. (а.с. 10). Відтак судом першої інстанції вірно встановлено, що на утриманні сина ОСОБА_4 , 1981 р.н., наявні спільні з ОСОБА_7 двоє неповнолітніх дітей, а не три, як зазначено в позовній заяві та апеляційній скарзі. Протилежного стороною не доведено.

Позивач також долучив до позовної заяви (матеріалів справи) копію документу, викладену іноземною мовою (російською), без відповідного її перекладу українською мовою та належного засвідчення (а.с. 11).

Відповідачкою суду першої інстанції надано копію листа ГУНП в Закарпатській області від 11.05.2023 № 6841/106/25-2023, відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, за зверненням ОСОБА_2 (а.с.41).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України ), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що він є непрацездатний, особою з інвалідністю II групи, потребує коштів на лікування, відтак потребує матеріальної допомоги, при цьому суд також врахував, що позивач отримує пенсію у розмірі, що забезпечує його прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, та не підтвердив розмір витрат на лікування.

Суд першої інстанції також врахував інформацію з поліції за зверненням відповідачки від 11.05.2023 щодо неправомірних дій її батька ОСОБА_1 , у зв`язку з чим його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Інші доводи відповідачки, викладені у письмовій правовій позиції суд першої інстанції також вірно не взяв до уваги, оскільки такі не підтвердженні відповідними доказами.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

За таких обставин, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності, а також враховуючи наявність у позивача інших повнолітніх дітей, зокрема працездатного сина ОСОБА_4 , враховуючи часткове визнання позову й можливість надання відповідачкою на утримання батька 1000 грн., колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідачки на користь апелянта аліменти у розмірі 1/10 частки з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23.11.2023 року і довічно.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки жодних належних та допустимих доказів зазначених обставин позивачем суду не надано. Суд повно та всебічно дослідив обставини справи, перевірив їх доказами, які оцінив згідно з вимогами процесуального закону.

Враховуючи вимоги частини 3 статті 367 ЦПК України, колегія суддів не приймає до уваги докази, подані апелянтом до апеляційної скарги на стадії апеляційного розгляду, оскільки розгляд справи на підставі доказів, які не надавалися до суду першої інстанції суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Крім того, в постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 336/1461/19 (провадження № 61-17391св20), від 07 липня 2021 року у справі № 509/4286/16-ц (провадження № 61-2393св21), від 14 липня 2021 року у справі № 405/2098/18 (провадження № 61-106св21) зроблено правовий висновок про те, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 367 ЦПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права, та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, N 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, надано вірну оцінку зібраним доказам, відповідно до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, але протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 11 липня 2024 року.

Головуючий:

Судді: