Справа № 159/1659/24
Провадження № 2/159/730/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
14 червня 2024 року м. Ковель
Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Шишиліна О.Г., за участю секретаря судового засідання Панечко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АТ «Райфайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У березні 2024 року акціонерне товариство (далі-АТ «Райффайзен Банк»,Банк) звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25.10.2018 «Кредитна карта №010/1062/82/0240131» в розмірі 190281,50 гривень.
Відповідач не скористався правом подати відзив на позовну заяву.
На підставі п.2 ч.6 ст.19, ч.1 ст.274 ЦПК України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача в судові засідання не з`явився, клопотав про розгляд справи у його відсутності.
Належним чином повідомлений через електронний кабінет в ЄСІТС відповідач повторно в судове засідання не з`явився.
Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою усіх учасників справи (ч.2 ст.247 ЦПК).
За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши докази у справі суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі з таких мотивів.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За матеріалами справи 25.10.2018 ОСОБА_1 підписала заяву про відкриття в АТ «Райффайзен Банк Аваль» карткового рахунку і надання кредиту.
Того ж дня відповідачу відкритий картковий рахунок в гривнях і видана платіжна карта із індивідуальними реквізитами для користування.
Отже, предметом даного позову є стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування, який є змішаним договором відкриття рахунку та кредитування.
Статтею 1066 ЦК передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами (ст.1067 ЦК, в редакції чинній на час відкриття рахунку).
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка таособливості його функціонування передбачаються в договорі,що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.
Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.
Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом (ст.1069 ЦК).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з приписами статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповіднодо положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Матеріалами справи доведено, що відповідач взяв на себе зобов`язання за кредитним договором, порушив його умови та допустив виникнення заборгованості.
Банк виконав свої зобов`язання за договором і надав відповідачу можливість користуватись кредитними коштами, що підтверджено випискою по рахунку.
Про існування простроченої заборгованості Банк скерував відповідачу письмове повідомлення за вихідним номером 114/5-290379 від 23.11.2023 та 114/5-290380 від 23.11.2023 року
Проведені позивачем нарахування відповідають вимогам законодавства та підтверджені наданими розрахунками.
Згідно з ч.1ст.13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1ст.80 ЦПК).
Відповідно до п.4 ч.3ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Відповідач всупереч вимог ст.81 ЦПК України наданий розрахунок боргу не спростував, тому позов підлягає до задоволення повністю.
Відповідно до частини першоїстатті 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 3028,00 гривень.
Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 274-278, 280 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 526, 633, 634, 1048, 1049, 1056-1 Цивільного кодексу України, суд
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «Райффайзен Банк» заборгованість за кредитним договором від 25.10.2018 «Кредитна карта №010/1062/82/0240131», в сумі 190281,50 гривень та судові витрати по сплаті судового збору в смі 3028,00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування сторін:
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорот НОМЕР_1 , виданий 16.07.2002 р. Ковельським РВ УМВС України у Волинській області), РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 14.06.2024.
Головуючий:О. Г. ШИШИЛІН