Справа № 606/439/23
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2024 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Ромазан Л.С., з участю секретаря судового засідання Будз М.В.,

позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 ,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області Цаплапа В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовлі цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Скиби Людмили Сергіївни до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Микулинецька селищна рада Тернопільського району Тернопільської області, про скасування державної реєстрації земельної ділянки шляхом закриття поземельної книги,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Скиба Л.С., звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Микулинецька селищна рада Тернопільського району Тернопільської області, в якому після уточнення позовних вимог 11 жовтня 2023 року просить скасувати державну реєстрацію земельної ділянки із кадастровим номером :02:001:0701 площею 0.08 га в с.Ладичин Тернопільського району Тернопільської області шляхом закриття поземельної книги.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач та її представник вказали, що ОСОБА_1 є правонаступником майна ОСОБА_6 на підставі заповіту від 03 лютого 2005 року, який складено останнім в користь ОСОБА_1 . Так, згідно із рішенням Ладичинської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області від 15 вересня 1994 року № 8 «Про передачу земельних ділянок у власність» ОСОБА_6 передано у приватну власність та у постійне користування земельну ділянку площею 0.35 га, з яких 0.10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0.25 га - для особистого підсобного господарства. Після смерті ОСОБА_6 позивач подала заяву про прийняття спадщини, однак виявилось, що відсутні правовстановлюючі документи на вказані земельні ділянки ОСОБА_6 . В подальшому, щоб отримати земельну ділянку ОСОБА_6 у власність, позивач звернулась до Ладичинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка 23 вересня 2021 року прийняла рішення № 1288 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність». Вказаним рішенням позивачу надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею до 0.600 га для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту с.Ладичин Тернопільського району, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у користуванні, угіддя-рілля. Під час виконання ТзОВ «Зеніт Експерт» робіт із землеустрою було виявлено, що заявлені ОСОБА_1 межі земельної ділянки перетинаються з межею ділянки із кадастровим номером :02:001:0701, внесеної до Державного земельного кадастру і яка є повністю сформованою. Пізніше позивачу стало відомо, що Микулинецькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області відповідачу ОСОБА_3 на цю ж саму земельну ділянку надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею до 0.1200 га для ведення садівництва в с.Ладичин Тернопільського району, за рахунок земель запасу. З метою вирішення зазначеного земельного питання ОСОБА_1 звернулась до Микулинецької селищної ради Тернопільської області із заявою неправомірного оформлення правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку ОСОБА_3 . Рішенням постійної комісії з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони навколишнього середовища Микулинецької селищної ради Тернопільського району від 11 січня 2022 року (протокол № 8) рекомендовано ОСОБА_3 інше місце розташування земельної ділянки, ОСОБА_1 повернути ОСОБА_3 витрачені кошти та оформити ОСОБА_1 документи на спірну земельну ділянку у законний спосіб. Проте, відповідач вказаного рішення комісії не виконала, тому позивач за захистом свого порушеного права на земельну ділянку звернулась до суду із вказаним позовом.

Відповідачем ОСОБА_3 01 травня 2023 року подано до суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що вона позову не визнає, оскільки позивач не є власником спірної земельної ділянки, власником цієї земельної ділянки є Микулинецька селищна рада Тернопільського району Тернопільської області. 23 вересня 2020 року вона звернулась до Микулинецької селищної ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею до 0.1200 га для ведення садівництва в с.Ладичин Тернопільського району. Розглянувши її заяву, Микулинецькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області 15 квітня 2021 року прийнято рішення № 806 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», відповідно до якого їй надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею до 0.1200 га для ведення садівництва в с.Ладичин Тернопільського району, за рахунок земель запасу. Під час виготовлення ФОП ОСОБА_7 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність від 28 травня 2021 року було сформовано земельну ділянку площею 0.0800 га і заререєстровано у Державному земельному кадастрі із кадастровим номером :02:001:0701. Проте, через подання позивачем до селищної ради заяви про те, що вказана земельна ділянка належала її бабі ОСОБА_8 та прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24 березня 2022 року селищна рада рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки у власність не прийняла. Таким чином, вона не є власником спірної земельної ділянки, її не захоплювала, ніхто нею не користувався та вона знаходиться в занедбаному стані. Також вказала, що позивач не підтвердила належними доказами ні право користування земельною ділянкою, ні право її власності.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали із мотивів, викладених у позові та письмових доказах, долучених до справи. Просять позовні вимоги, які полягають у скасуванні державної реєстрації земельної ділянки із кадастровим номером :02:001:0701 площею 0.08 га в с.Ладичин Тернопільського району Тернопільської області шляхом закриття поземельної книги задовольнити у повному обсязі та стягнути із відповідача в користь позивача судові витрати.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали із підстав, викладених у відзиві на позов. Крім того, представник відповідача вказав, що позивачем невірно обрано спосіб захисту, оскільки вона оспорює своє право на земельну ділянку, яке набула в порядку спадкування, а просить скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, законних підстав для якої немає. У задоволенні позову просять відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_9 у судовому засіданні позову не визнав, вказав, що спірна земельна ділянка перебуває у комунальній власності, рішення Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області 15 квітня 2021 року № 806 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» прийнято із додержанням вимог земельного законодавства, доказів того, що позивач є спадкоємцем вказаної земельної ділянки немає, фактичного землекористування з боку позивача селищною радою встановлено не було, а державна реєстрація земельної ділянки здійснена із додержанням Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив

Рішенням Ладичинської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області від 15 вересня 1994 року № 8 «Про передачу земельних ділянок у власність» ОСОБА_6 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.35 га, з яких 0.10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0.25 га - для особистого підсобного господарства.

03 лютого 2005 року ОСОБА_6 заповів ОСОБА_1 належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться у с.Ладичин Теребовлянського району та все моє майно, яке буде йому належати на день смерті, а також все те, на що він за законом матиме право.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_1 в шестимісячний строк подала заяву про прийняття спадщини, однак при оформленні спадщини виявилось, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, які належали ОСОБА_6 .

Доказів того, що позивач зверталась із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, про об`єм спадкового майна і про те, що їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки свого батька площею 0.35 га, з яких 0.10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0.25 га - для особистого підсобного господарства, остання до суду не подала.

Також відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 фактично користувалась земельними ділянками, переданими у власність її батькові на підставі зазначеного рішення органу місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що рішенням Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області від 15 квітня 2021 року № 806 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею до 0.1200 га для ведення садівництва в с.Ладичин Тернопільського району, за рахунок земель запасу.

28 травня 2021 року ФОП ОСОБА_7 на замовлення ОСОБА_3 виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, сформовано земельну ділянку площею 0.0800 га і зареєстровано у Державному земельному кадастрі із кадастровим номером :02:001:0701, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 28 жовтня 2021 року.

Проте, через подання позивачем до селищної ради заяви про те, що вказана земельна ділянка належала її бабі ОСОБА_8 та прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24 березня 2022 року селищна рада рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 земельної ділянки у власність не прийняла.

Рішенням Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області від 23 вересня 2021 року № 1288 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею до 0.6000 га для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту с.Ладичин Тернопільського району, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у користуванні, угіддя-рілля.

Підставою для прийняття зазначеного рішення стала заява ОСОБА_1 про безоплатну передачу їй земельної ділянки у власність, тобто в порядку безоплатної приватизації земельної ділянки без зазначення тієї обставини, що вона успадкувала цю земельну ділянку після смерті батька.

Під час виконання ТзОВ «Зеніт Експерт» робіт із землеустрою на замовлення ОСОБА_1 було виявлено, що заявлені нею межі земельної ділянки перетинаються з межею ділянки із кадастровим номером :02:001:0701, внесеної до Державного земельного кадастру і яка є повністю сформованою. У зв`язку із наведеним формування земельної ділянки ОСОБА_1 у встановлених межах є неможливим.

06 грудня 2021 року позивач звернулась до Микулинецької селищної ради Тернопільського району із заявою про неправомірне надання ОСОБА_3 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею до 0.1200 га для ведення садівництва в с.Ладичин Тернопільського району, оскільки така земельна ділянка належала її бабі ОСОБА_8 , яку після її смерті успадкував ОСОБА_6 .

Рішенням постійної комісії з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони навколишнього середовища Микулинецької селищної ради Тернопільського району від 11 січня 2022 року (протокол № 8) рекомендовано ОСОБА_3 інше місце розташування земельної ділянки, ОСОБА_1 повернути ОСОБА_3 витрачені кошти та оформити ОСОБА_1 документи на спірну земельну ділянку у законний спосіб.

Згоди щодо запропонованого Микулинецькою селищною радою Тернопільського району варіанту вирішення земельного спору сторони не досягли.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли у спорі між сторонами, регулюються Земельним кодексом України (далі- ЗК), Законом України «Про Державний земельний кадастр» (далі - Закон), постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» (далі - Порядок).

Згідно із ч.1,13 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", не було зареєстровано протягом року з вини заявника. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

За визначенням в Законі, кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Відповідно до ч.1, 2 ст.16 вказаного Закону земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Згідно з ч.1,3 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності). Для державної реєстрації земельної ділянки згідно з положеннями частини 4 вказаної статті Закону, Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються:

- заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин;

- оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки;

- документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Частиною шостою ст.16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Відповідно до ч.10 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:

- поділу чи об`єднання земельних ділянок;

- якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

Згідно з п.114 Порядку державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:

1) поділу чи об`єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання;

2) коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру.

Отже, скасування державної реєстрації земельної ділянки здійснюється у випадку, коли речове право на земельну ділянку не зареєстровано з вини заявника, тобто особи, за заявою якої проводилася державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Таким чином, підставою для скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі є наявність вини з боку особи, за заявою якої вносилися відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Як вбачається із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28 жовтня 2021 року державну реєстрацію земельної ділянки площею 0.0800 га для індиві дуального садівництва із кадастровим номером :02:001:0701 здійснено 28 жовтня 2021 року, однак речове право на неї ОСОБА_3 не зареєстровано не з її вини (остання вчиняла для цього всі належні дії), а через через відмову органу місцевого самоврядування 10 лютого 2022 року прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою, наявністю вимог на цю земельну ділянку з боку ОСОБА_1 , виникнення спору та прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24 березня 2022 року, згідно з яким внесено зміни до ЗК України про заборону надання дозволів на розробленняпроекту землеустрою та її затвердження.

Таким чином, вини ОСОБА_3 у нереєстрації речового права на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0701 немає, як і відсутні підстави стверджувати, що державна реєстрація цієї земельної ділянки вчинена із порушенням Закону, а тому і підстав для скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки також немає.

Також суд, вирішуючи спір, вважає зазначити про наступне.

Так, згідно із ч.1 ст.2 ч.1 ст.3 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та законних інтересів.

Під час розгляду справи суд із урахуванням вимог ч.4 ст.263 ЦПК України враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зокрема, як зазначено у постановах ВП ВС від 18.01.23 року у справі №488/2807/17 застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (постанова ВП ВС від 21.09.2022 року у справі №908/976/19, постанова ВП ВС від 19.01.2021 року у справі № 916/1415/19).

Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова ВП ВС від 21.09.22 року у справі №908/976/19).

Позивач, вважаючи, що її право на успадковану земельну ділянку порушено відповідачем ОСОБА_3 , яка лише зареєструвала земельну ділянку у Державному земельному кадастрі без набуття на неї речового права, звернулась до суду із позовом про скасування державної реєстрації земельної ділянки шляхом закриття поземельної книги.

Однак, розглядаючи вимогу про скасування державної реєстрації земельної ділянки шляхом закриття поземельної книги суд не зможе відновити право позивача на спірну земельну ділянку, яку, як вважає позивач вона успадкувала, оскільки позивач як спадкоємець майна ОСОБА_6 повинна спочатку оформити свої спадкові права на земельну ділянку через подання заяви нотаріусу про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 , і лише після відмови нотаріуса у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на таку земельну ділянку звернутись до суду із заявою про визнання за нею права власності на вказаний об`єкт нерухомості або обрати інший спосіб захисту, який зможе відновити її порушене право.

Беручи до уваги встановлені обставини, суд не приймає до уваги письмові пояснення адвокати Скиби Л.С. від 17 січня 2024 року, якими вона обґрунтовує позовні вимоги і якими підтверджується наявність права на земельні ділянки спадкодавцями позивача, оскільки вони не мають значення для вирішення такої позовної вимоги як скасування державної реєстрації земельної ділянки, з якою позивач звернулась до суду.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.89 вказаного Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на наведене, а також відсутності доказів фактичного користування ОСОБА_1 спірною земельною ділянкою, порушення її прав на цю земельну ділянку відповідачем, яка лише зареєструвала земельну ділянку у Державному земельному кадастрі без набуття на неї речового права, її не захопила, суд вважає, що право позивача відповідачем не порушено, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.2,3,76-81, 89, 263-265 ЦПК України, ст.79-1 Земельного кодексу України, ст.16,24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», п.114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 року, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову представника позивача ОСОБА_1 адвоката Скиби Людмили Сергіївни до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Микулинецька селищна рада Тернопільського району Тернопільської області, про скасування державної реєстрації земельної ділянки шляхом закриття поземельної книги відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Учасники справи:

1.Позивач: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

2.Відповідач: ОСОБА_3 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

3.Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Микулинецька селищна рада Тернопільського району Тернопільської області, місце здійснення діяльності: смт.Микулинці, вул.С.Бандери,11, Тернопільського району Тернопільської області, .

Повне судове рішення складено 17 червня 2024 року.

Головуюча суддя Л.С. Ромазан