Справа № 161/2932/23
Провадження № 6/161/191/24
У Х В А Л А

06 червня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Шарунович К.П.,

державного виконавця Коренги А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку подання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коренги А.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

На адресу суду надійшло вказане подання. Подання обгрунтоване тим, що у відділі ДВС на виконанні перебувають виконавчі провадження №№72949295, 72951661, 72954405 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50 000,00 грн моральної шкоди, 5 698,00 витрат на правничу допомогу, 15 000,00 грн процесуальних витрат у межах справи кримінальної справи №161/2932/23. На виконання вироку видано виконавчі листи. Жодних дій боржник для погашення боргу не вчиняє, на виклики до ДВС не з`являється, у зв`язку з чим просить суду обмежети боржника у праві виїзду за межі України.

Ухвалою суду від 31.05.2024 прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні державний виконавець підтримала подане подання та просила його задовольнити.

Для огляду у судовому засіданні були надані матеріали виконавчих проваджень.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що подання не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Згідно із п.18 ч.3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи - до виконання зобов`язань за рішенням.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зокрема у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

При цьому, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Оцінюючі надані докази в їх сукупності, судом встановлено, що в матеріалах подання відсутні докази на підтвердження викладених у ньому обставин, а саме: державним виконавцем не надано доказів умисного ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Сам по собі факт неявки боржника на виклик державного виконавця та відсутність його за місцем проживання/реєстрації не свідчить про ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Крім того, в матеріалах виконавчих проваджень відсутні відомості щодо зареєстрованого місця проживання боржника.

У акті державного виконавця від 03.11.2023 не вказано, за якою адресою здійснено вихід, не вказано свідків, понятих.

Ні матеріали подання, ні матеріали виконавчих проваджень не містять відомостей про отримання або неотримання боржником постанов про відкриття виконавчих проваджень та інших документів виконавчого провадження.

Будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язань, та доказів, які б свідчили про те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення - виконавцем суду не надано.

Крім того, державним виконавцем не зазначено та не долучено доказів на підтвердження того, що боржник перетинає державний кордон України.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення приватним виконавцем всіх інших можливих заходів із такого забезпечення.

Оскільки, звертаючись до суду, в порядку ст. 441 ЦПК України, із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні, чого ним зроблено не було, зважаючи на те, що на момент звернення до суду із таким поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, що також судом не встановлено, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що подання необґрунтоване та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.33 Конституції України, ст.441 ЦПК України, ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коренги А.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено та підписано 11.06.2024.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк