ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/2182/20 Номер провадження 22-ц/814/614/24Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А.М. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

при секретарі Коротун І.В.

учасники справи:

представник відповідача ОСОБА_1

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 липня 2023 року, ухвалене суддею Чувановою А.М., повний текст рішення складено 26 липня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, Управління державної казначейської служби України в Московському районі м.Харкова Харківської області про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними рішеннями (діями) державних органів, -

В С Т А Н О В И В:

14 лютого 2022 ОСОБА_2 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, Управління державної казначейської служби України в Московському районі м. Харкова Харківської області про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними рішеннями (діями) державних органів, в якому просив суд стягнути з Державної казначейської служби України шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням (діями) посадової особи органу державної влади управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту поліції, грошові кошти в сумі 50 000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.08.2021 року інспектором 6 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, старшим лейтенантом поліції Алтуховим О.Г. винесено відносно ОСОБА_2 постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4700438 від 29.08.2021 року, відповідно до якої останній, нібито, керуючи автомобілем «Nissanrogue», номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Колосиста у м. Харків після зупинки працівниками поліції не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.9.9.б ПДР України, за що на нього було накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19.11.2021 року позов ОСОБА_2 задоволено, скасовано постанову про адміністративне правопорушення від 29.08.2021 року, оскільки інспектором Алтуховим О.Г. прийнято рішення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не обґрунтовано, без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення. Крім того, відповідно до постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАО №4807814 від 23.09.2021 року, 23.09.2021 року близько 09:39 год. поблизу будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , нібито, керуючи автомобілем після зупинки не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію. Проте, 23.09.2021 року за вказаною адресою ОСОБА_2 працівники поліції не зупиняли та він взагалі там не знаходився. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18.11.2021 року позов ОСОБА_2 задоволено, скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4807814 від 23.09.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.125 КУпАП. З врахуванням викладеного, вважає, що інспектором 6 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, старшим лейтенантом поліції Алтуховим О.Г., всупереч положень чинного законодавства, не було проведено правомірних дій щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та неналежно зафіксовано факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення. Вказаними незаконними рішеннями ОСОБА_2 було завдано моральної шкоди. Моральна шкода полягає в тому, що ОСОБА_3 двічі безпідставно звинуватив ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення та поширив цю неправдиву інформацію. У зв`язку з винесенням відносно ОСОБА_2 незаконних постанов, останній був змушений відчувати стрес та подавлений настрій досить тривалий час. Для доведення своєї невинуватості останній звертався до адвоката для надання правової допомоги, витрачав свій час та кошти. Через розповсюдження ОСОБА_3 неправдивої інформації постраждала ділова репутація ОСОБА_2 . Через хвилювання, викликане поширенням відносно нього неправдивої інформації, в останнього неодноразово підвищувався артеріальний тиск та погіршувався стан здоров`я в цілому. Внаслідок неправомірних дій інспектора ОСОБА_2 був змушений витрачати час на збирання доказів, складання процесуальних документів, звернення до суду, участі у судових засіданнях, пошуку кваліфікованої юридичної допомоги, через що у нього зірвалися життєві плани, відбулися погіршення стосунків із оточуючими людьми. Вважає необхідним визначити розмір морального відшкодування з відповідача в сумі 50 000 грн. на користь позивача.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16.02.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 26-27).

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2023 року, головуючим у справі визначено суддю Чуванову А.М. (а.с. 30).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05.04.2023 року прийнято до провадження цивільну справу, вирішено розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін 01.05.2023 року об 11-00 год. (а.с. 31).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 липня 2023 року позов ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, Управління державної казначейської служби України в Московському районі м. Харкова Харківської області про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними рішеннями (діями) державних органів - задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням (діями) посадової особи органу державної влади управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту поліції, грошові кошти в загальному розмірі 2 000гривень.

У задоволенні решти вимог позивачу ОСОБА_2 - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що наявні правові підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди, виходячи з того, що дії працівника патрульної поліції щодо складання відносно ОСОБА_2 протоколів про адміністративне правопорушення та постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно та відшкодування якої здійснюється незалежно від вини. Факт закриття справ про адміністративне правопорушення за відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення свідчить про те, що постанови про вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП, складені щодо позивача незаконно, що спричинило позивачу моральну шкоду.

В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Департамент патрульної поліції не входить до складу кримінальної та спеціальної поліції, як зазначено п.1 п.5 ст. 13 Закону України «Про національну поліцію», не має оперативних підрозділів, визначених ст. 5 Закону України «Про оперативно - розшукову діяльність», не має слідчих відділів в структурі територіальних підрозділів поліції, функціонує виключно в межах, визначених Законом повноважень, якими наділені підрозділи патрульної поліції. Таким чином, Департамент патрульної поліції не є органом, який здійснює оперативно - розшукову діяльність чи досудове розслідування. Отже підстав для застосування ч.1 ст. 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» при вирішенні даного спору немає. Зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в його заподіянні. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно - правова відповідальність не настає. При цьому, порушення прав людини чи погане поводження з нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції, проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується. Таким чином вважає, що фактичних даних про наявність моральної шкоди позивачем в суді першої інстанції не надано, а суд ототожнив факт скасування оскарженої постанови з наявністю моральної шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилися інші учасники справи. 15.01.2024 року до апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Сагайдак Е.С. про розгляд справи у відсутність позивача та його представника.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 29.08.2021 року інспектором 6 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, старшим лейтенантом поліції Алтуховим О.Г. винесено відносно ОСОБА_2 постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4700438 від 29.08.2021 року, відповідно до якої останній, керуючи автомобілем «Nissanrogue», номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Колосиста у м. Харків після зупинки працівниками поліції не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.9.9.б ПДР України, за що на нього було накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Крім того, відповідно до постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАО №4807814 від 23.09.2021 року, 23.09.2021 року близько 09:39 год. поблизу будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем, після зупинки не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19.11.2021 року позов ОСОБА_2 задоволено, скасовано постанову про адміністративне правопорушення від 29.08.2021 року, оскільки інспектором Алтуховим О.Г. прийнято рішення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 необґрунтовано, без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення (а.с. 11-13).

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 18.11.2021 року позов ОСОБА_2 задоволено, скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4807814 від 23.09.2021 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.125 КУпАП (а.с.14-18).

За результатами розгляду справи по суті позовних вимог, суд першої інстанції визнав, що внаслідок ініціювання провадження у справах про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 зазнав душевних страждань, пережитих внаслідок відвідування судових інстанцій; душевних страждань внаслідок постійного стресу; душевних страждань у зв`язку із приниженням його честі та гідності.

Враховуючи характер та обсяг моральних страждань позивача внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, також враховуючи, що внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності позивач переніс нервовий стрес, оскільки був вимушений захищатися від необґрунтованих дій інспектора патрульної поліції та звертатися до суду, щоб довести неправомірність дій інспектора патрульної поліції, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до положення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно яких розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку визначити розмір морального відшкодування в сумі 2000 грн., а у задоволенні інших вимог позивачу слід відмовити.

Доводи відповідачів про те, що сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне наслідків цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди, то ці доводи є юридично неспроможними, оскільки здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке у подальшому було закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є, як правило, відповідне судове рішення, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищих посадових осіб органу державної влади.

При цьому, судом першої інстанції враховано правові висновки Верховного Суду, що містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 10 січня 2019 року у справі №532/1243/16-ц (провадження №61-34251св18), від 26 лютого 2020 року у справі №142/143/17 (провадження №61-5739св19), а також об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц.

Суд першої інстанції виходив з того, що не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог позивача доводи про те, що позивачем не доведено протиправність дій чи бездіяльності посадових осіб патрульної поліції та застосування ст. 1176 ЦК України до цих правовідносин, з огляду на таке.

Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі п. 2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Згідно з ст. 1173 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст.1174 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Предметом даного позову є стягнення з Держави через Державну казначейську службу України шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням (діями) посадової особи органу державної влади управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту поліції, грошових коштів в сумі 50000 грн.

Відповідно до статті 56 Конституція України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Згідно частини 1-2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі №487/6970/20 зазначено, що гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Верховний Суд в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01 березня 2021 року у справі №180/1735/16-ц відмітив, що по своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (частина друга статті 1176 ЦК України).

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення (пункт 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Згідно висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі №569/1799/16-ц, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Компенсація моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У відповідності до статей 23, 1176 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується державою і при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За результатами перегляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що моральні страждання позивача виявились у душевних переживаннях та у хвилюванні через ухвалення незаконних рішень працівником поліції відносно нього, окрім того, позивач, був змушений докладати додаткових зусиль для поновлення своїх прав шляхом звернення до суду із позовом про скасування неправомірних рішень.

Доводи Департаменту патрульної поліції про те, що у даній категорії справ не підлягають застосуванню норми Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є безпідставними, оскільки ґрунтуються на не правильному тлумаченні законодавства.

Можливість застосування вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в даній категорії справ підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 26 квітня 2023 року у справі №227/4691/21.

Суд першої інстанції при визначенні грошової компенсації моральної шкоди, з урахуванням засад розумності та справедливості вважав, що позивачу завдано моральної шкоди та обґрунтовано визначив розмір її грошової компенсації 2 000 грн.

Належних доказів на спростування визначеного судом розміру моральної шкоди відповідачем суду надано.

З огляду на вище наведене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 правильними.

У той же час, суд першої інстанції не врахував, що кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України та у таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкт його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів.

Вказаний висновок відповідає правовому висновку, викладеному Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року у справі №910/23967/16, в якій вказано, що резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання.

Тому резолютивну частину рішення суду першої інстанції в частині стягнення грошової компенсації моральної шкоди у розмірі 2 000 грн. слід змінити, виключивши з неї відомості про списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 4 статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи вищевикладене, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 липня 2023 рокупідлягає зміні, а саме його резолютивна частина, а відтак апеляційна скарга Департаменту патрульної поліції підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 4, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 липня 2023 року - змінити.

Викласти абзац другий резолютивної частини рішення у наступній редакції.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 2 000 (дві тисячі) гривень в якості компенсації завданої моральної шкоди незаконним рішенням (діями) посадової особи органу державної влади Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 липня 2023 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 січня 2024 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О.І. Обідіна О.В. Прядкіна