Справа № 529/190/24
Провадження № 2/529/174/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року Диканський районний суду Полтавської області в складі:

головуючої - судді Петренко Л.Є.

з участю секретаря - Звягольської В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог - приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Хіцан Т.В. про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Диканського районного суду Полтавської області з позовною заявою у якій просить визнати за ним право власності на житловий будинок з якого 1/3 частина як члена майна колишнього колгоспного двору, 2/3 частини спадкового майна, яке відкрилось після смерті матері ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову загалом вказує, що житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 має статус колишнього колгоспного двору. Членами такого колгоспного двору є позивач по справі, нині померлий батько ОСОБА_4 (голова колгоспного двору) та мати позивача ОСОБА_3 (член колгоспного двору), яка після смерті чоловіка, як спадкоємець за законом першої черги фактично успадкувала належну йому 1/3 частину колгоспного двору.

За життя мати позивача ОСОБА_3 у встановленому законом порядку, належну частку майна колгоспного двору не зареєструвала та правовстановлюючий документ на своє ім`я не отримувала, що унеможливлює отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті матері.

Також у своїй позовній заяві позивач ОСОБА_2 вказав, що на даний час позбавлений можливості у встановленому законом порядку зареєструвати право власності на свою 1/3 частку у майні колгоспного двору, оскільки чинне законодавство не містить визначення такого виду майна, як колгоспний двір.

Вказані вище обставини і слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

11.03.2024 ухвалою суддя Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання.

02.05.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, вказаним органом надіслано на адресу суду відзив на позов, згідно якого відповідач визнав позов в повному обсязі та просить розглянути справу без участі його представника.

Представник третьої особи приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Хіцан Т.В. подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність. Заперечення щодо задоволення позову відсутні.

Дослідивши документи справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.

20.07.1989 виконавчим комітетом Балясненської сільської ради народних депутатів видано Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_4 , який визначений головою колгоспного двору. Право власності на вказане майно зареєстровано в органах БТІ (а.с.12).

Судом встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 , станом на 01.07.1990 відносився до типу колгоспного двору, головою якого був нині померлий ОСОБА_4 , а членами ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та позивач у справі ОСОБА_2 (а.с. 14, 15).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Балясне Диканського району Полтавської області помер ОСОБА_4 (а.с.9).

22.12.2015 рішенням 4 сесії 7 скликання Балясненської сільської ради Диканського району Полтавської області вулицю Першотравнева в с. Балясне Диканського району Полтавської області перейменовано на вул. В.Г. Решетченка.

Згідно технічного паспорта, виданого 17.10.2023 приватним підприємством Полтавське Бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , в цілому складається з житлового будинку літ. А-1, літньої кухні літ.Б, б, сараїв літ. В, Ж, З, гаражу літ. Г, вбиральні літ. Д, огорожі №4 (а.с.20-21).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.а п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Окрім цього, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

З досліджених матеріалів справи, встановлено, що позивач ОСОБА_2 та нині померлі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не втратили своє право на частку у майні колгоспного двору.

Згідно ст.120 ЦК Української РСР, який діяв на момент виникнення майнових прав на спірне будинковолодіння, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 121 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних - ст. 123 ЦК Української РСР.

Таким чином, виходячи з рівності часток в майні колгоспного двору - житловому будинку по АДРЕСА_1 , всі члени колгоспного двору мали рівні частки житлового будинку з господарськими спорудами, а саме по 1/3частині.

В той же час, позивач ОСОБА_2 позбавлений можливості в позасудовому порядку зареєструвати своє право власності на фактично належну йому частку у майні колишнього колгоспного двору, оскільки чинним законодавством права власності на такий об`єкт нерухомого майна, як колгоспний двір не передбачена. Виходячи з цих обставин, а також приймаючи до уваги той факт, що позивачем правомірно набуто право власності на 1/3 частину спірного житлового будинку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання за останніми права власності на таку частину, як за колишнім членом колгоспного двору.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки ст. 1261 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

З дослідженої в судовому засіданні, належно завіреної копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 вбачається наступне.

Нині померлий ОСОБА_5 на випадок своєї смерті склав заповіт, яким належне йому майно у виді земельних ділянок площами 4,08 га, кожна, розташованих на території Балясненської сільської ради Диканського району Полтавської області та житловий будинок по АДРЕСА_2 , належного йому на підставі свідоцтва про спадщину, виданого 01.02.2010, заповів ОСОБА_6 ..

Крім того, як спадкоємицею за законом першої черги, заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 подано ОСОБА_3 дружиною померлого.

У разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 ЦК України цього Кодексу ч. 2 ст. 1223 ЦК України.

Отже, спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 у виді належної йому 1/3 частини колгоспного двору, оскільки вона не охоплена складеним останнім заповітом, прийняла дружина останнього ОСОБА_3 (нині померла) шляхом подачі відповідної заяви про прийняття спадщини та в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України (а.с. 85).

Однак, за життя нині померла ОСОБА_3 у встановленому законом порядку не встигла зареєструвати своє право власності на належну їй 2/3 частину колгоспного двору (1/3 належна їй як члену такого двору + 1/3 частина успадкована після смерті чоловіка).

Нині померла ОСОБА_3 хоча за життя і не встигла оформити фактично належну їй 2/3 частини житлового будинку, однак володіла ними до дня своє смерті, тому є її власністю, а отже і спадковим майном, яке відкрилось після її смерті.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті.

Судом встановлено, на момент смерті ОСОБА_3 , з останньою зареєстрованих осіб не було (а.с. 18).

Нині померла ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті склала заповіт, який посвідчений 13.08.2018 секретарем Балясненської селищної ради Диканського району Полтавської області, заповівши все своє майно своєму синові ОСОБА_7 (а.с. 66).

Позивач ОСОБА_2 у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті своєї матері, як спадкоємець за заповітом, що вбачається з дослідженої в судовому засіданні відповідної копії спадкової справи.

Однак, позивачеві ОСОБА_8 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на спірне будинковолодіння, оскільки воно відноситься до типу колгоспного двору, членами якого являються ОСОБА_4 та нині померла ОСОБА_3 .

Оскільки, спадкодавець ОСОБА_3 не виготовила правовстановлюючих документів на належні їй 2/3 частин вищевказаного будинку, внаслідок чого не можливо вирішити питання прийняття спадщини в позасудовому порядку, а тому суд вважає за можливе, визнати за позивачем ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом, право власності на 2/3 частини спірного спадкового будинковолодіння, що належала померлій.

В той же час, за позивачем ОСОБА_9 підлягає загалом визнання право власності в цілому не все спірне будинковолодіння, з яких 1/3 як члена у колишньому колгоспному дворі та 2/3 частини успадкованих після смерті матері ОСОБА_3 .

Отже, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 89, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності в цілому на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку літ. А-1, літньої кухні літ.Б, б, сараїв літ. В, Ж, З, гаражу літ. Г, вбиральні літ. Д, огорожі №4, з яких 1/3 як члена у колишньому колгоспному дворі, 2/3 як за спадкоємцем майна після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка 1/3 частиною володіла як член колгоспного двору, а 1/3 інших частин успадкованих нею після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Головуюча: Л.Є. Петренко