Справа № 462/4325/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 червня 2024 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря судового засідання Чайко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Чорній Світлана Богданівна, про розірвання договору довічного утримання,

встановив:

ОСОБА_1 24.05.2024 року звернулася в суд із позовною заявою, в якій просить розірвати договір довічного утримання, укладений 02.04.2018 року між нею та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Чорній С.Б., зареєстрований в реєстрі за №405; скасувати обтяження, шляхом зняття заборони відчуження з квартири АДРЕСА_1 ; скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка була здійснена 02.04.2024 року на ім?я ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання, укладеного 02.04.2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Чорній С.Б., зареєстрованого в реєстрі за №405; визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.04.2018 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, відповідно до якого відповідач отримав у власність належну їй квартиру АДРЕСА_1 , натомість відповідач зобов`язувався забезпечувати, утримувати та доглядати її довічно. Однак, відповідач виїхав на постійне місце проживання до російської федерації, у зв?язку з чим повністю припинив виконувати покладені на нього обов`язки. У зв`язку з наведеним просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 27.05.2024 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

04.06.2024 року в порядку ст.200 ЦПК України судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання 11.06.2024 року позивач не з`явилася, хоча про дату, час і місце проведення такого була повідомлена належним чином, при цьому 03.06.2024 року подала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності за наявними у справі доказами, що є її правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзиву, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав і про причини своєї неявки суд не повідомив.

Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Чорній С.Б. у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.

За таких обставин, відповідно до ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши зібрані у справі докази та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02.04.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання (далі-Договір), який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Чорній С.Б., зареєстрований в реєстрі №406 (а.с.5-6).

Відповідно до п.1 Договору ОСОБА_1 передає у власність ОСОБА_2 належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 , взамін чого ОСОБА_2 зобов`язався забезпечувати ОСОБА_1 утриманням та доглядом довічно.

Згідно з п.8-9 Договору за згодою сторін обов`язок набувача по наданню відчужувачеві довічного забезпечення визнається у вигляді: забезпечення його житлом шляхом збереження права довічного проживання у відчужуваній квартирі; забезпечення придатним для носіння одягом і взуттям; забезпечення належним медичним обслуговуванням; забезпечення продуктами харчування; надання необхідної допомоги, догляду та утримання; після смерті відчужувача поховати його з додержанням прийнятих громадських та християнських звичаїв. Грошова оцінка зазначених у цьому Договорі видів матеріального забезпечення, яке має щомісячно надаватися відчужувачу, визначена Сторонами в розмірі 1000 грн. на місяць. Зазначена оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом.

На підставі вказаного договору 02.04.2018 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7), та 03.04.2018 року на вказану квартиру було зареєстровано заборону відчуження (номер запису про обтяження 25558573) (а.с.8).

Статтею 744 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з ч.1 ст.749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися Відчужувачу, підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу Відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Згідно з ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч.2, 3 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч.3 ст.12, ч.1 ст.76 ЦПК України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням Набувачем обов`язків за договором є повернення до Відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (ч.1 ст.756 ЦК України).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач.

Такі висновки щодо застосування положень статей 755, 756 ЦК України узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/1226/17-ц та від 06 травня 2020 року у справі № 755/1750/19.

Враховуючи наведене, беручи до уваги, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження виконання ОСОБА_2 умов договору довічного утримання від 02.04.2018 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення із застосуванням наслідків розірвання Договору щодо повернення ОСОБА_1 відчуженої за Договором квартири з визнанням за нею права власності на дану квартиру та скасування обтяження, накладеного відповідно до умов Договору.

За положеннями ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Оскільки позивачем за подання позовної заяви було сплачено 10611,60 грн. (а.с.1, 15, 16, 17) судового збору, хоча слід було сплатити судовий збір у меншому розмірі 9400,40 грн., тому на виконання вимог п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» позивачу ОСОБА_1 слід повернути 1211,20 (10611,60 9400,40) грн. надміру сплаченого судового збору.

Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 9400,40 грн. судового збору.

Керуючись ст.12, 13, 82, 89, 263-265, 268, 280-281, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 02 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Чорній С.Б., зареєстрований в реєстрі за №405.

Скасувати обтяження, встановлені договором довічного утримання, укладеного 02 квітня 2018 рокуміж ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Чорній С.Б., зареєстрований в реєстрі за №405, шляхом зняття заборони відчуження з квартири АДРЕСА_1 .

Скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка була здійснена 02 квітня 2018 року на ім`я ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання, укладеного 02 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Чорній С.Б., зареєстрований в реєстрі за №405.

Визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9400,40 грн. витрат зі сплати судового збору.

Головному управлінню Державної казначейської служби України у Львівській області (, що розташоване за адресою: м.Львів, вул. К.Левицького, 18) повернути з державного бюджету ОСОБА_1 1211,20 грн. надміру сплаченого згідно квитанції №9343-4530-5601-5088 від 27.05.2024 року судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем та третьою особою в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення повного судового рішення.

Позивач і третя особа, яким повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ;

третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Чорній Світлана Богданівна, місцезнаходження: м.Львів, пр.Червоної Калини, 97/39.

Текст рішення складено 11.06.2024 року.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний