Номер провадження: 22-ц/813/3652/24
Справа № 514/1084/23
Головуючий у першій інстанції Кравченко П.А.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

з участю секретаря Волкової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 - адвоката Розенбойма Юрія Олександровичана рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 22 листопада 2023 року, постановленого під головуванням судді Кравченко П.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просила:

- визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 транспортного засобу RENAULT MASTER, рік випуску 2007, об`єм двигуна 2464 куб.см., зареєстрований за ОСОБА_4 16 липня 2011 року в Арцизькому ВРЕР в Одеській області на підставі вантажно-митної декларації та довідки-рахунка;

- визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 транспортного засобу RENAULT MASTER, рік випуску 2010, об`єм двигуна 2299 куб.см., зареєстрований за ОСОБА_4 06 березня 2013 року Арцизькому ВРЕР в Одеській області на підставі вантажно-митної декларації та довідки-рахунка;

- визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 транспортного засобу MERCEDES-BENS SPRINTER 319 CDI, рік випуску 2011, об`єм двигуна 2987 куб.см., зареєстрований за ОСОБА_4 20 вересня 2016 року у ТСЦ №5145 РСЦ МВС в Одеській області на підставі вантажно-митної декларації та договору купівлі-продажу;

- вирішити питання про судові витрати.

В обґрунтування свої позовних вимог позивачка зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_2 ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на все майно яке йому належало. Заповіту ОСОБА_4 не залишив. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є його мати ОСОБА_3 , а також його син ОСОБА_2 . Панаєтова А.П. в інтересах ОСОБА_2 в установлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Міцул О.В. із заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Міцул О.В. була заведена спадкова справа. 13 березня 2023 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Міцул О.В. було видано ОСОБА_2 свідоцтва на право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також на 1/2 частину транспортних засобів MERCEDES-BENS SPRINTER 413 CDI, рік випуску 2003; SMART COUPE, рік випуску 2003; MERCEDES-BENS SPRINTER 316 CDI, рік випуску 2014; MERCEDES-BENS SPRINTER 311 CDI, рік випуску 2006; MERCEDES-BENS SPRINTER 316 CDI, рік випуску 2012. Право власності другої половини зазначеної квартири та кожного вищезазначеного транспортного засобу належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видано 13 червня 2022 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Міцул О.В. Однак, нотаріус повідомила про неможливість видати свідоцтва про право на спадщину на транспортні засоби RENAULT MASTER, рік випуску 2007, RENAULT MASTER, рік випуску 2010, MERCEDES-BENS SPRINTER 319 CDI, рік випуску 2011, з підстав не надання спадкоємицями документів, що підтверджують право власності померлого на вказане спадкове майно, а саме свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів.

Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 22 листопада 2023 року у задоволені позову ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, адвокат Розенбойм Ю.О., представник ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, не витребував належні докази у справі, не взяв до уваги відсутність у позивача можливості захистити свої права щодо спадщини померлого батька у позасудовому порядку та необґрунтовано позбавив позивача права власності на майно після померлого батька.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

В судове засідання, призначене 03 грудня 2024 року учасники справи не з`явилися, були сповіщені належним чином (а.с. 91, 95-96 т. 2).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення відповідає не в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , поданої в інтересах малолітнього ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування на транспортні засоби, суд першої інстанції зробив висновок про те, що доводи позивача, щодо неможливості оформити свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку не підтвердженні належними доказами, з підстав того, що нотаріусом встановлено належність транспортних засобів за спадкодавцем, у зв`язку з чим нотаріус не позбавлений можливості видати відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємцям, які в свою чергу можуть отримати дублікати документів на транспортні засоби.

Колегія суддів з таким висновком погоджується не в повній мірі, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.15 т. 1).

Після смерті смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на майно, яке належало спадкоємцю на день його смерті, а саме: на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та на транспортні засоби: MERCEDES-BENS SPRINTER 413 CDI, рік випуску 2003; SMART COUPE, рік випуску 2003; MERCEDES-BENS SPRINTER 316 CDI, рік випуску 2014; MERCEDES-BENS SPRINTER 311 CDI, рік випуску 2006; MERCEDES-BENS SPRINTER 316 CDI, рік випуску 2012, автомобілі RENAULT MASTER, 2007 року випуску, RENAULT MASTER, 2010 року випуску, MERCEDES-BENS SPRINTER 319 CDI, 2011 року випуску, об`єм двигуна 2987 куб.см. (а.с.22-24 т. 1).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є його мати ОСОБА_3 , а також його син ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 20, 102 т. 1).

Після смерті спадкодавця, в шестимісячний термін до нотаріуса звернулись із заявами про прийняття спадщини спадкоємці першої черги - його мати ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , яка діє як законний представник свого малолітнього сина ОСОБА_2 (а.с.80, 97 т. 1).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Міцул О.В., ОСОБА_2 та ОСОБА_3 видані свідоцтва на право на спадщину за законом кожному по 1/2 частині на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також по 1/2 частині транспортних засобів MERCEDES-BENS SPRINTER 413 CDI, рік випуску 2003 д/н НОМЕР_3 ; SMART COUPE, рік випуску 2003 д/н НОМЕР_4 ; MERCEDES-BENS SPRINTER 316 CDI, рік випуску 2012 д/н НОМЕР_5 ; MERCEDES-BENS SPRINTER 311 CDI, рік випуску 2006 д/н НОМЕР_6 ; MERCEDES-BENS SPRINTER 316 CDI, рік випуску 2014 д/н НОМЕР_7 (а.с. 117, 118, 123, 125, 138, 157, 160, 162, 164, 166, 168 т. 1).

З матеріалів спадкової справи, вбачається, що окрім транспортних засобів, на які видані свідоцтва про право власності в порядку спадкування, ОСОБА_4 також на день смерті, належали наступні автомобілі:

RENAULT MASTER 2464 (2007 року випуску), № двигуна НОМЕР_8 , № кузова НОМЕР_9 , державній № НОМЕР_10 , що належав померлому на підставі свідоцтва НОМЕР_11 (а.с. 172 т. 1);

RENAULT MASTER, 2299 (2007 року випуску), № двигуна НОМЕР_12 , № кузова НОМЕР_13 , державній № НОМЕР_14 , що належав померлому на підставі свідоцтва НОМЕР_15 (а.с. 172 т. 1);

MERCEDES-BENS SPRINTER 319 CDI 2987 (2011 року випуску), № двигуна НОМЕР_16 , № кузова НОМЕР_17 , державній № НОМЕР_18 , що належав померлому на підставі свідоцтва НОМЕР_19 (а.с. 172 т. 1).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 дійсно належать RENAULT MASTER, рік випуску 2007, RENAULT MASTER, рік випуску 2010, MERCEDES-BENS SPRINTER 319 CDI, рік випуску 2011, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру транспортних засобів (а.с. 10 т.2).

З матеріалів спадкової справи також вбачається, що спадкоємцям першої черги на автомобілі RENAULT MASTER, рік випуску 2007, RENAULT MASTER, рік випуску 2010, MERCEDES-BENS SPRINTER 319 CDI, рік випуску 2011, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 175 т. 1).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (частина перша статті 1222 ЦК України).

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивачка вказувала на те, що перешкодою для належного оформлення (спадщини) спадкових прав (отримання свідоцтва про право на спадщину) є відсутність у неї правовстановлюючих документів на спірні транспортні засоби.

Таким чином, зверненню позивачки, в інтересах неповнолітньої дитини до суду з позовом про визнання права власності, мало передувати вирішення питання щодо отримання нею у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину, що у випадку відмови у вчиненні нотаріальної дії - видачі цього свідоцтва, вказувало б на наявність підстав для вирішення питання про порушення або невизнання її права у судовому порядку.

З матеріалів нотаріальної справи не вбачається, що нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, а навпаки є лист нотаріуса до компетентних органів про отримання дублікатів свідоцтв на спірні транспортні засоби (а.с. 86 т. 2).

Отже, за відсутності відмови нотаріуса про видачу свідоцтва про права на спадщину, вирішення цього спору в судовому порядку є неможливим та передчасним.

За наведених підстав колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування, але з підстав відсутності відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За таких підстав, апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає нормам законодавства та підлягає у зміні мотивувальній частині.

Таким чином, з врахуванням вище наведених обставин справи, апеляційний суд вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції в частині мотивування та в іншій частині рішення залишити без змін.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (12 грудня 2024 року).

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 - адвоката Розенбойма Юрія Олександровича задовольнити частково.

Рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 22 листопада 2023 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 12 грудня 2024 року

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Є.С. Сєвєрова