Справа № 606/2407/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б.

з участю секретаря Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Теребовля у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Тернопільська область Тернопільський район Теребовлянська міська рада, кадастровий номер: :02:001:0123 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування вимог позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , якій належила на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р2 №714504 земельна ділянка площею 3,58 га, що знаходиться на території Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області. У встановленому законом порядку позивач прийняв спадщину. Йому було видано свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Тернопільська область Тернопільський район Теребовлянська міська рада, кадастровий номер: :02:001:0123 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 . Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 земельної ділянки у звязку з тим, що ОСОБА_2 був зареєстрований з померлою на час відкриття спадщини. Хоча ОСОБА_2 був зареєстрований із померлою ОСОБА_3 , однак більше 10 років не проживав, та із заявою про прийняття спадщини не звертався. Посилаючись на наведене просив задовольнити позов.

Позивач в судовому засіданні вимоги підтримав, вказав, що брат хоч і був зареєстрований з матір`ю, однак більше десяти років по місцю реєстрації не проживав, про смерть матері відповідачу було відомо, однак в нотаріальну контору він не звертався, відтак, не виявив бажання спадкувати майно у встановленому законом порядку. В подальші судові засідання не з`являвся, просив проводити розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подав.

За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення

Судом встановлено, що 07.03.2003 року на підставі рішення Теребовлянської міської ради ОСОБА_3 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії Р2 №714504 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,58 га, яка розміщена на території Теребовлянської міської ради, та зареєстрованого в Книзі записів №192, кадастровий номер: :02:001:0123.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі мати вказана ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим 11.12.2021року Теребовлянським віддлом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно -Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина за законом на належну їй земельну ділянку, яка розміщена на території Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області.

Як вбачається із постанови приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Мєшкової Н.Ф. №1372/02-31 від 24.11.2023 року, у справах ОСОБА_4 знаходиться спадкова справа №81/2022 заведена 26.07.2022 року після смерті ОСОБА_3 . Нотаріусом було встановлено, що діти померлої ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були зареєстровані із померлою на час відкриття спадщини. 13.10.2022 ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою Тернопільська область Тернопільський район Теребовлянська міська рада, кадастровий номер : :02:001:0123 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 . А також ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 земельної ділянки у звязку з тим, що ОСОБА_2 був зареєстрований з померлою на час відкриття спадщини.

Згідно акту обстеження матеріально побутових умов заявника від 01.12.2023 року, вказано що ОСОБА_2 з 2010 року не проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показали,що вони є сусідами ОСОБА_1 та його покійної матері ОСОБА_3 . Вказали, що ОСОБА_7 не проживає по АДРЕСА_1 більше десяти років.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст.ст. 1216,1217,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1296 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Враховуючи наведене, позивач є спадкоємцем першої черги

Згідно з вимогами ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

В силу вимог ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св21) та від 15 червня 2022 року у справі № 454/3550/18 (провадження № 61-912св21) зроблено висновок про те, що державна реєстрація спадкоємця у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що може бути відмінним один від одного (постанови Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 12 січня 2022 року у справі № 446/53/16-ц (провадження № 61-11488св21)).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Виходячи з аналізу вказаних норм та досліджених в судовому засіданні та зазначених вище доказів судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований разом зі спадкодавцем, однак не проживала разом з ним на час відкриття спадщини та не звернувся до нотаріуса у визначений ст.1270 ЦК України із заявою про прийняття спадщини.

Тому, в силу ч.1 ст.1272 ЦК України, він вважається таким, що не прийняв спадщини.

Також, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач після смерті ОСОБА_3 у встановленому законом порядку успадкувала належну їй спірну земельну ділянку, однак, оформити спадкові праві у нотаріальної конторі на 1/2 частку земельної ділянки не має можливості.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно слід задоволити та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою Тернопільська область Тернопільський район Теребовлянська міська рада, кадастровий номер : :02:001:0123 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст.3, 4, 12, 81, 200, 259, 263, 265, 268,280-283, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 392, 1216 - 1218, 1261, 1269 ЦК України, суд ,-

В ИР ІШ ИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою Тернопільська область Тернопільський район Теребовлянська міська рада, кадастровий номер : :02:001:0123 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто Теребовлянським районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка