Номер провадження: 22-ц/813/884/24
Справа № 496/1181/21
Головуючий у першій інстанції Буран В. М.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Сегеди С.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

переглянувши справу №496/1181/21 за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вигодянське» про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості по орендній платі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16 червня 2022 року у складі судді Бурана В.М., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 12 березня 2021 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що є власником земельної ділянки площею 3,5060 га, кадастровий номер :01:001:0654 цільового призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», розташованої на території Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області. Між СТзОВ «Вигодянське» та ОСОБА_1 укладено Договір оренди земельної ділянки (паю) №19-0654 від 10 березня 2017 року, строк дії договору оренди до 31 грудня 2032 року, право оренди зареєстровано 24 квітня 2017 року. За умовами договору оренди орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в рік з урахуванням належних податків та зборів, що становить у твердій грошовій сумі 6000,00 грн.

Позивач зазначив, що з квітні 2017 року по березень 2021 року відповідач не виконує належним чином договірні зобов`язання, орендну плату не сплачує, що є підставою для розірвання договору оренди та стягнення невиплаченої орендної плати за 2017-2020 роки в загальній сумі 24000,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 просив:

розірвати Договір оренди землі від 10 березня 2017 року №19-0654, укладений між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Вигодянське» () та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію іншого речового права вчинено запис 24 квітня 2017 року№209177014 щодо земельної ділянки площею 3,5060 га, кадастровий номер :01:001:0654, що розташована на території Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області (за межами населеного пункту);

стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вигодянське» () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) заборгованість з орендної плати за період з 2017 року по 2020 рік в загальній сумі 24000,00 грн. (а.с.1-8).

Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 01 квітня 2021 року відкрито провадження у справі (а.с.38).

Відповідачем СТзОВ «Вигодянське» відзив не подано.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 15 червня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті (а.с.52).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 16 червня 2022 року позов задоволено частково; розірвано укладений між СТзОВ «Вигодянське» та ОСОБА_1 . Договір оренди землі від 10 березня 2017 року №19-0654; відмовлено у стягненні заборгованості з орендної плати; стягнуто з СТзОВ «Вигодянське» на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн. (а.с.92-97).

Висновок суду в частині розірвання договору оренди мотивовано тим, що за доводами позивача, які не заперечені відповідачем в силу неявки останнього до суду, орендар порушує умови договору оренди, так як систематично не сплачує оренду плату. Висновок суду в частині відмови у стягненні орендної плати мотивовано тим, що заявлений розмір заборгованості 24000,00 грн. не доведений.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення орендної плати і ухвалити нове рішення про стягнення орендної плати в сумі 24000,00 грн. (а.с.104-108).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у наступному. За умовами договору оренди мінімальна сума орендної плати становить 6000,00 грн., заборгованість з орендної плати за 2017-2020 роки утворилась у сумі 24000,00 грн.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Згідно укладеного між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Вигодянське» Договору №19-0654 оренди земельної ділянки (паю) від 10 березня 2017 року, за яким в оренду передано земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0654 на строк до 31 грудня 2032 року.

За умовами Договору орендна плата за землю вноситься у грошовій формі у розмірі максимально 7% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки за всю земельну ділянку в рік з урахуванням з цієї суми належних податків і зборів відповідно до законодавства, що у твердій грошовій сумі мінімально рівно 6000,00 грн. (п.4.1).

За умовами Договору у разі відмови від одержання орендної плати у грошовому еквіваленті орендодавець може отримати її в натуральному виразі із розрахунку не менше ніж 2000 кг зерна з урахуванням з її вартості суми належних податків і зборів відповідно до законодавства; передача продукції в натурі оформлюється відповідними документами (відомостями, накладними, тощо) (п.4.2); орендна плата в натуральній формі (зерном) видається у місячний термін після завершення збору врожаю до 30 числа наступного місяця, а неодержана орендна плата у поточному році здійснюється у наступному (п.4.3); в разі несвоєчасного отримання натуроплати, затрати по зберіганню продукції несе орендодавець (п.4.4); обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням цільового призначення та коефіцієнтів індексації (п.4.5) (а.с.116-117).

За інформацією станом на 16 вересня 2019 року з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та за інформацією станом на 09 березня 2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0654 цільового призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», що належна на праві приватної власності ОСОБА_1 , зареєстрована 24 квітня 2017 року на праві оренди Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вигодянське» (), строк дії речового права 15 років (а.с.17-18, 19-23, 25-26, 77-84).

Позовні вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати заявлено за чотири роки за період з 2017 року по 2020 рік. Позивач виходить з того, що орендна плата становить 6000,00 грн., відповідно, заборгованість за вказаний період становить 24000,00 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по орендній платі відмовлено за недоведеністю вимог в цій частині.

Доводи апеляційної скарги недоведеність позовних вимог про стягнення заборгованості по орендній платі не спростовують.

Так, до апеляційної скарги додано Договір №19-0654 оренди земельної ділянки (паю) від 10 березня 2017 року, де зазначено у пункті 4 Договору умови щодо орендної плати. Цими умовами передбачено сплату орендної плати як у грошовому виразі у твердій грошовій суму (мінімально) 6000,00 грн. (п.4.1), так і у натуральному виразі зерном не менше ніж 2000 кг (п.4.2), з вирахуванням податків і зборів незалежно від форми виплати орендної плати.

Отже, умовами Договору №19-0654 оренди земельної ділянки (паю) від 10 березня 2017 року передбачено два види орендної плати, як то грошова форма та натуральна форма.

У справі відсутні докази того, яку саме форму орендної плати сторони договору оренди узгодили між собою (грошову чи натуральну); відсутні докази того, у якій формі орендар нараховував та виплачував орендну плату, чи мало місце нарахування за період 2017-2020 роки орендної плати та у якій формі (грошовій чи натуральній) орендодавцю, чи здійснювалась передача в натуральній формі (зерном) орендної плати тощо.

Саме по собі зазначення у Договорі №19-0654 оренди земельної ділянки (паю) від 10 березня 2017 року внесення орендної плати у грошовому виразі у твердій грошовій сумі мінімально 6000,00 грн. не є безспірною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення за період 2017-2020 років заборгованості по орендній платі в загальній сумі 24000,00 грн., оскільки вказаний Договір передбачає не лише грошову форму орендної плати, виплата орендної плати передбачалась і у натуральній формі, доказів того, яку саме форму орендної плати сторони договору оренди обрали, суду не надано, рівно як і не надано доказів того, що орендна плата нарахована, але не виплачена (у грошовій формі) чи не одержана (у натуральній формі).

Згідно передбаченого статтею 81 ЦПК України обов`язку доказування та подання доказів кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності достатніми для висновку про наявність обставин, що входять до предмету доказування.

Позивачем не надано доказів, достатніх у своїй сукупності для висновку про узгоджену між сторонами договору оренди домовленість про виплату орендної плати виключно у грошовій формі, про нарахування орендної плати відповідачем у грошовій формі та не виплату такої орендарю за спірний період.

Дійсно, відповідач не з`явився ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції, надіслану за місцем реєстрації юридичної особи кореспонденцію суду не отримував (поверталась з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою»). Однак, дане не надає суду підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заявленої ним заборгованості з орендної плати, оскільки така заборгованість наданими позивачем доказами не підтверджена, клопотань про витребування судом доказів у відповідача позивачем у встановленому статтями 83, 84 ЦПК України порядку та строки подано не було.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості з орендної плати та ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення про задоволення вимог в цій частині відсутні.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16 червня 2022 року в частині задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди не оскаржено, тому в силу визначених процесуальним законом меж апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції законність рішення суду в частині позовних вимог про розірвання договору оренди при даному апеляційному перегляді справи не перевіряється.

Справа в провадженні суду першої інстанції з березня 2021 року, суду апеляційної інстанції з серпня 2022 року, призначалась до розгляду на 05 жовтня 2023 року, 21 березня 2024 року, 20 червня 2024 року, 14 листопада 2024 року; інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада». Учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій. Судом апеляційної інстанції вимоги статей 128, 130 ЦПК України щодо судового виклику/повідомлення учасників процесу виконувались, порядок вручення судових повісток дотримувався, учасники справи правом на отримання/неотримання надісланих поштою судових повісток розпоряджалися на власний розсуд; додатково учасники справи повідомлялися документом в електронному вигляді «Судова повістка…», SMS-повідомлення «Судова повістка…»; підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 14 листопада 2024 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16 червня 2022 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вигодянське» про стягнення заборгованості по орендній платі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 грудня 2024 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді С.М.Сегеда

Є.С.Сєвєрова