Справа № 740/2766/24
Провадження № 2/740/966/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 червня 2024 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі судового засідання Пулинець Ю.О.,

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого із відповідачем ОСОБА_2 21 листопада 1992 року, з посиланням на те, що від спільного шлюбу мають повнолітню доньку, спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, примирення неможливе. Просить позов задовольнити.

Згідно з ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, про що заперечення під час судового розгляду відсутні.

Відповідно до заяви від 14 червня 2024 року позивач ОСОБА_1 позов підтримує, просить розглянути справу за відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Згідно телефоннограми від 14 червня 2024 року відповідач ОСОБА_2 позов визнає, просить справу розглянути за відсутності.

Інші заяви, клопотання сторін станом на 14 червня 2024 року відсутні.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 1992 року, між сторонами виникли неприязні відносини через різні погляди на сімейне життя та сімейні цінності, що суперечить інтересам позивача, і є підставою для неможливості подальшого життя подружжя і збереження шлюбу, при цьому суд враховує, що норми сімейного законодавства не наділяють судові інстанції можливістю примушування жінки або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, відповідно до поданих заяв позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти цього не заперечує, їх клопотання про надання строку на примирення відсутні.

Законними підставами для розірвання шлюбу є ст.ст.105, 110, 112 СК України, при цьому сторонами суду не подані докази на підтвердження обставин згідно з ч.2 ст.110 СК України, які унеможливлюють пред`явлення позову про розірвання шлюбу (позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини).

Клопотання відповідача про відновлення її дошлюбного прізвища відсутнє.

Керуючись ст.ст.13, 247, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 21 листопада 1992 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції за актовим записом №2215.

Під час державної реєстрації розірвання шлюбу прізвища сторін не змінювати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.Олійник