ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/22178/24

Провадження № 22-ц/4820/2113/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , представника відповідача Гоцанюка О.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міського комунального підприємства «Хмельницькводоканал» про визнання незаконними дій щодо встановлення загальнобудинкового вузла комерційного обліку з водопостачання та водовідведення, скасування заборгованості за спожиті послуги та зобов`язання поновити режим визначення обсягу споживання в разі відсутності в приміщенні вузла комерційного обліку, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2024 року (суддя Салоїд Н.М.).

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представників учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міського комунального підприємства «Хмельницькводоканал» про визнання незаконними дій щодо встановлення загальнобудинкового вузла комерційного обліку з водопостачання та водовідведення, скасування заборгованості за спожиті послуги та зобов`язання поновити режим визначення обсягу споживання в разі відсутності в приміщенні вузла комерційного обліку.

В обґрунтування позову зазначав, що є власником квартири під номером АДРЕСА_1 .

Вказував, що постійно здійснював оплату усіх наданих комунальних послуг, в тому числі за послуги з водопостачання та водовідведення, обрахування яких раніше здійснювалось відповідачем у відповідності до норм споживання води, встановлених Хмельницькою міською радою, з розрахунку на кількість осіб, які фактично користуються послугою.

Однак, починаючи з березня 2022 року відповідач почав нараховувати вартість за послуги з водопостачання та водовідведення у надмірних розмірах.

Не погоджуючись із розмірами нарахувань, він звертався до відповідача зі зверненнями щодо з`ясування умов нарахування оплати.

Листами за № 01/200ід 03.04.2024, № 01/329 від 02.06.2023, № 01/272 від 03.05.2023 відповідач повідомляв його, що вартість послуг з водопостачання та водовідведення у будинку АДРЕСА_2 здійснюється за показниками встановленого в будинку вузла комерційного обліку. При цьому застосовується пункт 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, згідно якого у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі не зняли та не передали показники квартирного обліку виконавцю, та які не мають квартирних засобів обліку, оплачують послуги згідно з показниками будинкових засобів обліку, не враховуючи сумарних витрат води за показниками всіх квартирних засобів обліку.

Згідно листа відповідача № 01/318 від 23.05.2024 загальнобудинковий вузол комерційного обліку водопостачання в будинку під номером АДРЕСА_2 було встановлено відповідачем 28 грудня 2018 року. При цьому, згода мешканців будинку на встановлення такого лічильника не надавалась. А тому, встановлення зазначеного вузла обліку здійснено з порушенням Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», порядку оснащення будівель вузлами комерційного обліку обладнання інженерних систем для забезпечення такого обліку», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України за № 206 від 09.08.2018.

Зазначав, що 01 серпня 2024 відповідачем висунуто попередження-повідомлення про відключення від водопостачання та водовідведення за № 1394 від 17.07.2024 та нараховано заборгованість з водопостачання 3065,22 грн та водовідведення 2739,07 грн, за послуги абонентського обслуговування в розмірі 91,68 грн. Як вбачається із розрахунку по особовому рахунку НОМЕР_1 відповідач розпочав нараховувати таку заборгованість зі сплати за водопостачання з березня 2022 року із застосуванням п. 11 Правил надання послуг, тобто використовуючи показники загально будинкового лічильника. Проте, як зазначав позивач, таке нарахування є завищеним не відповідає встановленим нормативам на споживання холодної та гарячої води.

Посилався на те, що діями відповідача щодо встановлення загальнобудинкового вузла комерційного обліку з водопостачання із порушенням положень законодавства порушуються його права як споживача послуг із водопостачання та водовідведення, у зв`язку з чим він змушений звернутись до суду.

Враховуючи викладене вище, позивач просив суд визнати незаконним встановлення Міським комунальним підприємством «Хмельницькводоканал» загальнобудинкового вузла комерційного обліку з водопостачання та водовідведення в будинку АДРЕСА_2 , скасувати заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення, зобов`язати Міське комунальне підприємство «Хмельницькводоканал» з 01.03.2022 поновити для побутового споживача водопостачання режим визначення обсягу споживання наданих послуг з водопостачання та водовідведення відповідно до встановлених КМ України правил у разі відсутності в приміщенні вузла комерційного обліку.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою його доводи про те, що відповідач не виконав вимоги законодавства щодо письмового повідомлення кожного власника житла в будинку за номером АДРЕСА_2 , а також вимоги щодо одержання згоди власників (співвласників) будівлі на встановлення вузла обліку.

Вважає необґрунтованими висновки суду про те, що починаючи з 2022 року позивачем не оскаржувалася відсутність згоди всіх мешканців на встановлення вузла комерційного обліку, оскільки лише під час з`ясування причин завищених нарахувань позивач дізнався про порушене право та звернувся за його захистом до суду.

Внаслідок неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права при розгляді позовної вимоги визнання незаконними дій щодо встановлення загально будинкового комерційного вузла обліку судом необґрунтовано було відмовлено у решті позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що позивач ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 29.06.1999 та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28.05.2004 державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори, є власником квартири під номером АДРЕСА_1 та зареєстрований у ній. (а.с. 6-8) Позивач є споживачем послуг МКП «Хмельницькводоканал», перебуває на абонентському обліку та на його ім`я відкритий особовий рахунок № НОМЕР_2 . Належна позивачу квартира не оснащена лічильниками обліку води.

28.02.2018 житловий будинок по АДРЕСА_2 обладнано загальнобудинковим вузлом обліку води, що стверджується актом від 28.02.2018 приймання-передачі основних засобів. (а.с. 34)

Листами МКП «Хмельницькводоканал» № 01/232 від 12.04.2023, № 01/272 від 03.05.2023, № 01/329 від 02.06.2023, № 01/200 від 03.04.2024, які були надіслані у відповідь на звернення/скарги позивача, ОСОБА_1 роз`яснено порядок нарахування вартості послуг з водопостачання та водовідведення, рекомендовано встановити ВРО та проводити оплату вартості послуг згідно з фактичними показаннями. Крім того, повідомлено про наявну заборгованість та її розмір. (а.с. 11, 13, 18, 30)

Листом МКП «Хмельницькводоканал» № 01/318 від 28.05.2024 ОСОБА_1 повідомлено, що встановлення вузла комерційного обліку за адресою АДРЕСА_2 , здійснювалося 28.02.2018 МКП "Хмельницькводоканал" на підставі статті 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22 червня 2017 року № 2119-VIII. (а.с. 33)

Згідно листа КП «УМК «Південно-Західна»» № 293 від 04.06.2024, звернень від мешканців будинку АДРЕСА_2 щодо встановлення загально будинкового лічильника води в УМК не надходило. (а.с. 36)

Згідно попередження повідомлення про відключення водопостачання та водовідведення, станом на 1.08.2024 у позивача наявна заборгованість за послуги з водопостачання 3065,22 грн, за послуги з водовідведення 2739,07 грн, за послуги абонентського обслуговування 91,68 грн.(а.с. 9)

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначає засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», вузлом розподільного обліку є вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин), оснащення вузлами комерційного обліку (тобто загально-будинковими лічильниками) будівель, що на день набрання чинності цим Законом були приєднані до зовнішніх інженерних мереж і не були оснащені такими вузлами обліку, або якщо такі вузли обліку на день набрання чинності цим Законом вийшли з ладу, в обов`язковому порядку зобов`язаний здійснити оператор зовнішніх інженерних мереж (тобто підприємство) у строк: теплової енергії - протягом року з дня набрання чинності цим Законом; гарячої та питної води для нежитлових будівель - протягом одного року, а для житлових будівель - протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч.1 ст. 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), підприємства питного водопостачання мають право, серед іншого, забезпечувати встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку питної води відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що оператор зовнішніх інженерних мереж не менш як за два місяці до встановлення вузлів комерційного обліку повідомляє власників (співвласників) будівлі про намір встановити такий вузол та вартість такого встановлення. Порядок такого інформування визначається Кабінетом Міністрів України.

Власник (співвласники) будівлі протягом двох місяців з дня отримання такого повідомлення має право повідомити оператору зовнішніх інженерних мереж (за своїм вибором) про:

згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах;

намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку.

У разі якщо протягом двох місяців з дати отримання повідомлення власник (співвласники) не надав згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах або не повідомив оператора зовнішніх інженерних мереж про намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку, а також у разі якщо власник (співвласники) повідомив про намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку, але не зробив цього протягом чотирьох місяців з дати повідомлення оператором про намір встановити вузли комерційного обліку, оснащення будівлі вузлами комерційного обліку здійснює оператор зовнішніх інженерних мереж.

Доказів наявності згоди власників квартир у будинку АДРЕСА_2 судом не встановлено.

Разом з тим, слід дійти висновку, що оснащення будинків вузлами комерційного обліку є обов`язковим, в силу вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», і власники (співвласники) будинку, у випадку відсутності згоди на встановлення вузла комерційного обліку, зобов`язані самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку. Проте, у матеріалах справи відсутні і докази, які б свідчили про намір мешканців будинку АДРЕСА_2 самостійно обладнати будинок вузлом комерційного обліку води у встановленому законодавством порядку, тому оснащення будинку вузлом комерційного обліку відповідно до вказаних положень законодавства правомірно здійснено оператором зовнішніх інженерних мереж МКП «Хмельницькодоканал».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання незаконним встановлення Міським комунальним підприємством «Хмельницькводоканал» загальнобудинкового вузла комерційного обліку води в будинку АДРЕСА_2 .

Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства (ч. 1 ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водопостачання визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.

Згідно з п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 №630 (в редакції чинній станом на березень 2022 року і до 01.05.2022) У разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

Також, п. 20 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення», затвердженого постановою КМУ від 05.07.2019 №690, комерційний облік послуги ведеться вузлом (вузлами) комерційного обліку, що забезпечує (забезпечують) загальний облік споживання послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до формул 7 та 42 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315 (в редакції станом на 23.03.2022), у будівлі/будинку, в якій частина приміщень оснащена вузлами розподільного обліку, а частина не оснащена такими вузлами, обсяг небалансу холодної води не визначається Vх.вн.бал = 0, а обсяг споживання холодної води у приміщеннях без обліку визначається як різниця між визначеним за показаннями приладу обліку загального обсягу спожитої холодної води у будівлі/будинку та між сумарним обсягом спожитої/витраченої холодної води за показаннями вузлів розподільного обліку у приміщеннях, вузла розподільного обліку на відгалуженні трубопроводу з водорозбірною арматурою для відбору води на загальнобудинкові потреби (або відповідно до обсягу холодної води, витраченої на загальнобудинкові потреби, що визначений відповідним договором з виконавцем комунальних послуг), обсягом витоків з внутрішньобудинкових мереж водопостачання (за наявності) та вузла обліку холодної води перед водопідігрівачем в індивідуальному тепловому пункті. Такий визначений обсяг розподіляється кожному приміщенню, не оснащеному вузлом розподільного обліку, пропорційно до співвідношення кількості осіб, що фактично користуються комунальною послугою у такому приміщенні, до загальної кількості осіб (споживачів), що фактично користуються комунальною послугою у приміщеннях без обліку.

З урахуванням зазначених норм права, правильним є висновок суду першої інстанції про правомірність нарахування позивачу, як споживачу, послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням показників загальнобудинкового вузла обліку води, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог про скасування заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, зобов`язання Міського комунального підприємства «Хмельницькводоканал» з 01.03.2022 поновити для побутового споживача водопостачання режим визначення обсягу споживання наданих послуг з водопостачання та водовідведення відповідно до встановлених КМ України правил у разі відсутності в приміщенні вузла комерційного обліку.

Помилковим є посилання суду першої інстанції в рішенні на обладнання будинку АДРЕСА_2 вузлом обліку гарячого водопостачання, проведення нарахувань за гарячу воду, однак, це не призвело до неправильного вирішення справи по суті і не може слугувати обов`язковою підставою для скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до власного тлумачення норм права та до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в цій частині в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай