Номер провадження: 22-з/813/300/24
Справа № 946/1576/22
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в прийнятті додаткової постанови

13.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Дришлюка А.І., Сегеди С.М.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи заяву Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про ухвалення додаткової постанови у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного регіонального управління юстиції (м. Одеса), Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення грошової суми,

встановив:

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення грошової суми - повернення безпідставно набутого майна (коштів) задоволено. Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області повернути ОСОБА_1 грошову суму стягнуту за період з 01 лютого 2021 року по 01 жовтня 2021 року за виконавчим провадженням НОМЕР_2 із заробітної плати ОСОБА_1 в розмірі 25 784,69 (двадцять п`ять тисяч сімсот вісімдесят чотири гривні шістдесят дев`ять копійок).

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, 28 серпня 2023 року Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області засобами поштового зв`язку подало апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Постановою Одеського апеляційного суду від 05 червня 2024 року апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області задоволено частково. Резолютивну частину рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2023 року в частині зобов`язання Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, повернути ОСОБА_1 грошову суму стягнуту за період з 01 лютого 2021 року по 01 жовтня 2021 року за виконавчим провадженням НОМЕР_2 із заробітної плати ОСОБА_1 в розмірі 25 784,69 (двадцять п`ять тисяч сімсот вісімдесят чотири гривні шістдесят дев`ять копійок) змінено, викладено абзац другий в такій редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошову суму в розмірі 25 784,69 (двадцять п`ять тисяч сімсот вісімдесят чотири гривні шістдесят дев`ять копійок)». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

12 червня 2024 року до Одеського апеляційного суду від Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій останнє просить ухвалити додаткове рішення щодо розподілу витрат в межах справи №946/1576/22.

Дана заява обґрунтована тим, що постановою Одеського апеляційного суду від 05 червня 2024 року апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області задоволено частково, проте питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з апеляційним переглядом справи, не було вирішено. Заявник зазначає, що при зверненні до апеляційного суду з апеляційною скаргою скаржник просив оскаржуване рішення скасувати повністю і ухвалити нове рішення яким відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви та сплатив судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1488,60 грн. Оскільки за наслідками перегляду справи в апеляційному порядку оскаржуване рішення було змінено, отже виникла потреба у вирішенні судом питання розподілу судових витрат, пов`язаних з апеляційним переглядом справи, за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Враховуючи, що постанова Одеського апеляційного суду від 05 червня 2024 року прийнята в спрощеному порядку без повідомлення учасників справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість вирішення питання про ухвалення додаткового рішення без повідомлення та виклику учасників справи, у відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею вказаною нормою; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Додаткове рішення суду - це такий акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог його повноти. Додаткове рішення суду ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі або не розв`язав окремі процесуальні питання.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Так, ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

У відповідності до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення чи ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Одеського апеляційного суду від 05 червня 2024 року було змінено рішення суду першої інстанції, а саме резолютивну частину рішення Ізмаїльського міськрайонного суд Одеської області від 05 липня 2023 року в частині зобов`язання Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, повернути ОСОБА_1 грошову суму стягнуту за період з 01 лютого 2021 року по 01 жовтня 2021 року за виконавчим провадженням НОМЕР_2 із заробітної плати ОСОБА_1 в розмірі 25 784,69 (двадцять п`ять тисяч сімсот вісімдесят чотири гривні шістдесят дев`ять копійок) змінено, викладено абзац другий в такій редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошову суму в розмірі 25 784,69 (двадцять п`ять тисяч сімсот вісімдесят чотири гривні шістдесят дев`ять копійок)», оскільки суд першої інстанцій не звернув уваги на те, що кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Щодо позовних вимог по суті спірних правовідносин, які були предметом позову, то апеляційний суд не вбачав порушення норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції залишено без змін в частині задоволення позовних вимог повністю.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не змінював оскаржуване судове рішення в частині позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, судом апеляційної інстанції не вирішувалось питання щодо суті позовних вимог, а лише змінено резолютивну частину саме в частині суб`єкта з якого буде стягнено кошти, а тому колегія суддів вважає що немає підстав для ухвалення додаткового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 270, 382, п. 3 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про ухвалення додаткової постанови у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного регіонального управління юстиції (м. Одеса), Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення грошової суми відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік

А.І. Дришлюк

С.М. Сегеда