Справа № 570/5516/23
Номер провадження 2/570/202/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю: секретаря судових засідань Гречки О.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Рівне (в підготовчому судовому засіданні) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки у майні, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати. Він є спадкоємцем першої черги спадкування після смерті матері і спадкоємцем за заповітом, оскільки 01 серпня 2024 року мати залишила заповіт. Однак, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, оскільки земельна ділянка перебувала в спільній сумісній власності ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 і за повідомленням нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину необхідно визначити частки в праві спільної власності спадкодавців. У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду та просить визначити, що частка ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на території з кадастровим номером :06:022:0074 складає 1/4, частка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в праві спільної сумісної власності на цю земельну ділянку складає 1/2.

В судове засідання позивач не з`явився.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася. Згідно поданої заяви позов підтримує, просить його задоволити. Розгляд справи просить провести без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви позов визнає. Просить справу розглядати без його участі.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася. Згідно поданої заяви позов визнає. Просить справу розглядати без її участі.

Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Фактичні обставини справи.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті матері і спадкоємцем за заповітом, оскільки 01 серпня 2014 року мати залишила заповіт, за яким все своє майно вона заповідала позивачу і ОСОБА_2 , який відмовився від своєї частки на користь позивача. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Самсонюк О.А., зареєстровано в книзі записів нотаріальних дій за №1151.

На частину спадкового майна позивач отримав свідоцтва про право на спадщину, в тому числі і на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Власником 1/2 частини цього житлового будинку на момент смерті матері був брат позивача - ОСОБА_5 і власником 1/4 частини вказаного майна, племінник позивача - ОСОБА_2 .

Між співвласниками 26 вересня 2014 року був укладений договір про порядок конкретного користування житловим будинком і надвірними будівлями між учасниками спільної часткової власності з зазначенням часток кожного співвласника. Цей житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,25 га з кадастровим номером :06:022:0074, право спільної сумісної власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно (реєстраційний номер нерухомого майна 46) за ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 брат позивача - ОСОБА_5 помер.

Спадкоємців першої черги після смерті брата немає, позивач є спадкоємцем другої черги, вчасно звернувся з заявою про прийняття спадщини, що стверджується витягом зі спадкового реєстру.

Спадкоємцями за правом представлення є такою племінники позивача - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - відповідачі у справі.

Отримати свідоцтво про право на спадщину на частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку позивач не можу, оскільки земельна ділянка перебувала в спільній сумісній власності ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , і за повідомленням нотаріуса, для отримання свідоцтва про право на спадщину необхідно визначити частки в праві спільної власності спадкодавців.

Норми закону, які підлягають до урахування та застосування при постановленні рішення.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

За ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна сумісна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Статтею 86 Земельного кодексу України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Частина 4 ст.120 ЗК (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження будівлі та споруди.

Згідно повідомлення № 267/02-14, № 268/02-14 від 03.10.2023 року приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Кутецької В., позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дана земельна ділянка знаходиться у спільній сумісній власності ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Частки спадкодавиці ОСОБА_4 та спадкодавця ОСОБА_6 не вказані, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину і проведення державної реєстрації.

Чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки.

Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування.

Проте не всі співвласники мають право у безспірному нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право на частку. Таким правом з усіх можливих учасників спільної сумісної власності згідно Закону України «Про нотаріат», Наказом Мінюсту «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, наділений лише другий з подружжя. Для цього нотаріус за місцем відкриття спадщини за заявою другого з подружжя, який пережив, видає свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя за правилами ст. 71 Закону України «Про нотаріат». Разом з тим, видачу нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності законодавство не передбачає, відтак слід припустити, що для успадкування частки у спільній сумісній власності після смерті іншого учасника спільної сумісної власності, крім подружжя, справа про визначення належної йому частки вирішуватиметься в суді.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст.355, ч. 1 ст.356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Висновки суду.

Отже, при розгляді справи позивачем були викладені та доведені обставини справи.

З наданих суду письмових доказів вбачається, що оскільки спадкодавиці ОСОБА_7 належала 1/4 частина будинковолодіння АДРЕСА_1 , то її частка в земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку має становити 1/4 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку з кадастровим номером :06:022:0074.

А частка ОСОБА_5 , якому належала 1/2 частка цього житлового будинку, буде становити 1/2 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку з кадастровим номером :06:022:0074.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Позивач не заявив про те, щоб понесені ним судові витрати були стягнуті з відповідачки на його користь. Адже кожна із сторін має право розпоряджатися своїми правами на власний розсуд. І в даному випадку позивач не бажає відшкодовувати понесені ним судові витрати. А суд не може прийняти рішення, вийшовши за межі волі позивача. Таким чином понесені позивачем судові витрати залишаються покладеними на нього.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки у майні - задоволити повністю.

Визначити, що частка ОСОБА_4 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :06:022:00, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , складає 1/4.

Визначити, що частка ОСОБА_5 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :06:022:00, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , складає 1/2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканець: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ).

Відповідачка: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ).

Суддя Красовський О.О.