ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 755/2056/24
провадження № 2/753/4817/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором позики. Позов обгрунтовано наступним. 03.06.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачкою було укладено Договір позики №2435971, за умовами якого ОСОБА_1 було надано у позику грошові кошти у розмірі 4000 гривень, які вона зобов`язалася повернути протягом 30 днів до 03.07.2021.

09.02.2022 між ТОВ «МАНІФОЮ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 09/02-2022, згідно якого останнє отримало право вимоги за вищевказаним кредитним договором.

У свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (далі за текстом ТОВ «Коллект центр») відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, у тому числі за Договором позики №2435971від 03.06.2021, укладеного між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 .

Відповідачка умови договору не виконала, кошти у встановлений договором строк не повернула. З урахуванням викладеного, позивач просить суд, стягнути з відповідачки заборгованість за Договором позики №2435971 від 03.06.2021, яка складається з основного боргу у розмірі 4000,00 грн, відсотки у розмірі 36000,00 грн. та судові витрати.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.02.2024 цивільну справу передано за територіальною підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 14.03.2024 для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Мицик Ю.С.

Ухвалою суду від 19.03.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня вручення ухвали.

У зазначений строк від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» засобом поштового зв`язку надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.04.2024 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено учасникам порядок та строк подачі заяв по суті справи.

Відповідно до відповіді №609603 юридична особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

Відповідно до відповіді №676675 фізична особа ОСОБА_1 має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

Ухвала суду була направлена до Електронного кабінету сторін.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідач не скористалася своїм процесуальним правом, передбаченим статтями 174, 178 ЦПК України та не направила суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 03.06.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачкою було укладено Договір позики №2435971, за умовами якого ОСОБА_1 було надано у позику грошові кошти у розмірі 4000 гривень, із процентної ставкою 1,99000% річних, тип ставки фіксована, які вона зобов`язалася повернути протягом 30 днів до 03.07.2021.

09.02.2022 між ТОВ «МАНІФОЮ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 09/02-2022, згідно якого останнє отримало право вимоги за вищевказаним кредитним договором.

У свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, у тому числі за Договором позики №2435971 від 03.06.2021, укладеного між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 .

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до приписів статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Враховуючи викладене, право вимоги за Договором позики №2435971 від 03.06.2021 року перейшло до позивача.

Відповідачка умови договору не виконала, згідно вказаного договору та у встановлений договором строк кошти не повернула, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 09.01.2024, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 52588,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту ) - 4000,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 48588,00 грн.

Разом з тим, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 40 000,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 4000,00 грн., заборгованість за відсотками - 36000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

На момент розгляду справи відповідачка не сплатила зазначену суму заборгованості.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, та вирішує стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за Договором позики №2435971 від 03.06.2021 у загальному розмірі 40000,00 грн., враховуючи принцип диспозитивності ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України)

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі.

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) тощо.

Як вбачається із матеріалів справи, між ТОВ «Коллект Центр» (як клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», укладено договір № 02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023 року, відповідно до якого адвокатське об`єднання бере на себе обов`язки надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором; надано суду прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», заявку ТОВ «Коллект Центр» про надання юридичної допомоги № 387 від 02.01.2024, з якої вбачається, що ТОВ «Коллект Центр» та адвокатське об`єднання погодили надання юридичних послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ; витягом з Акта № 2 про надання юридичної допомоги, від 08.01.2024 року по стягненню заборгованості з ОСОБА_1 (усна консультація з вивченням документів - 3000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 10000 грн.).

Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Беручи до уваги викладене, враховуючи підставу та предмет позову, характер виконаної адвокатом роботи та фактично надані послуги, зміст і обсяг позовної заяви, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу та складність даної справи, суд дійшов до висновку, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн. не відповідають критерію розумності, не співмірні із виконаною роботою адвоката, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер.

З огляду на зазначене у сукупності, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення вимог позивача про стягнення правничої допомоги в розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. та 3 028 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 280, 281 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість за Договором позики № 2435971 від 03.06.2021 року у розмірі 40000 гривень 00 копійок, 3 028 гривень 00 копійок судового збору; 5000 гривень 00 копійок витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, оф. 306.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду безпосередньо шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.06.2024.

Суддя Ю.С.Мицик