ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м.Суми

Справа №581/894/23

Номер провадження 22-ц/816/573/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пось Сергія Григоровича

на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 29 листопада 2023 року, у складі судді Сізова Д. В., ухвалене у с. Липова Долина,

у с т а н о в и в :

13 жовтня 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Пось С.Г. звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 8 вересня 2023 року, мають спільного сина ОСОБА_3 , 2007 р.н., який проживає з матір`ю та перебуває на її повному утриманні. Зазначає, що позивач працює бібліотекарем у Публічній бібліотеці імені ОСОБА_4 на 0,5 ставки та отримує заробітну плату у розмірі 2600 грн на місяць, тому самостійно не здатна утримувати сина та задовольнити усі наявні його потреби, зокрема: повноцінне харчування відповідно до вікових норм, якісний одяг, шкільне приладдя, одяг і взуття для занять у секціях та гуртках, медичні огляди та лікування, оскільки у дитини хвороба Шляттера. Вказує, що син навчається у КЗ Сумської обласної ради «Обласний ліцей спортивного профілю «Барса», додатково займається з репетитором для поглиблення знань з математики та фізики. Позивач витрачає на проїзд сина на турніри близько 1000 грн на місяць, на харчування близько 3000 грн на місяць, взуття (2 пари на рік), загальною вартістю 4000 грн, термобілизну 1000-1200 грн, тренувальні костюми 3000 грн, тобто щомісячні витрати на дитину складають близько 7000 грн. Окрім того, позивач забезпечує організацію літнього оздоровчого відпочинку сина та вимушена самостійно сплачувати комунальні послуги за житловий будинок у якому вони проживають. Посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2016 року № 780 «Про затвердження наборів продуктів харчування, наборів непродовольчих товарів та наборів послуг для основних соціальних і демографічних груп населення» зазначає, що вартість продуктів харчування виключно для дитини для повноцінного раціону відповідно до вікових норм становить 5795 грн на місяць.

Також вказує, що відповідач є фізично здоровим, працездатним чоловіком, працевлаштований, інших осіб на утриманні або аліментних зобов`язань не має, матеріальної допомоги синові взагалі не надає, за здачу паїв в оренду ТОВ «Альянс» отримує дохід в розмірі 15000 грн, а тому в змозі виконувати свій обов`язок по утриманню дитини.

У зв`язку з викладеним, просила стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 , 2007 р. н. у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 29 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3500 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 1073,60 грн судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Пось С. Г. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що аліменти в розмірі 3500 грн, які визначні судом першої інстанції, є недостатніми для нормального розвитку та забезпечення мінімальних потреб дитини. При цьому, зазначає, що відповідач є фізично здоровим, працездатним чоловіком, який щомісячно отримує заробітну плату в розмірі 22000 грн., окрім того, за здачу паїв в оренду щорічно отримує орендну плату в розмірі 15000 грн, а тому вважає, що він в змозі сплачувати аліменти на свою дитину в розмірі 7000 грн.

Відзив на апеляці1йну скаргу від відповідача не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 21 квітня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 8).

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 8 вересня 2023 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 6-7).

Сторони мають спільного сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9). ОСОБА_1 із сином ОСОБА_5 зареєстровані та проживають по АДРЕСА_1 (а.с. 10). ОСОБА_2 зареєстрований по АДРЕСА_1 (а.с. 34).

ОСОБА_2 працює слюсарем-ремонтником у ТОВ «Завод Кобзаренка», його середньомісячна заробітна плата за період із 1 квітня по 30 вересня 2023 року становить близько 22000 грн, а також від здачі в оренду ТОВ «Альянс» земельних ділянок він отримав дохід, який товариство виплатило йому у розмірі за 2022 рік - 26609 грн орендної плати; за 2023 рік - 14610 грн орендної плати (а.с. 12, 71).

Із копій платіжних інструкцій вбачається, що ОСОБА_1 за період із січня по вересень 2023 року сплатила 6518,89 грн за надані комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15-30, 46-47).

Відповідно до виписки по витратам по належній ОСОБА_2 картці за період із 1 січня 2020 року 27 жовтня 2023 року вбачається, що відповідач перерахував своєму сину Еріку: у жовтні 2022 року 220 грн; у листопаді 2022 року 200 грн; у грудні 2022 року 520 грн; у січні 2023 року 730 грн; у лютому 2023 року 460 грн; у травні 2023 року 1550 грн; у червні 2023 року 1360 грн ( а.с. 58-68).

Відповідно до виписки по витратам по картці АТ КБ «ПриватБанк», належній ОСОБА_1 , за період з 1 вересня по 7 листопада 2023 року, вбачається що позивач перерахувала своєму сину ОСОБА_3 : у вересні 2023 року 4100 грн; у жовтні 2023 року 820 грн; у листопаді 2023 року 690 грн ( а.с. 76-89).

Згідно з довідкою Комунального закладу Сумської обласної ради «Обласний ліцей спортивного профілю «Барса» від 16 листопада 2023 року № 826, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається в 11 класі зазначеного закладу, знаходиться на неповному державному утримані, стипендію не отримує (а.с. 97).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та визначаючи до стягнення аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 3500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції врахував обставини справи, зокрема, часткове визнання відповідачем позову, яке не лише не суперечить закону та не порушує прав та інтересів дитини, а й вказує на зацікавленість батька на якнайкраще забезпечення інтересів дитини, а також його матеріальне становище, яке в повній мірі може забезпечити сплату аліментів саме у такому розмірі та обов`язку кожного із батьків утримувати неповнолітню дитину.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Приписами статті 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частини перша, друга статті 181 СК України).

За частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до роз`яснень, наданих у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Отже, правова природа аліментів у розумінні глави 15 СК України є такою, що, з одного боку, вони є правом, а з іншого обов`язком, і надаються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно зі статтями 182, 183 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З аналізу наведених правових норм, можна дійти висновку, що відповідач зобов`язаний утримувати спільну з позивачкою дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачкою.

Суд першої інстанції, встановивши, що у сторін є неповнолітній син, який після припинення шлюбних відносин батьків проживає з позивачкою і фактично знаходиться на утриманні матері, тоді як відповідно до вимог сімейного законодавства дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку обох батьків, а відповідач є особою працездатного віку, з урахуванням стану здоров`я і матеріального становища дитини та її батьків, дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності покладення на відповідача аліментного зобов`язання у вигляді щомісячної сплати аліментів у розмірі 3500 грн щомісячно але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення нею повноліття, що відповідатиме інтересам сина, сприятиме його нормальному розвитку та не поставить його батька у скрутне матеріальне становище.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції, висновків суду не спростовують, на законність ухваленого рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Враховуючи викладене, рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пось Сергія Григоровича залишити без задоволення.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 29 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов