Номер провадження 2/725/1137/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2024 року.Першотравневий районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючої судді Вольської-Тонієвич О.В.

при секретарі Кисилиці М.І.,

за участю:

представника позивача адвоката Рудницького Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» (вул.Велика Васильківська,100 м.Київ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаними вище позовом.

Посилався на те, що 108.12.2017 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №630804570, зі встановленням ліміту кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка за користування коштами Відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/ або операцій зняття коштів готівкою за пропозицією відповідача встановлена у розмірі 24% річних.

На підставі рішення загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 12.08.2022 змінено найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку із чим, у нього станом на 22.01.2023 виникла заборгованість у розмірі 65027грн. 97коп.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 65027,97грн., а також 2684грн. сплаченого судового збору.

26.01.2024 відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив (а.с.64-69).

Зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки Банком не підтверджено належними доказами зазначену у позові заборгованість за кредитним договором, яка нібито виникла у нього. Зокрема не надано первинних документів щодо видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки та ін.), розміру відсоткової ставки. Відсутній детальний розрахунок заборгованості з розширеним механізмом і формулами розрахунків, способом нарахувань окремо за кожний період, з розмежуванням заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором та по процентах.

Крім того, позивач не повідомляв його про збільшення розміру кредитного ліміту, тим самим безпідставно в односторонньому порядку змінив умови договору. Вказував, що у період з 08.12.2017 до 28.02.2023 ним систематично здійснювались щомісячні платежі на погашення кредиту, у зв`язку із чим він фактично погасив кредитний ліміт, який був встановлений Банком першочергово.

Також він не давав свою згоду на продовження строку дії договору, який закінчився, а тому у Банку були відсутні підстави для нарахування відсотків за користування кредитом після закінчення строку дії договору.

Звертав увагу на форс-мажорні обставини, зумовлені пандемією, пов`язаною із поширенням COVID-19, а також введеним в Україні воєнного стану.

Просив у задоволені позову відмовити.

21.03.2024 представник АТ «Сенс Банк» надав відповідь на відзив (а.с.82-84).

Посилався на те, що доводи відповідача ОСОБА_1 , викладені у відзиві, є надуманими та необґрунтовані жодними доказами, а наведені правові позиції не стосуються даного спору.

Оскільки відповідачем не повернуто Банку отримані та використані ним кошти, існують правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 відсотки за користування кредитом.

При цьому, відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про часткове чи повне погашення ним заборгованості, натомість він керується голослівними тлумаченням чітких і однозначних документів, поданих банком та які чітко вказують на наявність боргу. Просив позов задовольнити.

Під час розгляду справи представник позивача адвокат Рудницький Ю.І. в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що при складанні позовної заяви та здійсненні розрахунку заборгованості, Банком були враховані висновки Верховного суду. Дійсно, у Виписці по рахунку зазначено, що з відповідача були списані кошти за плату комісії та додаткові, супутні послуги Банку, однак такі суми не були включені до розрахунку заборгованості. Зазначені суми наведені у розрахунку з метою надання суду повної інформації щодо наявної заборгованості. Підтвердив, що розрахунок заборгованості складається лише із заборгованості по тілу кредиту та відсотків за його користування. Жодних нарахувань комісії чи додаткових, супутніх послуг, Банком не здійснювалося. При цьому доводи відповідача, викладені у відзиві є надуманими і не підтверджені жодними доказами. Просив позов задовольнити.

Розгляд справи відбувався у відсутність відповідача ОСОБА_1 , який причини неявки суду не повідомив. Жодних заяв, клопотань до суду не подав.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 підписав оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно якої позичальник запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття йому відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» з електронним платіжним засобом у гривні, з встановленням ліміту кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка за користування коштами Відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/ або операцій зняття коштів готівкою за пропозицією відповідача встановлена у розмірі 24% річних. Просив випустити міжнародну платіжну картку MC DEBIT WORLD, строком дії 3 (три) з моменту випуску. Обов`язковий мінімальний платіж пропонував встановити у розмірі 7 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.

Пропонував Банку щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку в розмірах, що передбачені для щомісячної оплати страхового платежу згідно умовами договору (розділ І-ІV оферти).

Всі відносини та істотні умови надання та користування кредитом, що не врегульовані угодою, ОСОБА_1 запропонував врегулювати договором, діюча редакція якого розміщена за електронною адресою Банку www.alfabank.com.ua (п. V oферти) (а.с.4).

Оферта позичальника прийнята банком, що підтверджується Акцептом пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.

07.12.2017 ОСОБА_1 підписано Анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб, а також угоду на використання аналогу власноручного підпису клієнта (а.с.5-6).

Також було підписано паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію щодо строку кредитування, суму кредиту, мету отримання кредиту, спосіб та строк надання кредиту, процентну ставку та розміру платежу (а.с.6 зворот).

Договором добровільного страхування фінансових ризиків держателів кредитних платіжних карток № 248.630804570.111 від 07.12.2017 установлено, що між ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» та ОСОБА_1 укладено договір страхування, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить закону і пов`язані з непереробними збитками страхувальника у разі несанкціонованого використання третіми особами поточного рахунку, відкритого у АТ «Альфа-Банк» внаслідок крадіжки, грабежу, розбою або підробки. Страхова сума становить 20000,00 грн. (а.с.120 зворот).

18.08.2022 відбулась зміна найменування позивача з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк» відповідно до Протоколу №2/2022 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «АЛЬФА-БАНК», без зміни організаційно-правової форми (а.с.30).

Відповідно до частин першої і другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Таким чином, ОСОБА_1 підписавши 08.12.2017 оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, анкету-заяву і паспорт споживчого кредиту, був обізнаний про істотні умови кредитного договору, викладені безпосередньо у вказаних його складових.

У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Разом з тим, відповідач належним чином своїх зобов`язань за договором не виконав.

Так, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, у відповідача ОСОБА_1 станом на 22.01.2023 виникла заборгованість у розмірі 65027грн. 97коп., з яких: 34777,99грн. заборгованість за тілом кредиту; 491грн. відсотки за користування кредитом; 28042,20грн. прострочене тіло кредиту та 1716,78грн. відсотки за прострочену заборгованість (а.с.9).

Як вбачається із Виписки по рахунку, ОСОБА_1 за період з 08.12.2017 по 28.02.2023 активно користувався кредитними коштами, розраховувався за товари та послуги, робив перекази, частково погашав заборгованість за кредитом тощо. Однак, він не виконував належним чином своїх зобов`язань зі сплати обов`язкового щомісячного платежу та не повернув кредитні кошти на досудову вимогу банку (а.с.10-26).

Відтак, факт укладення між сторонами кредитного договору, наявність заборгованості у відповідача за таким договором у зв`язку з невиконанням ним, як позичальником, взятих на себе кредитних зобов`язань підтверджується матеріалами справи.

Отже, установивши, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку позичальником не повернуті, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором.

При цьому, доводи відповідача, що банком не зазначено обставин на підтвердження факту збільшення кредитного ліміту по картці, пролонгації кредитної лінії спростовують наявними у справі первинними бухгалтерськими документами, а саме випискою по рахунку, яка є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заборгованості, постановленої до стягнення.

Суд не вбачає підстав вважати, що виписка по рахунку є неналежним доказом, оскільки вона характеризується органічним зв`язком процесуальної форми засобів доказування та законності отримання інформації про факт, який має значення для справи, а саме, активне використання позичальником кредитних коштів та наявність заборгованості за кредитом, що в свою чергу також є доказом його пролонгації.

При цьому відповідачем не зазначено у чому саме полягає невідповідність відомостей, викладених у виписці по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначено розрахунковий період, тіло кредиту, із урахуванням вчинених позичальником платежів, відсотки за користування кредитом, у тому числі простроченими.

Твердження відповідача, що у розрахунку заборгованості не вказано механізм обрахунку заборгованості суд визнає неспроможними, а наявні у розрахунку відомості не потребують спеціальних знань для визначення розміру стягнення, який обраховувався наростаючим підсумком з урахуванням вчинених позичальником платежів.

Тоді як кредит надано у вигляді кредитної лінії, розмір заборгованості за якою постійно зменшувався та збільшувався у зв`язку з користуванням позичальником коштами, чим і зумовлено кінцевий розмір боргу.

При цьому, відповідачем не спростовано отримання ним банківської картки, погодження умов кредитування в частині визначення кредитного ліміту та базової відсоткової ставки, фактичне використання кредитних коштів, а також належне виконання зобов`язання за таким договором.

Відповідно до частин першої, п`ятої-шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також, судом не беруться до уваги доводи відповідача про форс-мажорні обставини зумовлені пандемією та воєнним станом з огляду на наступне.

Так, Законом України від 17 березня 2020 року № 533-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширен-ню коронавірусної хвороби ( COVID-19 )», розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»доповнений пунктом шостим, що передбачає у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по 30 квітня 2020 року виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит ( у тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по 30 квітня 2020 року виконання зобов`язань зі сплати платежів ) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку ( штраф, пеню ) та інші платежі, сплата яких перед-бачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором.

Однак Законом України від 13 травня 2020року №591-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби ( COVID-19 )», який набрав чинності 29 травня 2020 року, у пункті шостому розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» у першому реченні слова та цифри «по 30 квітня 2020 року» замінені словами та цифрами «по останній календарний день місяця ( включно ), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби ( COVID-19 )».

Крім того, згідно з пунктом п`ятнадцятимрозділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК Україниу разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Вказані положення набрали чинності 04 липня 2020 року.

Отже, з системного аналізу вище наведеного вбачається, що в період дії карантину позичальник не звільняється від обов`язку платити вчасно і в повному обсязі за кредитом (тіло боргу та проценти), а лише звільняється позичальника від штрафних санкцій за порушення цих обов`язків.

Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Крім того, з урахуванням положень Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 року, п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, позичальники також не звільняються від обов`язку сплачувати щомісячні платежі за споживчими кредитами в період дії на території України воєнного стану.

З метою досудового врегулювання спору 03 липня 2023 року АТ «СЕНС БАНК» було надіслано ОСОБА_1 досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань до подання позовної заяви (а.с.27-29). Однак жодних доказів належного реагування відповідача на таку вимогу матеріали справи не містять.

Враховуючи те, що відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання за укладеним договором й відповідно не надав суду доказів на спростування вказаного, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2684грн.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 536, 549, 550, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76, 89, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (вул.Велика Васильківська,100 м.Київ, ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 65027 (шістдесят п`ять тисяч двадцять сім)грн. 97коп. та судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири)грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. В. Вольська-Тонієвич