Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кравченко О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Ахтієвої Р.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Котович Микита Олегович, звернувся до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 05 серпня 2020 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, згідно умов якого позикодавець передав у власність позичальника грошові кошти в сумі 22 000 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути позику в строк до 24 жовтня 2020 року. З метою підтвердження факту отримання грошових коштів позичальник надав позикодавцю розписку.

Після настання строку повернення позики, ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 з вимогою повернути позичені кошти, однак вимоги позивача залишились без задоволення, позика до теперішнього часу не повернута, тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 22 000 доларів США, а також судові витрати у вигляді витрат на оплату судового збору у розмірі 8045,10 грн. та витрати на професійну правову допомогу.

Ухвалою судді від 20.09.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

20.12.2023 року представником відповідача адвокатом Братцевою Н.С. подано клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи, посилаючись на те, що відповідач заперечує проти позову про стягнення з нього грошових коштів за договором позики у повному обсязі, оскільки договір позики від 05.08.2020 року з позивачем не підписував, у тому числі і рукописний текст.

Ухвалою суду від 22.12.2023 року клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про призначення судової почеркознавчої експертизи задоволено. Призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпровського науково-дослідного інституту судових експертиз. Оплату за проведення експертизи покладено на відповідача ОСОБА_3 . Провадження у цивільній справі зупинене до отримання результатів експертизи.

Ухвалою суду від 31.01.2024 року поновлено провадження у справі для вирішення клопотання експерта та здійснення процесуальний дій, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 22.02.2024 року визнано обов`язковою явку відповідача ОСОБА_3 в підготовче засідання на 29.02.2024 року та зобов`язано надати суду документи, які містять вільні зразки його почерку.

Ухвалою суду від 24.04.2024 року визнано явку відповідача ОСОБА_3 у підготовче засідання обов`язковою для надання експериментальних зразків почерку та підпису, підготовче засідання відкладено на 15.05.2024 року.

Ухвалою суду від 15.05.2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат Братцева Н.С. у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи суду не подали.

Вислухав пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності та взаємозв`язку і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05 серпня 2020 року ОСОБА_2 (Позикодавець) та ОСОБА_3 (Позичальник) укладений договір позики. Відповідно до умов договору позики, позивач в день підписання договору передає позичальнику грошові кошти в розмірі 22 000 доларів США готівкою, а відповідач зобов`язується повернути суму позики в термін до 24 жовтня 2020 року (а.с.9).

На підтвердження отримання позики у розмірі 22 000 доларів США, відповідач надав позивачу письмову розписку від 05.08.2020 року (а.с.10).

Оригінали вказаних документів були надані позивачем суду для огляду та проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 22.12.2023 року за клопотанням представника відповідача судом була призначена судово-почеркознавча експертиза.

07 травня 2024 року до суду надійшло повідомлення від Дніпропетровського Науково-дослідного інституту судових експертиз від 29.04.2024 року №1955/05-16/-24 про неможливість надання висновку судового експерта у цивільній справі №179/1507/23 у зв`язку з тим, що попередня оплата за проведення експертизи відповідачем не здійснена (а.с.202-204).

Крім того, на неодноразові виклики до суду з метою надання вільних та експериментальних зразків почерку та підпису, відповідач ОСОБА_3 не з`явився, необхідні для проведення експертизи зразки почерку та підпису не надав, фактично ухилившись від проведення експертизи.

Відповідно до ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Враховуючи вищенаведене, суд визнає встановленим факт підписання відповідачем ОСОБА_3 договору позики, а також розписки про отримання від позивача ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 22 000 доларів США.

За умовами договору позики, відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у розмірі 22 000 доларів США у термін до 24 жовтня 2020 року. Однак, в обумовлений сторонами договору позики строк, відповідач отримані у позику грошові кошти позивачу не повернув.

Згідно з частинами першою та другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дату отримання коштів.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору, зміст його умов, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі №319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі №524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі №604/1038/16 та від 23 квітня 2020 року у справі №501/1773/16-ц, від 10 серпня 2022 року у справі №504/369/18.

Згідно зі статтею 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Такі висновки щодо застосування статей 1046,1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі №6-996цс17.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 05 серпня 2020 року було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_3 отримав від позивача ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 22 000 доларів США, які зобов`язався повернути до 24 жовтня 2020 року. На підтвердження факту отримання грошових коштів, відповідач ОСОБА_3 05.08.2020 року видав позивачу розписку, оригінал якої знаходиться у позивача та був наданий суду для огляду. Однак, в обумовлений сторонами договору позики строк, відповідач отримані у позику грошові кошти позивачу не повернув. Доказів зворотного відповідачем суду не надано.

Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

За змістом положень статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Оскільки відповідач порушив свої зобов`язання за договором позики від 05.08.2020 року, отримані у позику грошові кошти у сумі 22 000 доларів США позивачу не повернув, порушене право позивача, як позикодавця, підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача заборгованості.

Позивач просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 22 000 доларів США, що передбачено договором позики та не суперечить діючому законодавству.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви, у розмірі 8045,10 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 76-81, 141, 259, 263- 265, 268, 354 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 05 серпня 2020 року у розмірі 22 000 (двадцять дві тисячі) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 8045,10 грн. (вісім тисяч сорок п`ять грн. 10 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 17 червня 2024 року.

Суддя О.Ю. Кравченко