Справа № 541/125/24
Провадження № 2/541/303/2024
У Х В А Л А

12 січня 2024 року м.Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Шатілова Л.Г., вирішуючи питання про відкриття провадження за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Поліс, Засновника ТОВ ФК Поліс Кривутенка Андрія Анатолійовича, Засновника ТОВ ФК Поліс Волковецького Ярослава Степановича, Засновника ТОВ ФК Поліс Селепей Андрія Ігоровича, Товариства з обмеженою відповідальністю ДЦ Україна, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур Олени Михайлівни про визнання недійсним договору оренди від 15.06.2016 року, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , МП Мрія (правонаступник ТОВ ПЕРМУС), Головне управління Державної податкової служби у м.Києві,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 10.01.2024 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила суд визнання недійсним договір оренди 52/100 частин нежитлового приміщення 1 по АДРЕСА_1 , площею 140 кв.м від 15.06.2016 року, укладений між ТОВ ФК Поліс та ТОВ ДЦ Україна №1219, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті провадження у справі слід відмовити, виходячи з таких мотивів.

Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За приписами статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Поняття «суд встановлений законом» включає, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Судова юрисдикція це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

При цьому визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи -підприємці.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Спори між юридичними особами та фізичними особами-підприємцями щодо права власності чи іншого речового права на нерухоме майно, яке використовується у господарській діяльності розглядаються в порядку господарського судочинства, а інші - за правилами цивільного судочинства.

Отже, критеріями розмежування розгляду справ у порядку цивільного чи господарського судочинства є як суб`єктний склад сторін спору, так і характер спірних правовідносин.

Згідно з частиною першою статті 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, встановлено, що оспорюваний правочин за своєю суттю є господарським, оскільки був укладений між юридичними особами з приводу передачі в оренду частини нежитлового приміщення.

Встановивши, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є господарсько-правовими, і правочин який оспорюється за своєю суттю є господарським, суддя приходить до висновку, що справа не підсудна суду загальної юрисдикції, а спір між сторонами повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

З огляду на викладене, відповідно до п.1 ч.1ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 186, 260, 261 , 353 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Поліс, Засновника ТОВ ФК Поліс Кривутенка Андрія Анатолійовича, Засновника ТОВ ФК Поліс Волковецького Ярослава Степановича, Засновника ТОВ ФК Поліс Селепей Андрія Ігоровича, Товариства з обмеженою відповідальністю ДЦ Україна, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур Олени Михайлівни про визнання недійсним договору оренди від 15.06.2016 року, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , МП Мрія (правонаступник ТОВ ПЕРМУС), Головне управління Державної податкової служби у м.Києві.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л. Г. Шатілова