04.06.2024 Єдиний унікальний номер 205/4545/24
Провадження № 4-с/205/24/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Данчула К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на дії/бездіяльність органу примусового виконання,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернулась до суду з вищевказаною скаргою, в якій просила визнати бездіяльність Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо невиключення відомостей про неї з Єдиного реєстру боржників, у зв`язку з завершенням виконавчого провадження №56493017 та зобов`язати Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виключити відомості про неї з Єдиного реєстру боржників, у зв`язку з завершенням виконавчого провадження №56493017, мотивуючи свої вимоги тим, що на виконання рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 листопада 2017 року у справі №266/3970/17 Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 30 травня 2018 року відкрив виконавче провадження №56493017. Станом на 14 квітня 2024 року виконавче провадження завершено, але закриваючи виконавче провадження державний виконавець не виключив відомості про неї з Єдиного реєстру боржників, чим порушив її права та інтереси, оскільки вона не має заборгованості, виконавче провадження завершено, але відомості про неї з Єдиного реєстру боржників не

виключені, що має негативні наслідки щодо мене, зокрема обмежує її у вільному пересуванні за межі України.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2024 року відкрито провадження з призначенням розгляду скарги.

Представником Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Філончук Д.П. було надано до суду заперечення на скаргу, в яких просила відмовити у задоволенні скарги, в обґрунтування зазначивши, що у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження АСВП №56493017 за заявою стягувача АТ КБ «Приватбанк» з примусового виконання виконавчого листа №266/3970/17, виданого 10 листопада 2017 року Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 40 912,60 грн. У відділі до 18 березня 2020 року відсутні відомості та підтверджуючі документи щодо виконання в повному обсязі або часткового виконання рішення суду та сплати виконавчого збору. Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу і копію вказаної постанови, а оригінал виконавчого документу скеровано до АТ КБ «Приватбанк». Згідно з ч. 7 ст. 9 ЗУ «Про виконавче провадження» відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.п. 1, 3, 11 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», або постанови передбаченої ч. 4 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Скаржником ОСОБА_1 було надано письмові пояснення, в яких скаргу підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити, в обґрунтування посилаючись на постанову Верховного Суду від 19 травня 2022 року у справі 420/15082/20, а також просила розглядати скаргу за її відсутності.

Представник заінтересованої особи - Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Філончук Д.П. у своїх запереченнях просила розглядати справу без участі представника та відмовити в задоволенні скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали скарги, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків.

Матеріалами справи підтверджено, що 30 травня 2018 року держаним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Мироненко І.В. відкрито виконавче провадження №56493017 з виконання виконавчого листа №266/3970/17, який видано 10 листопада 2017 року Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 40 912,60 грн. (а. с. 19-20).

Також матеріалами справи підтверджено, що 18 березня 2020 року держаним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тараш І.А. повернуто стягувачу виконавчий лист №266/3970/17, який видано 10 листопада 2017 року Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 40 912,60 грн., на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (а. с. 21-22).

З наявних в матеріалах справи відомостей з Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 14 квітня 2024 року судом встановлено, що виконавче провадження №56493017, відкрите 30 травня 2018 року, є завершеним (а. с. 4).

Отже, з матеріалів справи не вбачається, що повторно виконавчий лист №266/3970/17, який видано 10 листопада 2017 року Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області, за яким боржником є ОСОБА_1 , до відділу на виконання не надходив та не перебуває.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною першою статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема таких виконавчих документів як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частинами 1, 5 статті 9 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 7 ст. 9 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 23 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо: при повторному пред`явленні такого виконавчого документа до примусового виконання виконавче провадження за таким виконавчим документом закінчено на підставі частини першої статті 39 Закону, а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена); після повернення виконавчого документа стягувачу на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів для задоволення вимог стягувача, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено; після повернення виконавчого документа стягувачу наявні обставини, визначені частиною першою статті 39 Закону (крім випадків, коли виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні), а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена), та виконавчого збору, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні (крім випадків, коли відповідно до статті 27 Закону виконавчий збір стягненню не підлягає); відомості про боржника підлягають виключенню з Єдиного реєстру боржників на підставі судового рішення. До заяви про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників додається документ / копія документа, що підтверджує наявність обставин для винесення відповідної постанови. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього заяви боржника перевіряє викладені у цій заяві обставини та додані до неї документи, у тому числі за допомогою автоматизованої системи (щодо стану відповідного виконавчого документа; відомостей про орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, у якого перебував на виконанні виконавчий документ, тощо), Єдиного державного реєстру судових рішень (щодо наявності відповідного судового рішення). Постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься не пізніше наступного робочого дня з дня отримання виконавцем підтвердження наявності обставин для винесення такої постанови. Заява боржника та додані до неї документи, а також документи за результатом розгляду такої заяви приєднуються до матеріалів виконавчого провадження, в межах якого виноситься постанова про виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників. У разі якщо виконавче провадження, за яким подано заяву про виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників, знищено у зв`язку із закінченням строку його зберігання, а також у випадку коли таке виконавче провадження перебувало на виконанні у приватного виконавця, діяльність якого припинена або яким змінено виконавчий округ, виконавець вживає заходів щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження за допомогою відомостей автоматизованої системи та інших документів, інформації, одержаних ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні перебував виконавчий лист №266/3970/17, який видано 10 листопада 2017 року Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 40 912,60 грн., а 18 березня 2020 року постановою держаного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тараш І.А. вказаний виконавчий лист було повернуто стягувачу ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (виконавче провадження №56493017).

За наявною в матеріалах справи інформацією з Єдиного реєстру боржників від 14 квітня 2024 року відомості про ОСОБА_1 , як про боржника, зокрема, у виконавчому провадженні №56493017, не виключені з реєстру (а. с. 5).

Звертаючись до суду зі скаргою, заявник зазначає про бездіяльність виконавчої служби щодо не виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників, з огляду на те, що на сьогоднішній день виконавчий лист повернуто стягувачу, а державний виконавець після завершення щодо неї виконавчого провадження не виключив відомості про неї з Єдиного реєстру боржників, чим порушив її права та інтереси, оскільки вона не має заборгованості, а виконавче провадження завершено.

Відповідно до п. 6 розд. ХІ Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №2432/5 від 05 серпня 2016 року, система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови: про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження»; про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»; про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів; про скасування заходів примусового виконання згідно з частиною четвертою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»; про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Отже, ч. 7 ст. 9 ЗУ «Про виконавче провадження», а також п. 6 розд. ХІ Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження визначено вичерпний перелік підстав вилучення відомостей про боржників з Єдиного реєстру боржників.

Скаржником не доведено належними, допустимими та достатніми доказами в розумінні ст. ст.77-78, 80 ЦПК України про наявність підстав для виключення відомостей про неї з Єдиного реєстру боржників та бездіяльності виконавчої служби щодо не виключення зазначених відомостей.

З досліджених судом письмових доказів судом встановлено, що виконавчий лист №266/3970/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу був повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», тоді як ч. 7 ст. 9 ЗУ «Про виконавче провадження» та п. 6 розділу ХІ Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження визначено, що лише повернення виконавчого документу на підставі п. 1, 3, 11 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» має наслідком виключення відомостей з реєстру боржників.

Також ОСОБА_1 не надано суду доказів, які б відповідно до положень п. 23 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року, зобов`язували державного виконавця виключити відомості про неї, як про боржника з Єдиного реєстру боржників (виконавче провадження не було закінчено відповідно до положень ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», доказів сплати заборгованості після повернення виконавчого листа та виконавчого збору суду не надано, а також не вказано обставин, визначених ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», які виникли після повернення виконавчого листа, тощо).

Крім того, главою 50 ЦК України визначений вичерпний перелік підстав припинення зобов`язання, і закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не припиняє обов`язку боржника виконати зобов`язання щодо погашення заборгованості.

При цьому, суд зазначає, що боржник також не позбавлений права звернутися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у разі пропуску стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання або у зв`язку з прощенням боргу, та повторно пред`явити вимогу до виконавчої служби про виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників відповідно до положень п. 23 Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Враховуючи вищезазначене, доводи скаржника є необґрунтованими, отже суд не вбачає підстав для її задоволення, а тому скарга ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1, 3, 9, 13, 37 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 77-78, 80, 247, 353, 447 ЦПК України, Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження визначено, Інструкцією з організації примусового виконання рішень, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на дії/бездіяльність органу примусового виконання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення. У разі якщо ухвалу було поставлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Т.П. Терещенко

.