Справа № 342/130/24
Провадження № 2/342/206/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Сьомкайло І.-М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законними представниками якої є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/3 частку житлового будинку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 19.08.1988 право власності на житлове господарство по АДРЕСА_1 належало колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_6 . Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,22 га. ОСОБА_6 (тато позивачки) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя, 21.07.2022 ОСОБА_6 склав заповіт, яким розпорядив позивачці все своє майно, яке належить йому і буде належати на день смерті, на що він за законом матиме право, за винятком квартири АДРЕСА_2 . З метою реалізації своїх спадкових прав позивачка звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Ботвінцевої О.В., де була заведена спадкова справа №19/2022. 16.11.2023 позивачка отримана свідоцтво про право на спадщину на належну батькові земельну ділянку. Однак, нотаріус відмовила позивачці у видачі документів на спадщину на житлове господарство через реєстрацію його, як колгоспного двору, без визначення часток членів двору.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , в якому просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивовані тим, що станом на 15.04.1991 в спадковому господарстві в АДРЕСА_1 проживали: голова двору ОСОБА_6 , його дружина ОСОБА_2 та його донька ОСОБА_7 . Ніхто з перелічених осіб не звертався за виділом частки в колгоспному дворі. У відповідності до чинного законодавства України, кожному члену даного колгоспного двору належать рівні частки по 1/3. Таким чином, ОСОБА_1 підставно претендує на 2/3 частки спадкового житлового господарства, а ОСОБА_2 на 1/3 як член колгоспного двору.

Ухвалою суду від 12 лютого 2024 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/3 частку житлового будинку (справа № 342/192/24) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом (справа № 342/130/24), присвоївши об`єднаній справі № 342/130/24 (провадження 2/342/206/2024).

Ухвалою суду від 05 березня 2024 року залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законними представниками якої є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

В судове засідання сторони не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Позивач - відповідач ОСОБА_1 в поданій заяві від 22.01.2024 просить судовий розгляд справи проводити без її участі, позов підтримує.

Відповідач позивач ОСОБА_2 в зустрічній позовній заяві просить судовий розгляд справи ( підготовче та судові засідання) проводити без участі позивача за зустрічним позовом на підставі поданих письмових доказів. При вирішенні первісного позову позивача визнає, що ОСОБА_1 належить 2/3 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Від ОСОБА_3 до суду поступила заява про розгляд справи без її участі. Повідомляє, що будь яких заперечень стосовно успадкування ОСОБА_1 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 на підставі заповіту не має, будь яких майнових претензій щодо майна не пред`являє. Не заперечує щодо визнання судом права власності на вище вказане житлове господарство за ОСОБА_1 та ОСОБА_6 у належних їм частках.

Від ОСОБА_4 , в інтересах якої діють законні представники ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , поступила заява про розгляд справи без їх участі. Як законні представника ОСОБА_4 повідомили, що будь яких заперечень щодо успадкування ОСОБА_1 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 на підставі заповіту не мають, будь яких майнових претензій щодо цього майна не пред`являли. Не заперечують щодо визнання судом права власності на вищевказане житлове господарство за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у належних їм частках.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Із копії свідоцтва на право особистої власності на будинковолодіння від 19.08.1988, виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 134 від 13.07.1988, слідує, що в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку, господарських будівель, спору, розташованих в АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6 .

З довідки № 10-236 виданої 21.12.2023 Олієво-Королівським старостинським округом Городенківської міської ради слідує, що житловий будинок, що належав ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно знаходиться в АДРЕСА_3

Із виписки з інвентаризаційних матеріалів № 10842 виданої ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» вбачається, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 в Коломийському бюро технічної інвентаризації під реєстровим № 168 право власності по АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_6 (гол.колг.двору) на підставі свідоцтва про право власності виданого Городенківським РВК 19.08.1988 на підставі рішення цього ж виконкому № 134 від 13.07.1988.

Станом на 15.04.1991 в житловому будинку в АДРЕСА_3 ) за місцем проживання були зареєстровані: голова сім`ї ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується довідкою № 10-234 виданою 21.12.2023 Олієво-Королівським старостинським округом Городенківської міської ради.

Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 року, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Як вбачається із вищенаведеного на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві по АДРЕСА_3 були зареєстровані: голова колгоспного двору ОСОБА_6 , його дружина ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_7 , які набули право спільної сумісної власності на дане будинковолодіння, то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/3 частині. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися.

За заповітом від 21.07.2022 посвідченого старостою Олієво-Королівського старостинського округу №10 Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на випадок своєї смерті розпорядив:

- квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_4 - заповів в рівних частинах своїй дочці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та внучці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- все інше належне йому майно, яке належить йому і буде належати йому на день його смерті та на що він за законом матиме право заповів дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заповіт зареєстровано в книзі нотаріальних дій під № 10-15.

Голова двору ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 75 років в м. Городенка Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 621, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 07.10.2022 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок його смерті відкрилась спадщина.

На час смерті ОСОБА_6 був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 виданого 21.06.1974 Олієво-Королівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб 22 листопада 1969 року, актовий запис № 17, після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_9 .

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 24.09.1975 доводиться, що позивачка ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 , актовий запис № 1873, її батьками є: ОСОБА_6 та ОСОБА_2 . Після реєстрації шлюбу 10 лютого 1996 року з ОСОБА_10 , прізвище дружини було змінено з ОСОБА_9 на ОСОБА_11 , що доводиться копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 виданого 10.02.1996 виконком Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 виданого 16.10.1971 Олієво-Королівським сільським ЗАГС Городенківського району доводиться, що ОСОБА_12 народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 , її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 . Після реєстрації шлюбу 15 липня 1989 року з ОСОБА_13 , прізвище дружини було змінено з ОСОБА_9 на ОСОБА_14 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 0 від 26.12.2022. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 виданого 14.11.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції - 14 листопада 2013 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_14 , прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу - ОСОБА_15 .

Із довідки № 10-237 виданої 21.12.2023 Олієво-Королівським старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав без реєстрації місця проживання в АДРЕСА_1 та на день його смерті у даному житловому будинку за місцем проживання були зареєстровані: дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внучка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , внук ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_12 .

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Із копії спадкової справи № 19/2022, яка надана суду приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Ботвінцева О.В. вбачається, що 26 грудня 2022 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_6 звернулася ОСОБА_3 , а 25 січня 2023 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька звернулася позивача ОСОБА_1 . Також, 26.12.2022 до приватного нотаріуса звернулася ОСОБА_2 із заявою в якій зазначила. що зміст заповіту померлого її чоловіка ОСОБА_6 їй відомий, а також відомо про належність їй обов`язкової частки у спадщині не залежно від змісту заповіту, тому усвідомлюючи значення своїх дій і маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для неї істотне значення, за своєю справжньою волею, вона відмовляється від прийняття обов`язкової частки у спадщині після померлого чоловіка ОСОБА_6 . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71033024 від 26.12.2022 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи спадкодавця ОСОБА_6 , номер у Спадковому реєстрі 70093625, номер у нотаріуса 19/2022. Також. 23.01.2024 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_5 які діють як законні представники малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

16.11.2023 позивачу ОСОБА_1 були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_6 , які зареєстровані в реєстрі за № 1553, № 1554, № 1555 та № 1556. Витяги про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 74769848, №74770168, №74770389, № 74770531 від 16.11.2023 свідчать про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_6 , спадкоємець ОСОБА_1 , номер у Спадковому реєстрі 70093625, номер у нотаріуса 19/2022.

Позивач, як спадкоємець, яка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зверталася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька на нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Проте, Постановою приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Ботвінцева О.В. № 56/02-31 від 16.11.2023 позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що вищезгадане господарство, головою якого був ОСОБА_6 відносилось до колгоспного двору, а частка померлого в житловому будинку конкретно не визначена.

Копією технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» стверджується, що рік спорудження (реконструкції) житлового будинку - 1975, господарських будівель та споруд - 1980, 1989. Згідно Звіту про оцінку житлового будинку з надвірними спорудами складеного ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору № 559 від 18.12.2023 про вартість майна, ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 становить 193 950 грн. Із довідки № 10-235 виданої 21.12.2023 Олієво-Королівським старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що згідно по господарської книги № 3 Олієво-Королівського старостинського округу (номер об`єкта по господарського обліку 01 0223-1) за будинковолодіння, що в АДРЕСА_1 дійсно рахується земельна ділянка, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,20 га.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 363643177 формованої 29.01.2024 відомості щодо права власності на будинок АДРЕСА_1 відсутні.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог за первісним позовом та за зустрічним позовом, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають до часткового задоволення, а саме за позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 слід визнати право власності на 2/3 (1/3 +1/3) частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , а саме: 1/3 частка в порядку спадкування за заповітом після смерті тата ОСОБА_6 та 1/3 частка яка належить позивачу ОСОБА_18 , як члену колишнього колгоспного двору. В іншій частині позову слід відмовити у зв`язку з тим, що 1/3 ) частка вищевказаного житлового будинку належать відповідачу позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_2 , як члену колишнього колгоспного двору.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 про визнання за нею права власності 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 підлягають до задоволення, оскільки позивач за зустрічним позовом була членом колишнього колгоспного двору та її частка у даному дворі становить - 1/3, та у відповідності до норм ЦК України для оформлення права власності на належне їй майно, ОСОБА_2 необхідно визнати право власності на визначений розмір частки у приватній спільній сумісній власності, а саме у вищевказаному житловому будинку, який відносився до колгоспного двору.

При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області .

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316,317, 328, 355, 368, 370, 372, 1216, 1221,1223, 1258,1261, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 352,354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , право власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Місце проживання сторін по справі:

ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

ОСОБА_2 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 .

ОСОБА_3 - АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_9 ;

ОСОБА_4 - АДРЕСА_5 .

ОСОБА_5 - АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_10 .

Суддя: Гайдич Р. М.