Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1736/24

05 грудня 2024 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

18.07.2024 року представник ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернувся в суд із позовом, сформованим в системі «Електронний суд», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», , - 13053 грн. 16 коп. заборгованості за кредитним договором №162325789 від 03.01.2020 року. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі, пов`язані із оплатою судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. та наданням професійної правничої допомоги в сумі 5000 грн. 00 коп., тобто всього судових витрат - 7422 грн. 40 коп.

В судове засідання представник позивача не прибув, натомість у позовній заяві та поданій в подальшому заяві, просив суд проводити розгляд даної справи за відсутності представника ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», зазначивши, що позовні вимоги він підтримує з підстав, наведених в позовній заяві та просить їх задоволити в повному обсязі. Крім того вказав, що не заперечує щодо заочного розгляду даної справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Крім того, про час і місце слухання справи відповідач повідомлена належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Про причини неявки відповідач не повідомила, заяви про слухання справи у її відсутність на адресу суду не надходило.

Враховуючи наведене, зі згоди сторони позивача, згідно ухвали від 05.12.2024 року про розгляд вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України.

Отже, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В судовому засіданні встановлено, що 03.01.2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний договір №162325789 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с.10-13).

Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт даного товариства www.moneyveo.ua, і ознайомилася з правилами надання грошових коштів у позику, що є невід`ємною частиною кредитного договору (а.с.14-18), після чого добровільно заявила про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказала свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання (а.с.19).

За результатами заповнення заявки здійснюється своєчасна перевірка дійсності та аутентифікація платіжної картки позичальника згідно з стандартами відповідних платіжних систем. Рішення про надання чи відмову у наданні кредиту приймається товариством на підставі обробки персональних даних позичальника, зазначених в заявці, та будь-якої додаткової інформації, наданої позичальником, чи отриманої товариством з інших джерел (Розділ 3 Правил).

Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірило особисті дані відповідача, а і платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило чи дійсно платіжна картка належить позичальнику.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 9U6CK88R, зокрема, 03.01.2020 року о 23:29:18 год. остання ввела ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснула кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору (а.с.20).

Суд звертає увагу, що відповідно до п.4.2 кредитного договору, визначено, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису, позичальник використовує як електронний підпис одноразовий ідентифікатор, відповідно до правил та ЗУ «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Згідно з ст.12 вказаного Закону, такі електронні правочини, а також електронні правочини, щодо яких сторони домовилися про підписання, мають бути підписані за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису або іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як перевірено судом, одночасно з підписанням договору, позивачем було відправлено на електронну адресу, вказану відповідачем у заявці на кредит, електронний лист з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та вкладений в нього примірник електронного договору, у формі що унеможливлює зміну його змісту.

З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим (а.с.21-28).

З огляду на викладене, суд констатує, що заповненням анкети-заяви ОСОБА_1 як позичальник підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Отже, договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину.

Таким чином, у вказаному кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №(провадження №61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243ск20).

Як перевірено судом, відповідно до п.1.1. договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 9750 грн. 00 коп., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування відповідно до умов, зазначених у вказаному договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику.

Відповідно, кредитний договір є двостороннім, оскільки породжує обов`язок кредитодавця надати кредит та обов`язок позичальника його повернути, та сплатити проценти за користування ним.

Також судом перевірено, що після вчинених дій відповідача, 03.01.2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 9750 грн. 00 коп. на її банківську карту № НОМЕР_2 що, в свою чергу, свідчить про те, що відповідач прийняла пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копією платіжного доручення (а.с.29). Також, на підтвердження даної інформації позивачем долучено документ, виданий та підписаний АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (банк, що здійснював платіж), з якого вбачається, що операція по перерахування коштів була успішною та кошти зараховані на картковий рахунок боржника, тобто відповідача по даній справі (а.с.29, 30-31).

Як перевірено судом, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 , на момент подання позовної заяви, за кредитним договором №162325789 від 03.01.2020 року, становить 13053 грн. 16 коп., яка складається з наступного: 7508,10 грн. - заборгованість по кредиту; 5545,06 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.

Дана сума підтверджується випискою з особового рахунку за період 14.02.2022 року по 25.06.2024 року (а.с.32).

В подальшому, 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали договір факторингу №28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року (а.с.33-36). 28.11.2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін (а.с.37). 31.12.2020 року між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року (а.с.38-41). В даній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як - 28.11.2018 року та №28/1118-01.

31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка

продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року (а.с.42). При цьому інші

умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції

від 31.12.2020 року.

З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.

Як вбачається із договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, предметом є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №89 від 15.07.2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 13053 грн. 16 коп.

Розрахунок заборгованості, підготовлений ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором №162325789 від 03.01.2020 року, на момент його відступлення, долучено до матеріалів справи (а.с.45-46).

05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021 року (а.с.47-49).

В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 року та №3 від 30.12.2022 року, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 року включно, всі інші умови залишились без змін (а.с.50, 51).

Відповідно до п.п.5.3.3 договору факторингу, фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб.

Розрахунок заборгованості, підготовлений ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором № 162325789 від 03.01.2020 року на момент його відступлення, також міститься в матеріалах справи (а.с.54).

14.02.2022 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач по даній справі уклали договір факторингу №14/02/2022-01 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором (а.с.55-57).

За даним договором фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі прав вимоги, витяг якого долучено до позову (а.с.58).

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не здійснювали нарахувань за кредитним договором.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за кредитним договором №162325789 від 03.01.2020 року в розмірі 13053 грн. 16 коп.

Суд констатує, що відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно із ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів.

Статтею 1082 ЦК України, визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення і про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.3015 року у справі №6-979цс15 «... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримала вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які виказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст.599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як визначено ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором чи законом, або розірвання договору.

В ст.612 ЦК України закріплено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до вимог ч.ч.1, 2 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як перевірено судом, з моменту отримання права вимоги до відповідача, за вказаним вище кредитним договором, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, як зазначено вище, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за кредитним договором №162325789 від 03.01.2020 року в розмірі 13053 грн. 16 коп., що підтверджується відповідними розрахунками заборгованості за даним договором.

Отже, в даному випадку відповідач порушила умови кредитного договору, що свідчить про ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх зобов`язань за ним.

Встановлені судом обставини не спростовані в судовому засіданні відповідачем по справі ОСОБА_1 , оскільки будучи належним чином повідомленою рекомендованою кореспонденцією про про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання остання повторно не прибула.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» підлягає до задоволення.

Що стосується розподілу судових витрат між сторонами по даній справі, суд зазначає наступне.

Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно наданих стороною позивача договору про надання правничої допомоги за №17/06/24-02 від 17.06.2024 року, додаткової угоди №5 від цього ж числа до даного договору та акту прийому-передачі наданих послуг від 17.06.2024 року (а.с.68-69, 70-71, 72), витрати позивача на правничу допомогу склали 5000 грн. 00 коп.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», із відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп.

Також, з відповідача в користь позивача слід стягнути 2422 грн. 40 коп. сплаченого судового збору, згідно платіжної інструкції в національній валюті №2701 від 27.06.2024 року (а.с.9), а всього судових витрат 7422 грн. 40 коп.

На підставі наведеного, ст.ст.516, 525, 526, 530, 599, 610-612, 625, 1050, 1054, 1082 ЦК України та керуючись ст.ст.76, 77, 80, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 280-283, 289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», , юридична адреса: 01024, м.Київ, вул.Рогнідинська, 4, літ.«А», офіс 10, 13053 (тринадцять тисяч п`ятдесят три) грн. 16 коп. заборгованості за кредитним договором №162325789 від 03.01.2020 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», , юридична адреса: 01024, м.Київ, вул.Рогнідинська, 4, літ.«А», офіс 10, 2422 грн. 40 коп. сплаченого судового збору та 5000 грн. витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, а всього судових витрат 7422 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення

складено 11.12.2024 року.

Суддя Грещук Р.П.