Дата документу 29.05.2024
Справа № 334/7590/23
Провадження № 2-о/334/11/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Добрєва М.В., присяжних Бєлік Р.Ю., Больбат О.А., за участю секретаря судового засідання Зайцевої С.Г., представника заявника, адвоката Цмокаленко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби у Запорізькій області про визнання особи безвісно відсутньою,

встановив:

31 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з заявою про визнання особи безвісно відсутньою.

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 у 2001 році закінчила школу І-ІІІ ступенів № 56 м. Запоріжжя, що підтверджується свідоцтвом про базову загальну середню освіту. Згодом зв`язалася із поганою компанією та пішла із дому в невідомому напрямку. З 2002 року про її місце перебування родичам не відомо. До свого зникнення ОСОБА_2 проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту від 04.08.2023, складеного в присутності голови квартального комітету за участю свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з 2002 року.

ОСОБА_2 має у приватній спільній частковій власності квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом № НОМЕР_1 про право власності на житло, видане Комбінатом комунальних послуг ВАТ «Запоріжжяобленерго» 17.06.2002 р.

Отже визнання ОСОБА_2 безвісно відсутньою необхідно заявнику для встановленням опіки над її майном.

У судовому засіданні заявник підтримав заяву, просив задовольнити.

Представник заявника в судовому засіданні підтримала заяву, просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи Управління ДМС у Запорізькій області у судове засідання не з`явився, суду подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , суду пояснила, що ОСОБА_2 не знає, останнього разу її бачила, коли та відвідувала школу, більше 10 років тому. Де вона може бути, не знає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , суду пояснила, що знає матір заявника, оскільки є її сусідкою. У 2004-2005 році ОСОБА_7 пішла з дому. Матір та батько шукали її, але не змогли знайти. Її шукали через поліцію, подавали запити. Вона зникла через те, що вела поганий спосіб життя.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , суду пояснила, що ОСОБА_2 їй відома, востаннє її бачила 15 років тому. Родина її шукала, коли вона зникла. Зникла особа вела аморальний спосіб життя. Зникла приблизно в 2002 році. Впродовж цього часу жодного разу вона не з`являлась.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , серії НОМЕР_2 та свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 у 2001 році закінчила школу І-ІІІ ступенів № 56 м. Запоріжжя, що підтверджується свідоцтвом про базову загальну середню освіту, серія НОМЕР_4 від 22.06.2001 р.

Відповідно до акту від 04.08.2023, складеного в присутності голови квартального комітету за участю свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з 2002 року.

Адвокатом Цмокаленко О.С. направлялися запити до установ. Так, листом Міністерство юстиції України від 06.01.2023 р. № 2023/2110-33-23/20.4.2 повідомило, що виконавчі документи, за якими боржником є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виконанні в органах державної виконавчої служби та приватних виконавців не перебувають та зареєстрованими не значиться.

Листом Головне управління ДПС у Запорізькій області Державної податкової служби України від 11.01.2023 р. № 735/6/08-01-12-01-04, повідомило що ОСОБА_2 станом на січень 2023 р. в якості суб`єкта підприємницької діяльності в Головному управлінні ДПС Запорізької області на обліку не перебуває.

Листом Управління соціального захисту населення по Дніпровському району від 09.01.2023 р. № 06-07/77, що ОСОБА_2 , 1986 року народження, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 на обліку з управлінні не перебувала, жодного виду державної соціальної допомоги станом на 09.01.2023 не отримує.

Листом Департамент реєстраційних послуг від 06.01.2023 р. № 01-17/04/0028 ": повідомило, що відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в реєстрі територіальної громади міста Запоріжжя відсутні.

Листом Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 05.01.2023 р. № 91-562/18/23-Вих відмовив у наданні інформації про перетинання державного кордону України ОСОБА_2 , оскільки відсутня її письмова згода.

ОСОБА_1 звертався із заявою до Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, що підтверджується талоном-повідомлення Єдиного обліку №17862 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.08.2023 року.

На теперішній час місцезнаходження гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не встановлено.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

За своїм змістом стаття 43 ЦК України передбачає з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Згідно зі ст.ст. 305, 306 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцем знаходження її майна. У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, яка пропала безвісти.

Відповідно до імперативних положень ч. 5 та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус судді» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, про розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22.11.2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18, підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.05.2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку.

Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Закони України «Про Національну поліцію» та «Про оперативну-розшукову діяльність».

Законом України «Про Національну поліцію» визначено, що одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб; початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності.

З урахуванням викладених обставин, за наявності обґрунтованих даних про те, що заявнику та іншим заінтересованим особам нічого не відомо про місце перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а вжиті заходи для встановлення її місця перебування не дали результатів, з огляду на обставини, які зумовили звернення заявника до суду із даною заявою, з метою оформлення встановленням опіки над майном, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заяви та наявність підстав для визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутньою, оскільки факт її відсутності за місцем свого постійно проживання підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються.

Згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою.

Керуючись ст. ст. 10, 19, 81, 89, 263-265, 268, 273, 293, 305, 306 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби у Запорізькій області про визнання особи безвісно відсутньою задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку м. Запоріжжя, безвісно відсутньою.

Роз`яснити, що у разі появи фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою може бути подано заяву до суду за місцеперебуванням особи або до суду, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, про скасування рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою в порядку, передбаченому ст. 309 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Добрєв М. В.

Присяжні: Бєлік Р.Ю.

Больбат О.А.