ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Кавунець А.Р.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фастівської міської ради Київської області про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) про зняття арешту з майна, мотивуючи вимоги тим, що позивачу по праву приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 (на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.08.2023 частин будинку і частина вищевказаного будинку відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 30.06.1989 року). В даний час позивач має намір розпорядитися своїм будинком однак дізнався, що майно знаходиться під арештом. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.02.2024 року на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (об`єкт обтяження) накладений арешт, реєстратор: Фастівська міська державна нотаріальна контора від 17.08.2004 року, реєстраційний номер обтяження: 1242488, власниками вказані: ОСОБА_2 . Однак, вказана особа ніколи не була власником вищевказаного будинку. З приводу зняття арешту позивач звернувся до відповідача, звідки отримав інформацію, що згідно отриманих пошукових даних Автоматизованої системи виконавчого провадження відкритих виконавчих проваджень, де є боржником ОСОБА_1 на виконанні у Фастівському ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) не перебуває, щодо зняття арешту рекомендовано звернутися до суду.

На підставі викладеного позивач просив зняти арешт з будинку АДРЕСА_1 , який накладений на підставі повідомлення б/н 21.11.1989 року, швейна фабрика, тип обтяження арешт майна, номер обтяження: 1242488, зареєстровано 17.08.2004 року за номером 1242488.

Ухвалою судді від 11 березня 2024 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання.

19.03.2024 року відповідач - Фастівським ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) подав відзив на позовну заяву в якому просили залишити позовні вимоги без розгляду так як, позов поданий до неналежного відповідача.

Ухвалою від 23 квітня 2024 року клопотання адвоката Гончаренко С.С., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про заміну неналежного відповідача - задоволено. Замінено неналежного відповідача - Фастівський ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ)на належного відповідача Фастівську міську раду Київської області.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позову, просили їх задовольнити.

Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні проти позову не заперечував.

Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено, що позивачу, ОСОБА_1 по праву приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 (на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.08.2023 частин будинку і частина вищевказаного будинку відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 30.06.1989 року) /а.с.8-9, 12-15/.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.02.2024 року на підставі повідомлення б/н 21.11.1989, Швейна фабрика, 17.08.2004 року накладений арешт на нерухоме майна ( АДРЕСА_1 ), реєстратор Фастівська міська державна нотаріальна контора, номер обтяження: 1242488, зареєстровано 17.08.2004 року за номером 1242488. /а.с.16/.

Згідно відповіді Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) від 12.10.2023 року вбачається, що згідно отриманих пошукових данихАвтоматизованої системи виконавчого провадження, станом на день відповіді, відкритих виконавчих проваджень, де боржником є ОСОБА_1 на виконанні у Фастівському ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) не перебувають /а.с.6/.

Отже, позивач, має намір розпорядитися належним йому будинком, проте через наявність арешту, позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно є безпідставним, оскільки порушує право власності позивача.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимога позивача, що ґрунтується на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановлено сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, з метою захисту порушеного права власності позивача, внаслідок чого позивач позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовна вимога про зняття арешту з майна підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 316, 317, 319, 386 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до Фастівської міської ради Київської області, , місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, пл. Соборна, 1, про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт з будинку АДРЕСА_1 , який накладений на підставі повідомлення б/н 21.11.1989 року, швейна фабрика, тип обтяження арешт майна, номер обтяження: 1242488, зареєстровано 17.08.2004 року за номером 1242488.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М.Ковалевська