Справа № 161/6910/24 Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л. М.
Провадження № 22-ц/802/680/24 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,

секретар судового засідання Власюк О. С.,

з участю представника позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору позики недійним, за апеляційними скаргами відповідача ОСОБА_3 та особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_5 , поданою від її імені представником ОСОБА_6 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

09 квітня 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати недійсним договір позики грошових коштів у розмірі 290 000 доларів США, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , оформлений розпискою від 01 червня 2013 року.

18 квітня 2024 року позивачкою подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Заяву мотивовано тим, що позивачка являється стягувачем у виконавчому провадженні № 66034875, відкритому 09.07.2021 приватним виконавцем Пирогою С. С. на підставі виконавчого листа № 161/12593/20 від 01.07.2021 про стягнення 50 000 доларів з боржника ОСОБА_3 , у якому було накладено арешт на будинок боржника ОСОБА_7 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом із тим, 05.04.2024 приватному виконавцю Пирозі С. С. було подано для виконання виконавчий лист Луцького міськрайонного суду від 11.02.2022 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 290 000 доларів США, який виник внаслідок договору позики, що нею оскаржується у цій справі.

На даний момент арешт в рамках виконавчого провадження може бути знято і переоформлено право власності на цей будинок на іншу особу, що унеможливить виконання можливого рішення у цій справі, а тому просила накласти арешт на будинок відповідача ОСОБА_3 ..

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2024 року заяву задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 .

В апеляційних скаргах відповідач ОСОБА_3 та представник ОСОБА_8 від імені особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_5 (кожен зокрема), посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просять скасувати цю ухвалу.

Відзиви на апеляційні скарги позивач не подала.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 апеляційні скарги заперечив і просить залишити їх без задоволення.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційні скарги необхідно задовольнити, а ухвалу суду скасувати з таких підстав.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що запропонований позивачкою захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок є співмірним з предметом її позову.

Проте, до такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Отже, забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, який може, наприклад, сховати або продати майно, тобто з метою усунення утруднення або неможливості виконання рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , у якому просить визнати недійсним договір позики грошових коштів у розмірі 290 000 доларів США, укладений між цими відповідачами, оформлений розпискою від 01 червня 2013 року (а.с.2-3).

Тобто, заявлено вимоги, у випадку задоволення яких позивачці у цій справі не підлягає поверненню жодне майно будь-кого з відповідачів.

Зазначена обставина спростовує посилання у заяві про забезпечення позову про унеможливлення виконання можливого рішення саме у цій справі.

Фактично, зі змісту заяви вбачається, що позивачка бажає забезпечити позов не у цій справі, а вирішити цією заявою питання про збереження арешту на будинок, накладеного приватним виконавцем у виконавчому провадженні з приводу виконання судового рішення у іншій цивільній справі, у якому вона являється стягувачем, а ОСОБА_3 боржником.

При цьому позивачці достовірно відомо, що при виконанні того виконавчого провадження судом за поданням приватного виконавця визначено частку ОСОБА_3 у спірному житловому будинку у розмірі 1/2. Інша половина належить ОСОБА_5 (а.с.45-46).

ОСОБА_5 не являється стороною у цій справі, а тому, крім іншого, відсутні у позивачки підстави для прохання накласти арешт на весь житловий будинок.

Ураховуючи усі наведені обставини, підстави для забезпечення позову у цій справі відсутні.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції про задоволення заяви зроблені без належного урахування предмета та підстав позову, дослідження та оцінки наданих позивачкою доказів, з порушенням норм процесуального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування ухвали суду з прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги відповідача ОСОБА_3 та особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_5 , подану від її імені представником ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення її позову до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору позики недійним, шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді