ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 757/5736/22-ц

провадження № 61-17907св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Печерська районна в місті Києві державна адміністрація,

треті особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2023 року у складі судді Матійчук Г. О. та постанову Київського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року у складі колегії суддів: Білич І. М., Гуля В. В., Слюсар Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконною бездіяльність Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Печерська РДА) як органу опіки та піклування, щодо нескладання протоколів про адміністративні правопорушення за частиною п`ятою статті 184 КУпАП стосовно ОСОБА_3 на підставі заяв ОСОБА_1 від 01 листопада 2021 року, 28 грудня 2021 року, 11 січня 2022 року про невиконання ОСОБА_2 розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 04 вересня 2020 року № 444 «Про визначення участі матері у вихованні дитини» та несформування протоколів та інших матеріалів, що стосуються адміністративного правопорушення, в окрему справу і ненадіслання справи про адміністративне правопорушення разом із супровідним листом не пізніше ніж через три робочі дні з дати складення протоколу до суду за місцем вчинення адміністративного правопорушення;

- зобов`язати Печерську РДА скласти протоколи про адміністративне правопорушення за частиною п`ятою статті 184 КУпАП відносно ОСОБА_2 на підставі заяв ОСОБА_1 від 01 листопада 2021 року, від 28 грудня 2021 року, від 11 січня 2022 року про невиконання ОСОБА_2 розпорядження Печерської РДА від 04 вересня 2020 року № 444 «Про визначення участі матері у вихованні дитини» і сформувати протоколи та інші матеріали, що стосуються адміністративного правопорушення, в окрему справу і надіслати справу про адміністративне правопорушення разом із супровідним листом до суду за місцем вчинення правопорушення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що розпорядженням Печерської РДА від 04 вересня 2020 року № 444 «Про визначення участі матері у вихованні дитини» вирішено участь ОСОБА_2 у вихованні малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином: з понеділка 8.00 год до неділі 19.00 год забирати та повертати дитину за адресою: АДРЕСА_1 ; встановити черговість участі у вихованні дитини - тиждень через тиждень починаючи з 07 вересня 2020 року до набрання законної сили рішенням суду про визначення місця проживання малолітньої дитини. Однак ОСОБА_2 не прийшла у визначений розпорядженням час за дитиною, не залишилась з нею, не почала виконувати свої батьківські обов`язки, маючи для цього всі можливості за відсутності будь-яких перешкод. Про невиконання ОСОБА_2 розпорядження та батьківських обов`язків позивач неодноразово інформував відповідача, зокрема, заявами від 01 листопада, від 28 грудня 2021 року та від 11 січня 2022 року. Однак жодних дій з оформлення матеріалів адміністративного правопорушення відповідач не вчинив.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Печерський районний суд м. Києва рішенням від 20 лютого 2023 року в задоволенні позову відмовив.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що відповідач не приймав будь-яких рішень, які впливали б на права та інтереси позивача. Позивач неодноразово звертався до Печерської РДА як органу опіки та піклування із заявами щодо можливого невиконання ОСОБА_2 розпорядження Печерської РДА від 04 вересня 2020 року № 444 «Про визначення участі матері у вихованні дитини». Разом з тим, у задоволенні вказаних заяв відмовлено, враховуючи відсутність підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за невиконання розпорядження.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Київський апеляційний суд постановою від 19 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року залишив без змін.

Апеляційний суд мотивував постанову тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому апеляційний суд виходив з того, що позивач не надав належних доказів на підтвердження невиконання ОСОБА_2 розпорядження Печерської РДА від 04 вересня 2020 року № 444. Крім того, нескладення протоколу щодо ОСОБА_2 не порушує прав позивача та не припиняє його права та обов`язки.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи

У грудні 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року і справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження зазначив те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не надали оцінки наданих позивачем фото- та відеодоказам на підтвердження грубого порушення ОСОБА_2 розпорядження Печерської РДА від 04 вересня 2020 року № 444. Бездіяльність органу опіки та піклування порушує право позивача на рівність батьків у виконанні батьківських обов`язків, унаслідок чого позивач змушений понаднормово працювати та виконувати обов`язок за обох батьків. За фактом підготовки до вчинення злочину із викрадення дитини, а також зловживання посадовими особами Служби в справах дітей Печерської РДА службовим становищем відкрито кримінальне провадження.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2024 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

15 лютого 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи

Суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Печерського районного суду міста Києва від 13 лютого 2020 року.

У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З висновку Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 05 травня 2021 року видно, що орган опіки та піклування вважав за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: с. Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області.

З довідки Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 02 серпня 2021 року відомо, що, ОСОБА_1 проживає, але не зареєстрований, за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ним проживають син ОСОБА_4 , 2004 року народження, та син ОСОБА_4 , 2011 року народження.

Розпорядженням Печерської РДА від 04 вересня 2020 року № 444 «Про визначення участі матері у вихованні дитини» визначено участь ОСОБА_2 у вихованні малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином:

з понеділка 08 год 00 хв до неділі 19 год 00 хв, забирати та повертати дитину за адресою: АДРЕСА_1 ;

встановити черговість участі у вихованні дитини - ОСОБА_2 - тиждень через тиждень, починаючи з 07 вересня 2020 року до набрання законної сили рішення суду про визначення місця проживання малолітньої дитини.

01 листопада 2021 року, 28 грудня 2021 року, 11 січня та 24 січня 2022 року, 07 лютого та 21 лютого 2022 року, ОСОБА_1 звертався до Печерської РДА із заявами про невиконання ОСОБА_2 розпорядження Печерської РДА від 04 вересня 2020 року № 444 «Про визначення участі матері у вихованні дитини».

Листами за підписом заступника голови Печерської РДА Невмержицького А. повідомлено про розгляд заяв ОСОБА_1 та вказано, що підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за невиконання розпорядження не встановлено.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

У частині першій статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просив визнати незаконною бездіяльність відповідача як органу опіки та піклування щодо нескладання протоколів про адміністративне правопорушення та несформування протоколів й інших матеріалів, що стосуються адміністративного правопорушення, в окрему справу, та просив зобов`язати відповідача скласти відповідні протоколи.

Пунктом 9 частини п`ятої статті 160 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень в позовній заяві зазначаються обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Згідно з частиною першою статті 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів опіки та піклування (частини п`ята і шоста статті 184, стаття 188-50).

В пункті 1 Інструкції з оформлення посадовими особами органів опіки та піклування матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 06 серпня 2019 року № 1201, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 серпня 2019 року за № 976/33947 (далі - Інструкція № 1201), вказано, що ця Інструкція визначає процедуру складання уповноваженими посадовими особами районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (далі - орган опіки та піклування) протоколів про адміністративні правопорушення відповідно до частин п`ятої, шостої статті 184, статті 188-50 КУпАП (далі - протокол), оформлення інших матеріалів про адміністративні правопорушення та надсилання протоколів і матеріалів до районних, районних у місті, міських, міськрайонних судів.

Відповідно до пункту 2 Інструкції № 1201 протоколи складають посадові особи із числа працівників служби у справах дітей і посадові особи органу опіки та піклування, яким згідно з рішенням відповідного органу опіки та піклування надано повноваження на їх складання (далі - уповноважена посадова особа).

Уповноважена посадова особа складає протокол у разі невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, у тому числі вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення (абзац перший пункту 3 Інструкції № 1201).

Пунктами 12, 13 Інструкції № 1201 передбачено, що протокол та інші матеріали, що стосуються адміністративного правопорушення, уповноважена посадова особа формує в окрему справу. Справа про адміністративне правопорушення разом із супровідним листом не пізніше ніж через три робочі дні з дати складення протоколу надсилається до відповідного суду за місцем вчинення адміністративного правопорушення. У супровідному листі висловлюється клопотання про направлення до відповідного органу опіки та піклування копії судового рішення за результатами розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач не вчинив жодних дій з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення

Разом із тим характер спірних правовідносин, які виникли між сторонами в цій справі, пов`язаний із здійсненням відповідачем владних управлінських функцій, які передбачені частиною першою статті 255 КУпАП, а також Інструкцією № 1201, тому мають публічно-правовий характер та не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічних висновків за подібних правовідносин дійшов Верховний Суд у постановах від 08 квітня 2024 року у справі № 757/27509/23-ц та від 26 липня 2024 року у справі № 757/27496/23-ц.

Ураховуючи наведене, суди помилково розглянули справу в порядку цивільного судочинства, оскільки спір, що виник між заявником та Печерською РДА, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.

Відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 414 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

На виконання частини першої статті 256 ЦПК України Верховний Суд роз`яснює позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду. Протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови він може звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись статтями 255, 400, 409, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії закрити.

Повідомити ОСОБА_1 , що розгляд справи за його позовом віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Попередити ОСОБА_1 про те, що в разі неподання протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови заяви про направлення справи за встановленою юрисдикцією справу буде повернено до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко В. М. Коротун
М. Ю. Тітов