справа №758/98/24 головуючий у суді І інстанції Якимець О.І.
провадження № 22-ц/824/7837/2024 суддя-доповідач у суді ІІ Інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Лобоцької В.П.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 січня 2024 року у справі за заявою Головного управління ДПС у Вінницькій області, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Акціонерне товариство «Укрсиббанк», про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2023 року ГУ ДПС у Вінницькій області звернулося до суду з заявою та просило зобов`язати АТ «Укрсиббанк» надати заявнику інформацію, що містить банківську таємницю відносно ОСОБА_1 , а саме про рух грошових коштів по розрахунковому рахунку: номер рахунку НОМЕР_1 , (980 - Українська гривня), номер рахунку НОМЕР_2 (980-Українська гривня) із зазначенням призначення платежу, суми платежу, дати здійснення операції, код ЄДРПОУ та назви контрагентів за період з 01 січня 2017 року по 08 липня 2019 року.

Заява обґрунтована тим, що у заявника відсутні будь-які документи для здійснення перевірки господарської діяльності ПП-ФО ОСОБА_1 , а в інший спосіб ніж за судовим рішенням їх отримати не можливо, оскільки вказана інформація містить банківську таємницю.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 11 січня 2024 року заяву ГУ ДПС у Вінницькій області задоволено частково. Зобов`язано АТ «Укрсиббанк» розкрити для ГУ ДПС у Вінницькій області інформацію, що містить банківську таємницю відносно ОСОБА_1 в частині інформації про рух коштів (список операцій) за період з 01 січня 2017 року по 08 липня 2019 року по банківському рахунку НОМЕР_2 (980-Українська гривня), відкритому в АТ «Укрсиббанк». У решті вимог заяви - відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУ ДПС у Вінницькій області просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви через неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник вказує про те, що оскільки контролюючий орган вчинив визначені законом дії для проведення документальної позапланової виїзної перевірки, проведення цієї перевірки було неможливими з незалежних від контролюючого органу причин, зокрема, відсутності платника податків за місцем своєї реєстрації, у ГУ ДПС у Вінницькій області виникла необхідність в зверненні з заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю. На момент проведення перевірки ПП-ФО ОСОБА_1 не мав статусу фізичної особи-підприємця з моменту внесення до ЄДР запису про припинення діяльності фізичної особи-підприємця, а, отже, у наказі № 376 к від 15 лютого 2023 року про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП-ФО ОСОБА_1 зазначено саме «платник податків- фізична особа». У своєму рішенні суд першої інстанції зазначав «Головним управлінням ДПС у Вінницькій області направлено запит до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Жмеринського районного відділу поліції про встановлення місцезнаходження платника податків за податковою адресою. Відповіді на зазначені письмові запити контролюючим органом не отримано». Однак, дане твердження не відповідає дійсності, оскільки як уже було зазначено Жмеринський районний відділ поліції ГУ НП у Вінницькій області у своїй відповіді № 8892/218/01-23 від 21.07.2023 року на запит контролюючого органу стосовно здійснення заходів щодо встановлення місця знаходження ПП-ФО ОСОБА_1 повідомив контролюючий орган, що ОСОБА_1 зареєстрований разом з сином, ОСОБА_2 за адресою, АДРЕСА_1 . Однак, під час неодноразових перевірок ОСОБА_1 був відсутній за даною адресою. Також, згідно наданих пояснень жителів будинку АДРЕСА_2 було встановлено, що протягом останніх півтора роки ОСОБА_1 за даною адресою не проживає, місце перебування та будь-які його контактні дані їм не відомі. Даний факт також є доказом незнаходження платника податків за місцем своєї реєстрації та відсутності можливості у контролюючого органу провести документальну позапланову виїзну перевірку ПП-ФО ОСОБА_1 . Отже, суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення припустився помилкових висновків про відсутність у контролюючого органу правових підстав про розкриття інформації, що містить банківську таємницю, зокрема відносно контрагентів ПП-ФО ОСОБА_1 .

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, ГУ ДПС у Вінницькій області отримано інформацію від державного реєстратора щодо припинення 08 липня 2019 року підприємницької діяльності ПП-ФО ОСОБА_1 .

Згідно з наказом ГУ ДПС у Вінницькій області від 15 лютого 2023 року № 376к з 04 травня 2023 року повинна розпочатися позапланова виїзна перевірка господарської діяльності ПП-ФО ОСОБА_1 за період з 01 січня 2017 року по 08 липня 2019 року, у зв`язку із припиненням підприємницької діяльності.

Фахівцями ГУ ДПС у Вінницькій області 05 травня 2023 року здійснено вихід за податковою адресою платника ППФО ОСОБА_1 , та в результаті чого встановлено, що ППФО ОСОБА_1 за податковою адресою відсутній, про що складено акт щодо неможливості проведення перевірки, у зв`язку з відсутністю платника податків - фізичної особи за податковою адресою від 05 травня 2023 року № 548/02-32-24-05/.

ГУ ДПС у Вінницькій області направлено запит до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Жмеринського районного відділу поліції про встановлення місцезнаходження платника податків за податковою адресою.

Згідно з інформаційних даних АІС «Податковий блок» ППФО ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) для проведення розрахункових операцій використовував наступний банківський рахунок в AT «Укрсиббанк», МФО 351005: № НОМЕР_2 (980-Українська гривня), дата відкриття 18 січня 2016 рік, дата закриття 05 серпня 2019 рік.

Рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині задоволених позовних вимог, а, відтак, в зазначеній частині апеляційним судом не переглядається.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що документальна планова виїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства щодо правильності нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування проводилася щодо ППФО ОСОБА_1 . Разом із тим, відсутні докази щодо необхідності проведення в установленому порядку перевірки з питань дотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 податкового законодавства та/або неможливості вчинення дій відповідно до способів реагування, передбачених законом. Заявник не довів існування обставин, за яких перевірка є неможливою або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1076 ЦК України, банк гарантує таємницю банківського рахунку, операцій за рахунком і відомостей про клієнта.

Відповідно до частини першої статті 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Згідно зі статтею 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України.

Пунктом 2 частини першої статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, за рішенням суду.

Підставою для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, є необхідність проведення перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів до державного бюджету суб`єктом господарської діяльності.

Відповідно до підпункту 20.1.5 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження в установлені строки валютної виручки від суб`єктів господарювання, інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Саме по собі неподання у встановлений строк податкової декларації або їх розрахунків, необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених ПК України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок, згідно з процедурою, визначеною главою 8 ПК України. У цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких проведення перевірки є неможливим або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

У пункті 73.3 статті 73 ПК України зазначено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Статтею 348 ЦПК України передбачено, що в заяві до суду про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено, зокрема обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено.

Згідно з частиною другою статті 350 ЦПК України, якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні заяви.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).

Отже, у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо.

Розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, в межах цивільної справи можливе лише щодо юридичної або фізичної особи, стосовно якої вимагається розкриття інформації, а не її контрагентів.

Схожий за змістом висновок Верховний Суд зробив у постановах від 19 травня 2022 року у справі № 386/17441/21, від 08 червня 2022року у справі № 686/17998/21, від 18 лютого 2020 року у справі № 761/4673/19, від 27 червня 2022 року в справі № 686/17906/21, від 21 липня 2022 року у справі № 686/17914/21, від 21 квітня 2022 року у справі № 761/8629/19.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що враховуючи, що документальна планова виїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства щодо правильності нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування проводилася щодо ПП-ФО ОСОБА_1 , а не його контрагентів,суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви в цій частині.

Доводи апеляційної скарги зводяться до суперечливого розуміння норм матеріального права, незгоди із висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, з точки зору власного тлумачення законодавства, а тому не можуть бути підставою для скасування обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 17 червня 2024 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.