РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

за участі

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року позивач звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги мотивує тим, що 25 листопада 1985 року відділом міськжитлообміну управління обліку і розподілення житлової площі Виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів видано обмінний ордер № 9990 на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначений ордер видано на ім`я ОСОБА_3 відповідно до ордеру склад сім`ї: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (син) та ОСОБА_6 (мати).

На момент звернення з позовом відповідач зареєстрована у спірній квартирі, проте в ній не проживає з моменту реєстрації 30 березня 2017 року. Відповідач витрати на комунальні послуги не сплачує, її особисті речі у квартирі відсутні.

Вважає, що відповідач втратила право користування житлом, оскільки не проживає в спірній квартирі без поважних причин та не приймає участі в її утриманні.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2023 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 лютого 2024 року заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2023 року скасовано, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Пояснили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті сина ОСОБА_3 прописала у квартирі внучку за її проханням. ОСОБА_4 останні роки перестала давати довідки про доходи та позивач втратила право на субсидію. Внучка нічим їй не допомагала, знятись з реєстрації у квартирі у добровільному порядку відмовилась. ОСОБА_4 ніколи в квартирі не жила, її речей там немає. Внучка говорила їй, що жити в квартирі не буде, а буде лише приходити в гості. Проте, приходила до неї всього декілька разів, приблизно раз на рік. Вони пили чай та вона уходила. Останній раз внучка була у неї в 2021 році. ОСОБА_4 фінансово бабусі не допомагала.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, підтримав викладене у відзиві на позов (а.с. 91-93). Зазначив, що ОСОБА_4 зареєстрована та проживає з 30 березня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 одразу після смерті батька за спільним рішенням її матері ОСОБА_7 та позивача з метою, що ОСОБА_4 буде допомагати останній по квартирі та сплачувати комунальні платежі. Відповідач має матір ОСОБА_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_4 періодично проживала, не забуваючи при цьому про позивача та сплачуючи за себе комунальні послуги. 24 лютого 2022 року ОСОБА_4 з початком повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну з метою збереження життя та здоров`я, намагалася покинути межі України та лише 28 квітня 2022 року їй вдалося виїхати в якості біженки до Франції. Загроза життю та здоров`ю не минула і по цей час. Зазначає, що відповідач та її матір постійно допомагали ОСОБА_3 грошовими коштами на утримання квартири та на особисте життя.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 проживає в квартирі АДРЕСА_2 на підставі ордеру № 9990 від 25 листопада 1985 року, виданого на її ім`я для проживання сім`ї у складі 3 осіб (а.с. 12-14).

Відповідач зареєстрована у зазначеній квартирі, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 92336274 від 25 квітня 2023 року (а.с. 17).

З позову вбачається, що відповідач є онукою позивача та у спірній квартирі не проживає з моменту реєстрації 30 березня 2017 року, витрати на комунальні послуги не сплачує.

Відповідно до статей 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї жиле приміщення зберігається за ними протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні понад шість місяців з поважних причин, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідача у спірній квартирі більше шести місяців, позивач посилається на письмові докази та покази свідків.

З акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 23 лютого 2022 року вбачається, що ОСОБА_4 не проживає у квартирі АДРЕСА_2 з 30 березня 2017 року (а.с. 18).

У матеріалах справи містяться пояснення сусідів позивача, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з яких вбачається, що ОСОБА_3 проживає у квартирі АДРЕСА_2 одна, будь-яких інших мешканців у квартирі вони не бачили, зокрема, й ОСОБА_4 (а.с. 19-21).

Свідок ОСОБА_8 у суді показав, що знайом з позивачем з 1992 року, вони є сусідами, живуть на одній площадці через одну квартиру. Відповідача він ніколи не бачив. Він інколи допомагає позивачу по господарству. Знає позивача в якості одинокої жінки. У квартирі позивача фактично не буває, коли він щось приносить (речі, продукти), то віддає їх в коридорі. Позивач про внучку не розповідала. Квартира у позивача звичайна, ремонт робився дуже давно. Речей молодої дівчини в помешканні він не бачив.

Свідок ОСОБА_10 у суді показала, що знає позивача приблизно 20 років. Відповідача не знає, ніколи її не бачила. Вона живе в будинку АДРЕСА_4 . Позивачу не дали субсидію, тому що в квартирі зареєстрована внучка. У квартирі позивача вона буває часто, приблизно раз на тиждень, допомагає їй. Речей інших людей у квартирі немає. Вона спілкується з позивачем постійно та багато років. Внучку позивача вона ніколи не бачила. Квартира стара, потребує ремонту.

Свідок ОСОБА_11 у суді показала, що знає позивача приблизно 45 років. Відповідача не знає, фактично бачила її двічі на похоронах. У гостях у позивача вона буває часто, зокрема, до війни приблизно раз на два тижні бувала, а зараз приходить 3-4 рази на тиждень. Відповідача ніколи у квартирі не бачила, її речей також не було. Відповідач у квартирі ніколи не проживала. Позивач говорила їй, що внучка не приходить ніколи до неї, нічим не допомагає. Позивач їй розповідала про ситуацію з реєстрацією внучки, вказувала на те, що вона є єдиною її рідною людиною. Тепер вона хоче зняти її реєстрації, оскільки позивача позбавлено субсидії, а відповідач не проживає в квартирі та не допомагає сплачувати комунальні платежі. Відповідач не надавала довідки про доходи.

Представник відповідача, заперечуючи доводи позивача, посилається на те, що ОСОБА_4 зареєстрована та проживає з 30 березня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 одразу після смерті батька за спільним рішенням її матері ОСОБА_7 та позивача з метою, що ОСОБА_4 буде допомагати останній по квартирі та сплачувати комунальні платежі. Відповідач має матір ОСОБА_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_4 періодично проживала, не забуваючи при цьому про позивача та сплачуючи за себе комунальні послуги. 24 лютого 2022 року ОСОБА_4 з початком повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну з метою збереження життя та здоров`я, намагалася покинути межі України та лише 28 квітня 2022 року їй вдалося виїхати в якості біженки до Франції. Загроза життю та здоров`ю не минула і по цей час. Зазначає, що відповідач та її матір постійно допомагали ОСОБА_3 грошовими коштами на утримання квартири та на особисте життя.

Сторона відповідача на підтвердження своїх доводів посилається на покази свідка.

Свідок ОСОБА_12 у суді показала, що знає позивача та відповідача, оскільки вона також є бабусею ОСОБА_4 . Їх діти розлучились, тому відносили між позивачем та нею (свідком) були натягнуті. Внучка була зареєстрована в 2017 році та проживала у квартирі періодично. Зокрема, відповідач тиждень чи пару тижнів проживала у позивача, а потім їхала проживати до неї (свідка) по АДРЕСА_5 , потім знов жила з позивачем. З квартири позивача відповідачу було легше та ближче їздити на навчання в університеті. Потім відповідач продовжила навчання в аспірантурі та періодично проживала в спірній квартирі. Відповідач привозила продукти, надавала кошти позивачу. Навчання в аспірантурі відповідач закінчила онлайн. Вона (свідок) бувала в квартирі позивача. Речей внучки в квартирі майже не було, оскільки вона брала всі необхідні речі з собою, коли їхала до позивача, та забирала їх назад. Останній раз внучка жила у позивача в грудні 2021 року.

Суд, оцінюючи покази свідків, критично ставиться до показів свідка ОСОБА_12 , оскільки остання практично не бувала в гостях у позивача. Разом з тим, свідки позивача є сусідами останньої, часто ходять до неї в гості, допомагають по господарству, а тому мають постійний доступ до квартири позивача. З показів свідків вбачається, що відповідач у квартирі позивача не проживає, її особистих речей там немає.

Стороною відповідача жодних доказів на спростування доводів позивача та показів свідків суду не надано.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше шести місяців без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом підлягає задоволенню.

З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1073 гривні 60 копійок судового збору.

Керуючись статтями 71, 72 ЖК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1073 гривні 60 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 16 грудня 2024 року.

Суддя: