ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» червня 2024 року

м. Харків

справа № 953/8353/23

провадження № 22ц/818/2210/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , представниця позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачка - ОСОБА_3 , представниця відповідачки - ОСОБА_4

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 березня 2024 року в складі судді Бородіної Н.М.

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що з 02 липня 2011 року він з ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 березня 2023 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 02 липня 2011 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №258 - розірвано; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 300,00 грн, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 лютого 2023 року до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 300,00 грн не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 лютого 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Зазначив, що на момент ухвалення вказаного рішення їхній син проживав разом із матір`ю у Польщі, однак 06 серпня 2023 року він повернувся до України та проживає разом із ним, перебуває на повному його утриманні.

Вказав, що на даний час відповідачка ухиляється від обов`язку утримувати свого сина та вирішувати питання щодо добровільного надання коштів на утримання дитини.

Посилався на те, що відповідачка виконавчий лист до виконання не пред`являла. Станом на 07 вересня 2023 року інформація про відкриття провадження щодо стягнення аліментів на неповнолітніх дітей на її користь з нього відсутня. Спір про місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком у місті Харкові відсутній.

Просив припинити з 06 серпня 2023 року стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуті на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 червня 2023 року у справі № 953/1722/23; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду 08 вересня 2023 року, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21 березня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково, припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуті рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 червня 2023 року; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 08 вересня 2023 року до досягнення дитини повноліття; в решті позову відмовлено; стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 1 073,60 грн; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір - 1 073,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати частково і змінити судове рішення в частині визначення розміру аліментів, призначивши «стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття»; в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Так, не звернув увагу на те, що сума аліментів, яка буде стягуватись з неї на утримання неповнолітнього сина, майже в два рази перевищує суму коштів, яка стягується з батька на утримання їх спільної неповнолітньої дочки.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_3 оскаржує рішення суду лише в частині стягнення аліментів, тому рішення суду в іншій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно залишити без задоволення рішення суду в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивовано тим, що з відповідачки підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), який є достатнім для забезпечення потреб дитини та який відповідачка може надавати.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 02 липня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають двох дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 березня 2023 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 02 липня 2011 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 258 - розірвано; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 300,00 грн, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 лютого 2023 року до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 300,00 грн не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 лютого 2023 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.16-27).

З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 28 серпня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Сторонами не заперечується, що з вересня 2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та перебуває на повному утриманні його батька ОСОБА_1 .

Також сторонами не заперечується, що ОСОБА_3 та спільна дочка сторін ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають в Республіці Польща, де за договором оренди винаймає житло, та дочка перебуває на утриманні матері.

З довідки Фірми «КЛМ Сервіс» вбачається, що ОСОБА_3 є працівником фірми, працює на підставі трудового договору на 1 ставку з 14 червня 2022 року по 30 червня 2024 року на посаді помічник лікувальника. Заробітна плата становить: за травень 2023 року - 3 453,98 злотих; за червень 2023 року - 3 490,00 злотих; за липень 2023 року - 3 600,00 злотих; за серпень 3 600,00 злотих; за вересень 2023 року - 3 414,20 злотих; за жовтень 3 199,76 злотих (а.с.50).

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За статтею 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про права дитини (далі - Конвенція ООН про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтею 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своєї дитини, передбаченого статтею 141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, відповідно до статті 3 Конвенції ООН про права дитини.

Відповідно до статті 80 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Як вбачається з положень статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком від 6 до 18 років - 2 833,00 грн.

Положеннями статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» передбачено, що у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком від 6 до 18 років - 3 196,00 грн.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.

Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини.

За відсутності домовленості між батьками щодо способів виконання обов`язку утримувати дитину (частина перша статті 181 СК України), передбачене законом право отримання аліментів на дитину одним із подружжя, не залежить від того перебувають батьки дитини у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі № 723/3193/19-ц, провадження № 61-11454св20.

Отже, будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись або за домовленістю між батьками, або за рішенням суду.

Виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, враховуючи, що добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації обов`язку з утримання спільного сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не досягнуто, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), який з урахуванням балансу інтересів батьків та дитини буде достатнім для забезпечення її належного утримання та відповідатиме можливостям матері надавати таку допомогу.

Задовольняючи позов частково та стягуючи аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця і до досягнення ним повноліття, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_3 є працездатною людиною і як матір зобов`язана матеріально утримувати свою дитину, забезпечивши її мінімально необхідними благами, які потрібні для її життя та виховання, також суд першої інстанції врахував стан здоров`я та матеріальне становище сторін та наявність інших утриманців.

При цьому, суд виходить з необхідності забезпечення права дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Доказів того, що такий розмір аліментів є надмірним, та покладення на відповідачку обов`язку з його сплати поставить її у скрутне матеріальне становище, матеріали справи не містять. Таких доказів не надано і до суду апеляційної інстанції.

Таким чином, рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з урахуванням розміру доходів відповідачки.

Доводи ОСОБА_3 про те, що сума аліментів, яка буде стягуватись з неї на утримання неповнолітнього сина майже в два рази перевищує суму коштів, яка стягується з батька на утримання їх спільної неповнолітньої дочки, колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи з обставин справи та вимог закону та насамперед - з принципу найкращого забезпечення інтересів дитини.

Водночас, колегія суддів зазначає, що у разі зміни майнового стану чи стану здоров`я платника аліментів ОСОБА_3 не позбавлена можливості звернення до суду з позовом про зменшення розміру стягуваних з неї аліментів.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення в оскаржуваній частині, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення в оскаржуваній частині перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення в оскаржуваній частині судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині без змін.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційна скарга залишена без задоволення, тому підстав для перерозподілу судового збору не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 березня 2024 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

О.В. Маміна

Повний текст постанови складено 17 червня 2024 року.