Справа № 686/619/24
Провадження № 2/686/2025/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2024 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Дмітрієвій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

09 січня 2024 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», в особі представника директора Кашпура М.Л., до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, у якій позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованість за договором позики №7322379 від 04.02.2023 року у розмірі 40000 грн. 00 коп., а також стягнути судові витрати пов`язані з розглядом даної справи.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04 лютого 2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №7322379, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». 11 липня 2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було укладено Договір факторингу №01.02-36/23, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», а ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» набуває права вимоги ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за кредитними договорами та сплачує ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні Договору факторингу у порядку та строки встановлені Договором факторингу. Відповідно до додатку №1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу № 01.02-36/23 від 11 липня 2023 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складає 40000 грн. 00 коп. ОСОБА_1 на користь нового кредитора ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, тому станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором №7322379 від 04 лютого 2023 року становить 40000 грн. 00 коп., я яких: - заборгованість по тілу кредиту 10000 грн. 00 коп.; заборгованість по відсотках 30000 грн. 00 коп.

Посилаючись на невиконання умов кредитних договорів, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача вищезазначену заборгованість та 2684 грн судового збору.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.01.2024 року відкрито провадження та справу призначено у спрощеному провадженні до судового розгляду.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, 11.03.2024 року до суду надійшов відзив від відповідача, в якому заперечуються позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволеня з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.02.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», первісний кредитор) та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір позики №7322379 на суму 10000, 00 грн, строк договору 30 днів, базова процентна ставка за перший день користування позикою 22,21% (фіксована), базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дня повернення - 2,50 % (фіксована). Зарахування коштів відбувається на банківський рахунок позикодавця. Дата надання позики 04.02.2023р., дата повернення позики (останній день) 06.03.2023 р. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису).

На підтвердження факту отримання відповідачем вказаних кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві представник позивача надав суду копію Договору позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №7322379 від 04.02.2023 року, Додаток №1 до Договору позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №7322379 від 04.02.2023 року, лист з детальним описом дій, вчинених сторонами для укладання договору №7322379 від 04.02.2023 року та розрахунок заборгованості за кредитним договором №7322379 від 04.02.2023 року у розмірі 40 000,00 грн.

11.07.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено Договір факторингу № 01.02-36/23 та Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 01.02-36/23 від 11.07.2023 р., згідно яких право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором позики №7322379 від 04.02.2023 року перейшло ТОВ «Росвен Інвест Україна».

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №7322379 від 04.02.2023 р. за період з 04.02.2023 р.по 04.12.2023 р. станом на дату складання позовної заяви заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором складає 40 000,00 грн, з яких: 10 000,00 грн заборгованість по тілу кредиту; 30 000, 00 грн заборгованість по відсотках; 0,00 грн. пеня.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Разом з тим, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.

Так, доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.

У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Однак, в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підтвердження перерахування кредитних коштів на банківський картковий рахунок відповідача. Зокрема, ТОВ «Росвен Інвест Україна» не надано суду доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів згідно кредитних договорів на рахунок ОСОБА_1 , а надано лише лист про детальний опис дій, вчинених сторонами для укладення договору №7322379 від 04.02.2023 року, який не може розцінюватися судом як належний доказ отримання відповідачем кредитних кошітв у сумі 10 000 грн.

Також, із розрахунків заборгованості по кредитним договорам також вбачається, що відповідач жодного разу не вчиняв дій щодо погашення заборгованості, тобто не вчиняв дій, які б свідчили про визнання ним зазначеної заборгованості.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа 755/18920/18, провадження 61-17205ск19.

Додані до позовної заяви копії кредитних договорів, копії факторингових договорів, розрахунки заборгованості за кредитними договорами, паспорт споживчого кредиту, не свідчать про отримання відповідачем кредитних коштів.

Крім того, сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність обставин на які посилається позивач у позові, а саме, фактичного надання ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідачу у борг суми кредитів (перерахування на картки), тобто виконання своїх зобов`язань за кредитними договорами.

Надані позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, копії договору позики №7322379 від 04.02.2023 р. та складений позивачем розрахунок заборгованості, не є достовірними, належними, та достатніми доказами на підтвердження факту виконання позивачем своїх обов`язків за кредитними договорами, оскільки не місять повної інформації про номер платіжного засобу, на який було перераховано суму кредиту, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами (рух коштів на особових рахунках позичальника), а тому підстави для стягнення на користь позивача заборгованості відсутні.

Окрім того, долучений до матеріалів справи реєстр боржників до договору факторингу №01.02-36/23 від 11.07.2023 р., підписаний сторонами, не містить відомостей про договір позики №7322379 та боржника ОСОБА_1 , а витяг реєстру боржників №522 не містить підпису та необхідних реквізитів первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 610, 634, 638, 1046, 1049, 1050 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-268, 272 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в загальному порядку протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Сергій Стефанишин