Справа № 344/4938/24
Провадження № 2/344/1957/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2024 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Мелещенко Л.В.

секретаря судового засідання Ласки І.О.,

за участю учасників справи:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача адвоката Паньківа В.Я.

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та припинення стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

15 березня 2024 року позивач ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: вул. Галицька, буд. 45, м. Івано-Франківськ, про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та припинення стягнення аліментів.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач зазначає, що 20 жовтня 2004 року зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. За час шлюбу народилося двоє синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У 2010 році відповідачка звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей. За наслідками розгляду даної справи № 2-3831/2010 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області 01 червня 2010 року ухвалив рішення, яким вирішив стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 350 гривень щомісячно на кожну дитину.

10 лютого 2011 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області винесено рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

З моменту припинення спільного проживання сторін і до сьогоднішнього дня старший син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває лише на його утриманні та вихованні, а молодший син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з відповідачем.

Після прийняття рішення про стягнення аліментів сторони домовились, що остання не буде звертатись у виконавчу службу для примусового стягнення аліментів, так як позивач буде виховувати і утримувати старшого сина ОСОБА_4 , а на її утриманні буде молодший син ОСОБА_5 .

Проте відповідач не дотримала свого слова та ще в 2010 році подала пакет документів у виконавчу службу на стягнення аліментів з ОСОБА_1 . За наслідками поданих документів старший державний виконавець ОСОБА_6 02 серпня 2010 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження.

З моменту відкриття виконавчого провадження і до 07 березня 2024 року позивач не знав, що по відношенню до нього є будь-які виконавчі провадження, у тому числі за несплату аліментів.

Працівниками державної виконавчої служби жодним чином не повідомлялось позивача, що є заборгованість по несплаті аліментів на утримання дітей, жодних процесуальних дій теж ними не проводилось та не надсилались на адресу боржника, позивача і будь-які виконавчі документи.

Про виконавче провадження позивач дізнався 07 березня 2024 року, коли на його адресу надійшов лист з постановами про накладення штрафу від 29 лютого 2024 року (ВП № 2058294); про арешт майна боржника від 29 лютого 2024 року (ВП № 2058294); про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 29 лютого 2024 року.

Відповідач по даній справі майже взагалі не цікавиться долею старшого сина ОСОБА_4 , не бере участь у його вихованні та жодним чином не утримує його у фінансовому плані. Такою участю займається лише позивач та повністю утримує його як фінансово, так і матеріально.

За таких обставин позивач просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах у розмірі 108 256,30 грн, що були нараховані на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 31 березня 2010 року по березень 2024 року включно (а.с. 1-4).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 березня 2024 року дану цивільну справу розподілено для розгляду головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с. 22-23).

Ухвалою суду від 19 березня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 24-26).

23 квітня 2024 року до суду надійшли письмові пояснення від Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить позов ОСОБА_1 залишити без задоволення. Вказує, що факт проживання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 не був оформлений жодним процесуальним документом, чинним законодавством не передбачений обов`язок державного виконавця встановлювати факт проживання дитини з одним з членів сім`ї. Вважає, що підстав для скасування заборгованості, що виникла станом на 13 березня 2024 року у розмірі 216 512,61 грн, немає (а.с.35-41, 53-55).

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, пояснила, що після розірвання шлюбу старший син ОСОБА_7 проживав з батьком, який його забезпечував та утримував. Молодший син залишився проживати з нею. Оскільки колишній чоловік не сплачував аліменти за рішенням суду, тому вона звернулася з заявою про відкриття виконавчого провадження, а згодом з заявою про вжиття заходів до ОСОБА_1 , який не сплачує аліменти на двох дітей.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача до суду не прибув, надаючи до суду письмові пояснення, просив слухати справу за відсутності представника відділу.

Під час провадження по справі свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що сторони по даній справі є його батьками. Він з п`яти років почав проживати лише з батьком ОСОБА_1 та живе з ним і по теперішній час. Матір не приймала участі у його вихованні та утриманні, оскільки вона проживала з його молодшим братом.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батько ОСОБА_1 та мати ОСОБА_3 (а.с. 6-7).

02 серпня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-3831, виданого 02 липня 2010 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів (а.с. 8).

Згідно копії розрахунку зі сплати аліментів, станом на 31 грудня 2015 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 48 322,59 грн (а.с.9-10).

Відповідно до копії розрахунку зі сплати аліментів, станом на 13 березня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 216 512,61 грн (а.с.11).

02 липня 2010 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 350 гривень щомісячно на кожну дитину (а.с. 12).

01 червня 2010 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області винесено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 350 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 31 березня 2010 року до досягнення дітьми повноліття (а.с. 13).

01 червня 2011 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області прийнято рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено на проживання з матір`ю ОСОБА_3 (а.с.14).

29 лютого 2024 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні №20583294 (а.с. 15).

29 лютого 2024 року державним виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №20583294 (а.с. 16).

29 лютого 2024 року державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа про стягнення ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 350 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 31 березня 2010 року (а.с.17).

Згідно копії Витягу з реєстру територіальної громади, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18-21).

Відповідно до копії довідки-розрахунку, загальна сума заборгованості по аліментах станом на 01 листопада 2011 року становить 12152,58 грн (а.с. 42, 56).

22 лютого 2024 року ОСОБА_8 зверталася до начальника Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про вжиття заходів щодо ОСОБА_1 , який не сплачує аліментів на дітей, оскільки сума заборгованості перевищує 215 тисяч гривень (а.с. 43, 57).

29 травня 2024 року ОСОБА_8 звернулася до начальника Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою, в якій повідомляє, що починаючи з 31 березня 2010 року по 25 березня 2023 року будь-яких претензій щодо сплати аліментів на старшу дитину не має (за вказаний період було нараховано 99243,62 грн заборгованості), відсутні будь-які претензії щодо сплати пропорційної половини суми штрафу на суму 107921,46 грн (а.с.69).

За правилами статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статей 150, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Частинами першою-другою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з частиною другою статті 197 Сімейного кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо).

Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі №477/1165/20, дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

За змістом частини першої статті 18 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У частині першій статті 10 Сімейного кодексу України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Відповідно до частини четвертої статті 273 Цивільного процесуального кодексу України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.

Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі №520/21069/18, процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності є достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Верховний Суд наголошує на тому, що відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

За своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Такі висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі №711/8561/16-ц.

Як зазначено в Постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дитини, звільнення від сплати заборгованості), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.

Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 Сімейного кодексу України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.

Висновки щодо застосування указаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17.

Судом встановлено, старший син сторін ОСОБА_4 фактично проживає разом з батьком з п`яти років, що підтверджено свідком, допитаним у судовому засіданні.

Відповідач у судовому засіданні підтвердила дану обставину та не заперечує проти задоволення позовних вимог щодо звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах на утримання старшого сина ОСОБА_7 .

З постанови про накладення штрафу від 29 лютого 2024 року вбачається, що утворилася заборгованість зі сплати аліментів на утримання двох дітей у загальному розмірі 215842,91 грн.

Оскільки позивач проживає з однією дитиною, яку самостійно утримує, отже заборгованість по аліментах, що були нараховані на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 31 березня 2010 року по березень 2024 року включно складає 107 921,46 грн.

За таких обставин суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статті 51 Конституції України, статей 141, 150, 180-182, 184, 197 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та припинення стягнення аліментів задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах у розмірі 107 921,46 грн (сто сім тисяч дев`ятсот двадцять одна гривня сорок шість копійок), що були нараховані на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 31 березня 2010 року по березень 2024 року включно.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , місцезнаходження: вул. Галицька, буд.45, м. Івано-Франківськ.

Вступна та резолютивна частини рішення складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 12 червня 2024 року.

Повний текст рішення складено та підписано 14 червня 2024 року.

Суддя Мелещенко Л.В.