Справа № 689/1191/24
УХВАЛА

Іменем України

14.06.2024 року смт. Ярмолинці

Суддя Ярмолинецького районного суду Хмельницької області Шевчик О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

13 червня 2024 року позивач звернулась до суду із заявою, в якій з метою забезпечення виконання рішення суду просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки: кадастровий номер :01:005:0124, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 040 та кадастровий номер :01:005:0125, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 040.

В заяві зазначила, що невжиття такого заходу забезпечення позову ускладнить ефективний захист порушених прав позивача. Так, предметом спору є земельні ділянки, які є підстави вважати власністю позивача, і які відповідачі без згоди позивача можуть відчужити на користь третіх осіб.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Судом встановлено, що в провадженні судді Ярмолинецького районного суду Хмельницької області Шевчик О.М. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Ярмолинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення компенсації вартості майна, визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування та усунення перешкод у користуванні земельними ділянками.

Ухвалою судді від 06 червня 2024 року відкрито провадження по цій справі та призначено підготовче судове засідання.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 Постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, і що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а також поновленню порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Твердження заявника про те, що, виконання судового рішення відповідачами без забезпечення позову неможливе, оскільки відповідачі без згоди позивача можуть відчужити на користь третіх осіб вказані земельні ділянки, нічим не обґрунтовані.

Тобто, позивач не надав суду доказів, які б свідчили про те, що внаслідок незабезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки це призведе до ускладнення чи неможливості виконання рішення суду, а також до порушення права власності позивача.

Будь-яких доказів того, що відповідачі можуть уникнути виконання рішення суду та відчужити належні їм земельні ділянки суду, не надано.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Шевчик О.М.