П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2024 року місто Київ

справа № 760/12999/21

провадження № 22-ц/824/12400/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»

на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року, ухвалене у складі судді Аксьонової Н.М.,

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року ПрАТ «СК «АРКС»звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останнього на його користь суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 64 103,78 грн. та судовий збір в розмірі 2 270 грн.

Позов обґрунтовано тим, що між ПрАТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 (надалі - страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 027а8кг від 23.02.2018, за яким позивач застрахував майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням розпорядженням наземним транспортним засобом «PorscheCayenne», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

21.12.2018 о 17 год. 30 хв. у м. Київ по вул. Руденко, 18 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортних засобів «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та «PorscheCayenne», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , що належить ОСОБА_4 (надалі - потерпіла).

Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні даного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

На основі рахунку від 27.12.2019 № 1044037, ремонтної калькуляції № 1.003.18.0021855, акту огляду ТЗ від 27.12.2019, було складено страховий акт від 13.02.2019 № AXA2445959, страховий акт від 18.03.2019 № 2454393, розрахунки страхового відшкодування та сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 105 580, 03 грн., що підтверджується платіжним дорученням про виплату суми страхового відшкодування від 14.02.2019 № 536 326 та 57 523,75 грн. відповідно до платіжного доручення від 19.03.2019 № 545 186.

На момент ДТП діяв укладений з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AK/7789472, за яким було застраховано цивільно-правову відповідальність ТЗ «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до ліміту полісу № AK/7789472 сума завданих збитків пошкодженому транспортному засобу покривається в розмірі 99 000 грн.

Таким чином, на підставі ст.1194 ЦК України, представник позивача вказує, що відповідач має здійснити відшкодування позивачу завданих збитків, що перевищує ліміт Полісу у розмірі 64 103,78 грн (163 103,78 грн.- 99 000 грн.).

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року частково задоволені позовні вимоги ПрАТ «СК «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АРКС» 6 580, 03 грн. у рахунок відшкодування суми сплаченого страхового відшкодування.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АРКС» 227 грн. в рахунок відшкодування сплаченого позивачем судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник позивача ПрАТ «СК «АРКС» - адвокат Сечко С.В. 14 травня 2024 року подав апеляційну скаргу, в порядку ст.355 ЦПК України, безпосередньо до Київського апеляційного суду. в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що відповідно до ст. 376 ЦК України є підставою для скасування такого рішення.

Зокрема зазначає, що оскільки сума страхового відшкодування, виплачена позивачем власнику «PorscheCayenne» ОСОБА_4 (потерпілій), внаслідок ДТП з вини ОСОБА_1 складає 163 103, 78 грн., а ліміт відповідальності за полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності автомобіля «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , за кермом якого був відповідач, складає 99 000 грн., то різниця у розмірі 64 103, 78 грн. підлягає стягненню з останнього на підставі ст. ст. 993, 1194 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

Правом на подання відзиву відповідач ОСОБА_1 не скористався.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 травня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 вересня 2024 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 21.12.2018 о 17 год. 30 хв. у м. Київ по вул. Руденко, 18 відбулась ДТП за участю транспортних засобів «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та «PorscheCayenne», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якої є громадянин ОСОБА_2 ..

Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні цього ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Згідно з нормою ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Між ПрАТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 027а8кг від 23.02.2018, за яким позивач застрахував майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням наземним транспортним засобом «PorscheCayenne», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На основі рахунку від 27.12.2019 № 1044037, ремонтної калькуляції № 1.003.18.0021855, акту огляду ТЗ від 27.12.2019, позивачем було складено два страхових акта: на суму 105580,03 грн.(акт від 13.02.2019 № AXA2445959) та на суму 57 523, 75 грн. (акт від 18.03.2019 № 2454393) (а.с. 26-29).

На момент ДТП діяв укладений з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №AK/7789472, за яким було застраховано цивільно-правову відповідальність водія ТЗ «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ліміт якого покривається в розмірі 99 000 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, щоу зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування потерпілому, до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди ОСОБА_1 .

Оскільки, позивачем не доведено виплату страхового відшкодування потерпілій на суму 57 523, 75 грн. відповідно до платіжного доручення від 19.03.2019 № 545186, тому сума стягнення у порядку суброгації з відповідача розраховується виходячи зі сплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 105 580, 03 грн., що є підтвердженою належними доказами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст. 118 ЦК України).

Разом із покладанням на винну особу обов`язку з відшкодування шкоди правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої безпосередньо потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою (ст.ст. 1166, 1188 ЦК України).

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ЦК України).

У разі наявності юридичних фактів, передбачених ст. 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 рокув справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».

Таким чином, відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до ПрАТ «СК «АРКС» після виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту в межах фактичних витрат дійсно перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду в межах суми страхової виплати (страхового відшкодування), тобто до ОСОБА_1 .

Порядок та умови здійснення страхових виплат зазначено у п. 8. ст. 102 Закону України «Про страхування», де законодавець вказує, що розмір страхової виплати не може перевищувати обсяг зобов`язань страховика, визначених договором страхування або відповідно до законодавства. Також дана обставина викладена у п.п. 36.1 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» -якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Тобто, розмір страхових виплат обмежується розміром ліміту страхового відшкодування зазначеному у договорі. Як установлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, ліміт страхової виплати згідно договору страхування цивільно-правової відповідальності водія ТЗ «Skoda», № AK/7789472державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 99 000 грн.

Відтак, на підставі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Відповідно до платіжного доручення від 14 лютого 2019 року № 536326 АТ «СК «АХА Страхування» (позивач) сплатив ТОВ «Віннер ПЦКА» (офіційний дилерський центр «Porsche») страхову виплату у розмірі 105 580, 03 грн. (а.с. 31). Цей факт підтверджений матеріалами справи.

У позовній заяві та апеляційній скарзі позивач заявляє вимогу про стягнення з відповідача на його користь суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 64 103, 78 грн., оскільки сума сплаченого ним страхового відшкодування складала 105 580, 03 грн. та 57 523, 75 грн.

Проте, як правильно дійшов висновку суд першої інстанції, позивачем не було підтверджено належними доказами сплати страхового відшкодування на суму 57 523, 75 грн.

Порядок подання доказів позивачем визначений ст. 83 ЦПК України, де зазначається, що

позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Оскільки доказівсплати ПрАТ «СК «АРКС»страхового відшкодування на суму 57 523, 75 грн. позивачем не було надано, як того вимагають положення ст. 83 ЦПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення на користь позивача суми у розмірі 6 580, 03 грн. виходячи із підтвердженого розміру страхового відшкодування у сумі 105 580, 03 грн.

Разом з тим слід зазначити, що до апеляційної скарги додано платіжне доручення від 19.03.2019 № 545186 на суму 57 523, 75 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. (ч.ч. 2, 3, ст. 367 ЦПК України).

У тексті апеляційної скарги позивач не зазначає причини неможливості подання платіжного доручення № 545186 на суму 57 523, 75 грн. до суду першої інстанції, не заявляє клопотання про поновлення строку для його подачі.

За таких обставин, враховуючи положення ст. 367 ЦПК України колегія суддів не може прийняти вказане платіжне доручення як новий доказ у зв`язку з порушенням позивачем порядку подання доказів.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус