Справа № 450/176/24 Провадження № 2/450/569/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області, третьої особи на стороні позивача ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом, у якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Мотивував позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його тітка ОСОБА_3 . На випадок своєї смерті ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 10 червня 2021 року старостою Гуменецького старостинського округу Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області ОСОБА_4 , зареєстрований в реєстрі за № 5, зі змісту якого остання заповіла йому все своє майно, до складу якого увійшов житловий будинок АДРЕСА_1 . Вказав, що довідкою Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області № 308 від 26 грудня 2023 року підтверджується те, що він дійсно проживав разом із померлою до дня її смерті за адресою АДРЕСА_1 , доглядав за нею та вів спільне господарство. Зазначив, що ним пропущено строк для подання заяви уповноваженим органам для прийняття спадщини на 4 місяці, оскільки він в достатній мірі не був обізнаним із процедурою та термінами подання такої заяви, а душевна біль, спричинена смертю близької людини, позначилась на його емоційному стані. На його переконання, спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 був її брат (батько позивача) ОСОБА_2 , який у спадщину не вступив через наявність вищезгаданого заповіту, що також вплинуло на пропущення ним строку. Крім цього, йому не було відомо про наявність заповіту, внаслідок чого ним пропущено строк для прийняття спадщини. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити. Долучив клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Ухвалою судді від 17 січня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

06 лютого 2024 року від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, до якої долучено нову редакцію позовної заяви.

15 лютого 2024 року представником відповідача ОСОБА_5 подано додаткові пояснення у справі, згідно мотивів яких не заперечив щодо задоволення позовних вимог, оскільки відмова у даному позові позбавить позивача можливості успадкувати майно після смерті ОСОБА_3 . Крім цього, просив проводити розгляд справи у їх відсутності.

Ухвалою від 25 березня 2024 року заяву позивача про уточнення позовних вимог повернуто заявнику, закрито підготовче провадження, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання 12 червня 2024 року не з`явилися всі учасники розгляду справи, хоча про дату, час і місце розгляду такої повідомлялись належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не подали.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 14 березня 2023 року Щирецькою селищною радою Львівського району Львівської області.

Як вбачається з заповіту, посвідченого 10 червня 2021 року старостою Гуменецького старостинського округу Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області Крочак В.Р., зареєстрованого в реєстрі за № 5, ОСОБА_3 усе своє майно заповіла позивачу ОСОБА_1 .

Довідкою Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області № 308 від 26 грудня 2023 року, встановлено, що позивач ОСОБА_1 дійсно проживав разом із ОСОБА_3 до дня її смерті за адресою АДРЕСА_1 , доглядав за нею та вів спільне господарство.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В силу вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218, ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України).

У відповідності до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Зі змісту ч.1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17 грудня 2021 року у справі № 315/386/19 (провадження № 61-15100св21).

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві зазначає, що пропустив строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 з поважних причин, оскільки він в достатній мірі не був обізнаним із процедурою та термінами подання такої заяви, а душевна біль, спричинена смертю близької людини, позначилась на його емоційному стані. Також вказав, що він не знав про наявність заповіту, складеного на його користь, та вважав, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 був її брат (батько позивача) ОСОБА_2 , який у спадщину не вступив через наявність вищезгаданого заповіту.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особам додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, фактичне користування і володіння майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини

Вказане підтверджується і висновками Верховного Суду в постанові від 11 жовтня 2023 року у справі № 536/1013/21, згідно позиції якого, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України від 26.09.2012 року по справі № 6-85цс12, у спорі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Позивачем не заперечується, що йому було відомо про житловий будинок АДРЕСА_1 , який увійшов до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 , тобто про відкриття спадщини.

З огляду на вказане, позивач міг звернутись із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Отже, позивачем не доведено, що встановлений законом строк на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини пропущений ним з поважних причин. В порушення вимог ст. 81 ЦПК України, позивач не надав суду достатніх та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, а також обрав неналежний спосіб захисту. Позивачем не доведено, що зазначені ним причини пропуску строку можуть бути визнані поважними у розумінні статті 1272 ЦК України, і пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які б перешкоджали йому у встановлений законом шестимісячний строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вказане, суд прийшов до висновку про те, що обставини, якими позивач мотивував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні таких слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати з відповідача на користь позивача стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 262, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1268-1270, 1272 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області, третьої особи на стороні позивача ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14 червня 2024 року.

Суддя Мусієвський В.Є.