РІШЕННЯ

Іменем України

04.06.2024 р. м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Мартинишин М.О.

за участю секретаря Кондрашин В.Р.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення коштів

в с т а н о в и в:

Представник Франківської районної адміністрації Львівської міської ради звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_3 про стягнення коштів, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 кошти у розмірі 314 672 грн. (триста чотирнадцять тисяч шістсот сімдесят дві гривні нуль копійок) на користь Львівської міської територіальної громади та судові витрати покласти на відповідача.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Господарського суду Львівської області від 11.12.2017 року позов позивача задоволено, яким зобов`язано ФОП ОСОБА_3 демонтувати дерев`яні павільйони площами 80,50кв.м та 17,00кв.м та літні майданчики площами 17,80кв.м, 12,00кв.м та 115,00 кв.м в парковій зоні на АДРЕСА_1 .

28.02.2018 постановою Львівського апеляційного господарського суду у задоволенні апеляційної скарги Відповідача відмовлено, вищевказане рішення залишене без змін.

20.06.2018 постановою колегії суддів Касаційного господарського суду Верховного Суду України рішення 2-х інстанцій залишено без змін.

З метою економії бюджетних коштів позивачем неодноразово скеровувалося листи на адресу відповідача за місцем реєстрації та повідомлялося про необхідність виконання рішення суду добровільно, однак відповідачка рішення не виконала.

З метою виконання рішення суду позивачем оголошено відкриті торги у системі публічних торгів. Проведено закупівлю послуги відповідно до вимог чинного законодавства через систему публічних електронних торгів.

За результатів електронних торгів системою обрано переможця з яким 09.11.2022. позивачем укладено договір №155/22 про закупівлю послуг з демонтажу самовільних споруд. Предметом договору були: послуги з демонтажу самочинно встановлених дерев`яних павільйонів та літніх майданчиків в парковій зоні на АДРЕСА_1 .ДК 021:2015:45110000-1 Руйнування та знесення будівель і земляні роботи. Ціна договору становила 314 672 грн. (триста чотирнадцять тисяч шістсот сімдесят дві гривні нуль копійок) без ПДВ (згідно з тендерною пропозицією учасника за результатами аукціону) та такі витрати понесені позивачем були у загальному розмірі 314 672 грн.

Позивачем спільно з державним виконавцем Жорноклеєм О.А. Франківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції рішення суду виконане в примусовому порядку.

Про час та місце виконання рішення суду та проведення виконавчих дій відповідачку повідомлялося, однак така не прибула, уповноваженого представника не скерувала.

Отже, вважає, що місцевому бюджету завдано збитків на суму 314 672 грн.(триста чотирнадцять тисяч шістсот сімдесят дві гривні нуль копійок) без ПДВ (згідно з тендерною пропозицією учасника за результатами аукціону), то саме з відповідачки слід стягнути кошти у розмірі 314 672 грн. на користь Львівської міської територіальної громади. У зв`язку з чим, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 11.01.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Від відповідачки відзив на позовну заяву не надійшов.

Ухвалою суду від 19.04.2024 року відмовлено відповідачці у прийнятті зустрічного позову та уточненого зустрічного позову, зустрічний позов та уточнений зустрічний позов та додані матеріали повернуто відповідачці та роз`яснити позивачу за зустрічним позовом право звернутися з вказаним позовом у загальному порядку.

Ухвалою суду від 19.04.2024 року у задоволенні клопотання представника відповідачки про залучення до справи співвідповідача та про витребування доказів по справівідмовлено та закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні до викладеного у позовній заяві. Просить позов задовольнити.

22.05.2024 року відповідачка у судовому засіданні позов заперечила та пояснила, що з 04.03.2022 року до 23.04.2023 року вона була за кордоном в Іспанії на лікуванні, тому вона була відсутня під час того як проводились виконавчі дії, та в зазначених приміщеннях знаходились її матеріальні цінності, які її не були повернуті. Вона мала зв`язок з державним виконавцем і представником позивача та просила їх зупинити виконавчі дії, щоб вирішити у добровільному порядку. Таким чином вважає, що проведення виконавчих дії без її участі є безпідставні.

Представник відповідачки у судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що з 04.03.2022 року до 23.04.2023 року відповідачка була за кордоном в Іспанії, та перед виїздом за кордоном відповідачка домовилась усно державним виконавцем про відкладення будь-яких дій щодо демонтажу будівель до її повернення в Україну. Натомість рішення суду виконано у відсутності відповідачки, що є безпідставним з боку таких осіб. Крайньої необхідності у демонтажу таких деревних будівель не було, та на його думку на період військового стану призупинялось такі виконавчі дії. Крім цього, державний виконавець не включив в опис та арешт майна, яке по кількості було багато ніж записано в такому описі, знаходились у таких приміщеннях матеріальні цінності, чим завдано відповідачці матеріальну та моральну шкоду з приводу чого вони подали позов до суду. Таким чином вважає, що виконання рішення проводилось не в рамках виконавчого провадження, позов є надуманим та безпідставним. Просить у позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом установлено, що рішенням Господарського суду Львівської області від 11.12.2017 року у справі №914/2689/16, позовні вимоги Франківської районної адміністрації Львівської міської ради задоволено повністю, яким зобов`язано Фізичну особу - підприємця ОСОБА_3 демонтувати дерев`яні павільйони площами 80,50 кв.м. та 17,00 кв.м. та літні майданчики площами 17,80 кв.м., 12,00 кв.м. та 115,00 кв.м. в парковій зоні на АДРЕСА_1 . Накази видати відповідно до вимог ст. 116 ГПК України.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду 28.02.2018 року у справі №914/2689/16, апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення господарського суду Львівської області від 11.12.2017 р. у справі №914/2689/16 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.06.2018 року у справі №914/2689/16, касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 11.12.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 28.02.2018 у справі за № 914/2689/16- без змін.

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обставини, які встановлені рішенням суду у господарській справі № 914/2689/16, тому в силу приписів ч.4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, обов`язок відповідачки по демонтуванню дерев`яних павільйонів площами 80,50 кв.м. та 17,00 кв.м. та літніх майданчиків площами 17,80 кв.м., 12,00 кв.м. та 115,00 кв.м. в парковій зоні на АДРЕСА_1 за власний рахунок виник на підставі рішення Господарського суду Львівської області від 11.12.2017 року у справі №914/2689/16.

Таким чином, судові рішення підлягають виконанню в порядку визначеному законом.

Порядок виконання судових рішень визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином, примусове виконання судових рішень повинно здійснюватися в порядку та у спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Так у Франківському відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебував на виконанні наказ № 914/2689/16 виданий 28.03.2018 року Господарського суду Львівської області про зобов`язання Фізичну особу - підприємця ОСОБА_3 демонтувати дерев`яні павільйони площами 80,50 кв.м. та 17,00 кв.м. та літні майданчики площами 17,80 кв.м., 12,00 кв.м. та 115,00 кв.м. в парковій зоні на АДРЕСА_1 .

Згідно з безкоштовним запитом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань, міститься дата запису: 11.01.2019 року, Номер запису: 3008447, Підстава: власне рішення про припинення підприємницької діяльності Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - витяг) - документ у паперовій або електронній формі, що сформований програмним забезпеченням Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за зазначеним заявником критерієм пошуку та містить відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі;

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи..

У частині 3 статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» зазначено, що фізична особа з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця позбавляється статусу підприємця.

Проте, фізична особа не позбавляється ані цивільної правоздатності - здатності мати цивільні права та обов`язки ані цивільної дієздатності здатності своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатності своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Згідно з положеннями ЦК України, ГК України, Законом «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 753/16525/16-ц (провадження № 14-574цс18) зазначено, що «фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки підприємця.

За таких обставин, суд вважає, що фізична особа - підприємець і фізична особа розглядаються як одне ціле в тому сенсі, що, фізична особа залишається тією ж самою особою, але з додатковою можливістю здійснювати підприємницьку діяльність, а відтак на відповідачку, як фізичну особу у даній справі покладається і відповідний обов`язок виконати зазначене рішення суду.

З метою виконання рішення суду позивачем неодноразово скеровувалося листи від 23.12.2021 року на №35-вих-122654(а.с.86), від 15.12.2021 року на №35-вих-1119078(а.с.87), відповідачці за місцем її реєстрації, а також вручено лист від 23.12.2021 року на №35-вих-122654 матері відповідачки, що свідчить акт від 24.12.2021 року, до яких повідомлялося про необхідність виконання рішення суду добровільно.

За результатів електронних торгів системою обрано переможця з яким 09.11.2022. позивачем укладено договір №155/22 про закупівлю послуг з демонтажу самовільних споруд (а.с.44-48). Предметом договору були: послуги з демонтажу самочинно встановлених дерев`яних павільйонів та літніх майданчиків в парковій зоні на АДРЕСА_1 . ДК 021:2015:45110000-1 Руйнування та знесення будівель і земляні роботи. Ціна договору становила 314 672 грн. (триста чотирнадцять тисяч шістсот сімдесят дві гривні нуль копійок) без ПДВ (згідно з тендерною пропозицією учасника за результатами аукціону).

Матеріали справи свідчать, що боржниця ОСОБА_3 (відповідачка) добровільно вказане рішення суду не виконана, що свідчать акти державного виконавця від 14.11.2022 року, від 15.11.2022 року, від 16.11.2022 року, від 17.11.2022 року, від 18.11.2022 року.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 20 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача.

Згідно з ч. 1 ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач зобов`язаний додатково здійснити авансування витрат на залучення до проведення виконавчих дій суб`єктів господарювання на платній основі.

Згідно з ч. 1 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Так, державний виконавець Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жорноклей О.А. виніс постанову від 24.03.2023 року про закінчення виконавчого провадження ВП 57329673, до якої зазначено, що відповідно до ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», так як рішення суду боржником самостійно виконано не було, вищевказане рішення суду державним виконавцем виконано в примусовому порядку, а саме, демонтовано дерев`яні павільйони, площами 80,50кв.м. та 17,00кв. м. та літні майданчики площами 17,70кв.м., 12,00кв.м. та 115,00кв.м. в парковій зоні на АДРЕСА_1 , що підтверджується актами державного виконавця від 15.11.2022; 16.11.2022; 17.11.2022; 18.11.2022; за участі стягувача, Франківської районної адміністрації Львівської ради.

Також у зазначеній постанові від 24.03.2023 року про закінчення виконавчого провадження ВП 57329673 державний виконавець зазначив, що майно боржника яке було виявлено при проведенні виконавчих дій державним виконавцем описано та занесло до постанови про опис та арешт мана(коштів) боржника від 15.11.2022, та передано на відповідальне зберігання зберігачеві, з попередженням його про кримінальну відповідальність в разі розтрати чи відчуження його.

Згідно з листом Франківського відділу державної виконавчої служби від 17.01.2024 №5875, виконавче провадження №57329673 щодо примусового виконання наказу №914/2689/16, виданого Господарським судом Львівської області, було відкрите з 05.10.2018 року та завершено відповідно до постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 24.03.2023 року, що відповідає п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», як фактично виконане.

Відповідно до акта державного виконавця від 01.06.2023 року, за адресою: АДРЕСА_2 у приміщенні ЛКП «Львівський ліхтар», за участю представника позивача ОСОБА_1 та державного виконавця Жорноклея Олега Андрійовича, майно боржнику, ОСОБА_3 , в повному обсязі було повернуто. Сторони, стягувач та боржник, не мають зауважень та претензій один до одного, що підтверджується підписом боржниці, а відтак доводи сторони відповідача є безпідставними.

Згідно довідок від 07.12.2022 року та від 19.12.2022 року про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2022 року та акту №1 від 07.12.2022 року про приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2022 року та акту №2 від 19.12.2022 року про приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2022 року(а.с.68-82), підписаних між позивачем та ФОП ОСОБА_4 , до яких позивачу надано послуги під час процедури демонтажу самочинно встановлених дерев`яних павільйонів та літніх майданчиків в парковій зоні на АДРЕСА_1 на загальну суму 314 672 гривень.

На вказану суму ФОП ОСОБА_4 було виставлено позивачу рахунок за №1 від 07.12.2022 року та №2 від 19.12.2022 року, який було сплачено позивачем згідно до платіжних доручень №1 від 07.12.2022 року та №2 від 19.12.2022 року у загальному розмірі 314 672(триста чотирнадцять тисяч шістсот сімдесят дві) гривні(а.с.64-67).

Оскільки позивачем виконано обов`язок по знесенню самочинно встановлених дерев`яних павільйонів та літніх майданчиків в парковій зоні на АДРЕСА_1 за відповідача, у зв`язку з чим позивач поніс збитки на суму коштів, які витратив на знесення самочинно встановлених дерев`яних павільйонів та літніх майданчиків в парковій зоні на АДРЕСА_1 .

Оскільки з рішення суду не випливає виконання зобов`язання особисто відповідачем, а йде мова про виконання зобов`язання за рахунок відповідачки, тому суд вважає, що позивач мав право виконати зобов`язання відповідачки та в подальшому стягнути витрачені кошти на виконання рішення суду з відповідачки.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Натомість судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Отже, обов`язок по знесенню самочинно встановлених дерев`яних павільйонів та літніх майданчиків в парковій зоні на АДРЕСА_1 за власний рахунок у відповідачки виник на підставі рішення суду є зобов`язанням.

Оскільки, відповідачка не виконувала добровільно рішення суду протягом тривалого часу, тому позивач був змушений виконати рішення суду замість відповідачки з подальшим стягненням понесених витрат з відповідачки.

За правилами ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування морально(немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди знайшли свої підтвердження в ході судового розгляду належними та допустити доказами, тому слід позов задоволити та стягнути з відповідачки на користь Львівської міської територіальної громади(отримувач ГУК Львів/Львівська т/г 24060300, банк отримувача Казначейство України на номер рахунку: №UA0013933 Львівської МТГ; Код отримувача ) кошти у розмірі 314 672(триста чотирнадцять тисяч шістсот сімдесят дві) гривні.

Щодо судового збору, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Згідно з п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Як вбачається із копії посвідчення № НОМЕР_1 від 13.06.2001 року, відповідача ОСОБА_3 має пенсію призначену по ІІ групі інвалідності з дитинства.

За таких підстав,оскільки позивач сплатив при зверненні до суду судовий збір у сумі 4 720,08 гривень(а.с.88), позовні вимоги позивача задоволені повністю, а відповідачка є інвалідом другої групи, суд приходить до висновку про необхідність компенсувати позивачу за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України витрати на сплату судового збору в розмірі 4 720,08 гривень.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 19, 76-80, 83, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України -

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь Львівської міської територіальної громади(отримувач ГУК Львів/Львівська т/г 24060300, банк отримувача Казначейство України на номер рахунку: №UA0013933 Львівської МТГ; Код отримувача ) кошти у розмірі 314 672(триста чотирнадцять тисяч шістсот сімдесят дві) гривні.

Компенсувати Франківській районній адміністрації Львівської міської ради судовий збір, сплачений за подання позовної заяви у розмірі 4 720,08 гривень, за рахунок держави у порядку передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Франківська районна адміністрація Львівська міська рада, Код , місцезнаходження: м. Львів вул. Ген. Чупринки, буд. 85.

Відповідач: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Дата складення повного судового рішення 14.06.2024 року.

Суддя: Мартинишин М.О.