Провадження № 2-др/761/311/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Габунії Н.Г.

за участі:

представника відповідача (заявника): Сиротюка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Сиротюка Романа Валерійовича про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення понесених витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «І АМ ГРУП» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої ДТП,

в с т а н о в и в:

У вересні 2024р. до суду надійшла зазначена заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правову допомогу з позивача, які сторона відповідача понесла у зв`язку із розглядом вказаної справи, зважаючи на те, що у задоволенні позову судом було відмовлено.

Відповідно до вказаної заяви представник відповідача просив суд стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 50000,00 грн.

09 грудня 2024р. стороною позивача подано на електронну адресу суду письмові заперечення на заяву сторони відповідача, у яких представник позивача просив суд відмовити у задоволенні вказаної заяви про ухвалення додаткового рішення, з огляду на те, що стороною позивача не виконано приписів ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав подану заяву з підстав, у ній викладених.

Сторона позивача в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку.

В силу положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду вказаного питання.

Вислухавши пояснення заявника (представника відповідача), повно та всебічно вививши матеріали вищезазначеної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Як встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2024р. позов ТОВ «І АМ ГРУП» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої ДТПзалишено без задоволення.

20 вересня 2024р. через канцелярію суду представником відповідача подано заяву про ухвалення додаткового рішення, а саме: стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 50000,00 грн., до якої додано: копію Договору про надання правничої допомоги від 28 березня 2024р., укладеного між відповідачем та адвокатом Сиротюком Р.В.; копію Додаткової угоди №1 до Договору про надання правничої допомоги від 28 березня 2024р., укладеної між відповідачем та адвокатом Сиротюком Р.В.; копію Акту №1 приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання правничої допомоги від 28 березня 2024р., підписаного між відповідачем та адвокатом Сиротюком Р.В.

При цьому, суд зауважує, що вказані докази на час розгляду справи в матеріалах справи були відсутні, а їх надано представником відповідача із заявою про ухвалення додаткового рішення після розгляду справи.

У відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК (у редакції 2004р.); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно п. 3 ч. 1 та ч. 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати . Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пункт 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 141 ч. 8 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів (постанова Верховного Суду від 22 липня 2021р. у справі № 569/17386/18).

Вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні (п. 53 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020р. у справі № 755/9215/15-ц).

У додатковій постанові Верховного Суду від 22 березня 2018р. у справі № 910/9111/17 вказано, що «відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а в суді касаційної (апеляційної) інстанції - до прийняття постанови у справі. Відповідно, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів (в суді апеляційної інстанції - до прийняття постанови у справі) не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу (див. постанову Верховного Суду від 14 січня 2019р. у справі № 927/26/18).

Як вбачається з матеріалів справи, стороною відповідача всупереч вимогам ч. 8 ст. 141 ЦПК України та ст. 246 ЦПК України до закінчення судових дебатів у справі ні в будь-яких поданих до суду заявах та клопотаннях, ні в жодному судовому засіданні не було зроблено відповідну заяву про подання таких доказів після ухвалення рішення. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів виконання стороною відповідача вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Разом з тим, у своїй заяві про ухвалення додаткового рішення, представник відповідача посилається, поміж іншого, на правові позиції Верховного Суду, які викладені у постановах від 14 грудня 2021р. (справа №922/676/21), від 08 квітня 2021р. (справа №905/716/20), від 31 березня 2021р. (справа №916/2087/18) згідно яких, Верховний Суд дійшов висновку, що «у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку витрат на правову допомогу, у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних витрат», однак, суд не бере до уваги вказані доводи представника відповідача, оскільки вищенаведені позиції Верховного Суду регулюють інші правовідносини, а саме, що стосується подання/неподання попереднього розрахунку витрат на правову допомогу, в той час, як останнім не виконано вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України та ст. 246 ЦПК України в частині відсутності заяви сторони про намір подати докази понесення витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, поданої до закінчення судових дебатів у справі,

Таким чином, представником відповідача не було заявлено про намір подати відповідні докази, які підтверджують витрати понесені відповідачем на професійну правничу допомогу в суді та оплату послуг за професійну правничу допомогу, та не подано відповідної заяви до закінчення судового розгляду у справі, як це передбачено ч. 8 ст.141 ЦПК України та ст. 246 ЦПК України.

Вказане свідчить про неможливість прийняття до уваги доказів, які були подані позивачем після ухвалення рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява представника ОСОБА_1 - адвоката Сиротюка Р.В. про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення понесених витрат на правничу допомогу по вказаній цивільній справі підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 144, 259, 260, 270, 353 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Сиротюка Романа Валерійовича про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення понесених витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «І АМ ГРУП» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої ДТП - залишити без розгляду.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено законом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Повний текст ухвали суду складено 16 грудня 2024р.

Суддя: