Справа № 373/822/24
Номер провадження 2/373/546/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 р. м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого ? судді Реви О. І.

за участю:

секретаря судових засідань Хоменко Н. І.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», в особі представника за довіреністю Гайової А.С., 15.04.2024 через систему «Електронний суд» звернулось з позовом до суду про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за кредитним договором № 3677569 від 25.05.2021 у загальному розмірі 29 872,5 грн. Також просить стягнути понесені судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.05.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Мілоан» був укладений електронний договір № 3677569 про надання споживчого кредиту. Сторони узгодили його істотні умови, що було підтверджено введенням відповідачем одноразового ідентифікатора.

ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання виконало та надало відповідачу кредит у визначеному договором розмірі 10 500,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на вказану в договорі платіжну картку відповідача, що підтверджено платіжним дорученням, долученим до матеріалів позовної заяви.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала.

13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» був укладений договір факторингу № 07Т, згідно якого відступлено останньому право грошової вимоги, зокрема і за даним кредитним договором.

Внаслідок невиконання відповідачем умов договору виникла заборгованість у загальному розмірі 29 872,5 грн, з яких: 10 500,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 18 217,5 грн заборгованість за відсотками; 1 155,00 грн заборгованість за комісійними винагородами, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Ухвалою суду від 17.04.2024 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

У встановлений судом строк, відповідачем, яка отримала копію ухвали про відкриття провадження в справі 24.04.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням, яке долучене до матеріалів справи, не надано відзиву на позов.

Третя особа ТОВ «Мілоан» копію ухвали про відкриття провадження у справі отримала 18.04.2024, що підтверджено довідкою про доставку електронного документу. Третя особа свої пояснення щодо позову на адресу суду не направила.

Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, встановив наступне.

25.05.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Мілоан» був укладений електронний договір № 3677569 про надання споживчого кредиту. Відповідно до договору сума кредиту складала 10 500,00 грн. Строк кредиту становив 30 днів: з 25.05.2021. Дата повернення кредиту 24.06.2021.

Сукупна вартість кредиту відповідно до умов договору становить 15 592,5 грн, до складу якої входить: комісія за надання кредиту у розмірі 1 155,00 грн, що нараховується одноразово за ставкою 11,00 відсотків від суми кредиту за договором; проценти за користування кредитом у розмірі 3 937,50 грн, що нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Відповідно до пп. 2.1 п. 2 кредитного договору кошти кредиту надаються ТОВ «Мілоан» шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.

TOB «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 10 500,00 грн шляхом зарахування 25.05.2021 кредитних коштів на платіжну картку ОСОБА_1 , що підтверджено платіжним дорученням № 47112654 від 25.05.2021.

13.09.2021 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» був укладений договір факторингу № 07Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» права грошових вимог за кредитними договорами.

Зазначене підтверджено витягом з реєстру боржників до договору факторингу, з якого вбачається, що ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги заборгованості у загальному розмірі 29 872,5 грн до ОСОБА_1 за кредитним договором № № 3677569 від 25.05.2021.

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Діджи Фінанс» 27.09.2023 повідомило відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення, що підтверджено копією повідомлення про відступлення прав вимоги.

Надаючи оцінку зібраним доказам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, що врегульовано положеннями ст. 77 ЦПК України.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 628, 629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір ? це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

За правилами ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Отже, з огляду на положення вказаних вище норм законодавства позика ОСОБА_1 надавалась виключно за допомогою веб-сайту ТОВ «Мілоан»: https://miloan.ua/ з використанням позичальником ? ОСОБА_1 електронного підпису одноразовим ідентифікатором для підписання договору відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» на умовах пропозиції (оферти), акцептованою відповідачем.

З огляду на викладене, можливо дійти висновку, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладення в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему ТОВ «Мілоан» можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

Тобто підписання договору позики відбувається шляхом входу в особистий кабінет позичальника, заповненням інформації про позичальника та акцептування пропозиції укласти договір шляхом підписання заяви електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Для отримання позики відповідач самостійно здійснила реєстрацію на сайті позивача, за наслідком чого отримала облікові дані (логін та пароль) до особистого кабінету клієнта, де подала електронну заявку на отримання кредиту.

Судом встановлено, що відповідач надала згоду на укладення Договору шляхом реєстрації на сайті ТОВ «Мілоан» за наслідком чого отримала логін та направила заявку про отримання позики.

Отже, 25.05.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений договір позики № 3677569 (продукт «Он-лайн кредитування») в тому числі і на умовах фінансового кредиту, який був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на вебсайті позивача і виконання нею певних дій, які свідчать про укладення договору.

Договір є укладеним, оскільки відповідач ввела у відповідне поле на сайті позивача отриманий нею одноразовий ідентифікатор.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно платіжного доручення № 47112654 від 25.05.2021 було здійснено ТОВ «Мілоан» переказ коштів у розмірі 10 500,00 грн на картку відповідача ОСОБА_1 . Отже наведене свідчить про належне виконання ТОВ «Мілоан» свого зобов`язання за договором позики.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор ? прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що внаслідок невиконання відповідачем умов договору за договором позики № 3677569 від 25.05.2021 утворилась заборгованість у загальному розмірі 29 872,5 грн, з яких 10 500,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 18 217,5 грн заборгованість за відсотками; 1 155,00 грн заборгованість за комісійними винагородами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка своїх зобов`язань у визначений договором строк щодо повернення кредиту не виконала. Таким чином, відповідно до умов договору у кредитора були наявні правові підстави для нарахування процентів за користування кредитом, що становлять 18 217,5 грн.

Разом з тим, заявляючи вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по комісії у розмірі 1 155,00 грн, позивач обґрунтовував цю суму заборгованості умовами договору позики.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

В даному випадку умовами договору позики, укладеного між сторонами не передбачено за що позичальник повинен сплачувати комісію, а відтак умови договору про сплату позичальником на користь банку комісії суперечать принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Таким чином, позивачем не обґрунтовано нарахування комісії у розмірі 1 155,00 грн, а тому не підлягає стягненню з відповідача.

13.09.2021 товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» та товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», керуючись главою 47 ЦК України, уклали договір факторингу № 07Т. Відповідно до умов договору та у відповідності до ст. 512 ЦК України, товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3677569 від 25.05.2021.

Такими чином, позивачем доведено належними та допустимими доказами у контексті вище перелічених норм законодавства щодо виникнення між позивачем та відповідачем зобов`язальних правовідносин на умовах, зазначених позивачем, надано докази щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами, строків їх повернення.

Враховуючи, що в порушення умов договору відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» не повернула, чим порушила його права, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в загальному розмірі 28 717,5 грн, з яких: 10 500,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 18 217,5 грн заборгованість за відсотками.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Представником позивача на підтвердження понесених витрат надано копію договору про надання правової допомоги № 42649746 від 11.12.2023, укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатським бюро «Анастасії Міньковської»; копію додаткової угоди 69 від 09.02.2024 до договору про надання правової допомоги; детальний опис робіт (наданих послуг) необхідних для надання правничої (правової) допомоги щодо стягнення кредитної заборгованості від 20.02.2024; акт від 20.02.2024 про підтвердження факту надання правової допомоги; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 02.11.2023 видане на ім`я ОСОБА_2 ; виписку з Єдиного державного реєстру від 02.11.2023 про реєстрацію адвокатського бюро «Анастасії Міньковської».

Проте, заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн не підтверджений представником позивача належними, достатніми та достовірними доказами сплати такої суми позивачем адвокату.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачки 6 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Окрім того, при подачі позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, який відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог (96 %), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 325,5 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 202, 203, 205, 207, 525, 526, 527, 530, 610, 626, 628, 629, 638, 1046, 1049, 1054, 1055 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», згідно ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 3677569 від 25.05.2021 у розмірі 28 717 (двадцять вісім тисяч сімсот сімнадцять) грн 50 коп. та судові витрати у розмірі 2 325 (дві тисячі триста двадцять п`ять) грн 50 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», адреса місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. № 8, м. Київ, 04112; ;

представник позивача: Гайова Анастасія Сергіївна, адреса для листування: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», адреса місцезнаходження: вул. Багговутівська, буд. № 17-21, м. Київ, 04107, .

Суддя: О. І. Рева