Справа № 752/9837/24
Провадження № 6/752/417/24
У Х В А Л А

Іменем України

06 червня 2024 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Слободянюк А.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Якушова Наталія Едуардівна, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа №2-1458 від 28 жовтня 2005, виданого на підставі рішення Голосіївського районного суду міста Києва в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 28 лютого 2005 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 , присуджено до стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , 1993 р.н., в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 19 січня 2005 року до її повноліття.

На підставі вказаного рішення суду 28 жовтня 2005 року ОСОБА_4 було видано виконавчий лист № 2-1458, який було пред`явлено останньою до Відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві.

Заявник зазначає, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, заповівши своїй доньці ОСОБА_6 належне йому майно, а саме 1/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, в ході примусового виконання рішення на вказане нерухоме майно державним виконавцем Відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві було накладено арешт, який на момент звернення до суду не знятий та не скасований, що позбавляє можливості ОСОБА_6 оформити право власності на належне їй спадкове майно.

Зважаючи на викладене, виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_3 має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Заявник та її представник в судове засідання не з`явились, надавши клопотання про розгляд заяви у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході розгляду заяви судом встановлено, що з 20 лютого 1993 року заявниця та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, від якого у них народилася донька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 лютого 2005 року (справа № 2-1457/13) шлюб між ними було розірвано.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 28 лютого 2005 року (справа № 2-1458/13) задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 , присуджено до стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 19 січня 2005 року до її повноліття.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, внормовані Розділом VІ ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

На підставі рішення суду від 28 лютого 2005 року ОСОБА_4 видано виконавчий лист №2-1458, який було пред`явлено останньою для примусового виконання до Відділу ДВС у Шевченківському районі м.Києва департаменту ДВС МЮУ.

В ході проведення виконавчих дій постановою АА № 855705 державного виконавця Відділу ДВС Шевченківського у м.Києві департаменту ДВС МЮУ від 22 травня 2006 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону його відчуження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник ОСОБА_3 помер (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Київським відділом державної реєстрації смерті ЦМУ МЮ (м. Киї), актовий запис № 17010).

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 05 лютого 1998 року ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності за життя належала 1/4 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до змісту частин 1, 2 статті 432 ЦПК України, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню.

Крім того, згідно з положеннями ч. 1 ст. 608 ЦПК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

З наданих суду доказів вбачається, що боржник ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до заповіту, посвідченого 29 жовтня 2021 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Сердцевич О.В. (зареєст. за № 11-24) заповів своїй доньці ОСОБА_6 все майно, що належить йому на день його смерті.

Після смерті ОСОБА_3 . Першою Київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №226/2023. Однак пізніше було встановлено, що на майно померлого Відділом ДВС у Шевченківському районі м. Києва ДВС МЮУ накладено арешт та оголошено заборону його відчуження відповідно до постанови від 22 травня 2006 року.?

Зокрема, відповідно до інформаційної довідки № 371331637 з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 березня 2024 року, частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 , перебуває під арештом на підставі постанови АА № 855705 від 22 травня 2006 року Державної виконавчої служби у Шевченківському районі міста Кива

На звернення ОСОБА_6 (донька боржника) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту, отримано відповідь № 65614/27.10-23 від 21 грудня 2023 року, якою повідомлено останню про неможливість зняття арешту з нерухомого майна в зв`язку із неможливістю перевірки виконання виконавчого листа №2-1458 від 28 жовтня 2015 року внаслідок знищення матеріалів виконавчого провадження за закінченням строку зберігання.

Згідно відібраних у ОСОБА_1 пояснень, у відповідності до ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», остання пояснила, що задля виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києві від 28 лютого 2005 року (справа № 2-1458/13) про стягнення аліментів на дитину, останньою було подано виконавчий лист до виконавчої служби Шевченківського району м. Києва для примусового стягнення аліментів з боржника. Однак враховуючи те, що Боржник ОСОБА_3 доходу не мав та був власником спільного з дитиною майна, за заявою Стягувача було повернуто виконавчий лист.

Відповідно до ч.5 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Системний аналіз діючого законодавства передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак, наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Судом враховується, що зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

У даному випадку зобов`язання боржника зі сплати аліментів припинено у зв`язку із настанням події, зокрема, смертю боржника. В той же час, суд бере до уваги, що із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, звернувся стягувач, на користь якого стягувались аліменти, тобто має місце прощення боргу, та відповідно, припинення зобов`язання.

Таким чином, обставини, на які посилається ОСОБА_1 , як на підставу визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є істотними, та виконавчий лист має бути визнано таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.432 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Якушова Наталія Едуардівна, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист № 2-1458 від 28 жовтня 2005 року, виданий Голосіївським районним судом міста Києва в цивільній справі № 2-1458/13 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя А. В. Слободянюк