Справа № 712/4347/24
Провадження № 2/712/1874/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2024 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді - Троян Т.Є.
при секретарі П`ятун Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг», Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і кредит» про визнання договору недійсним,
Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гудзь О.С., звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком Лізинг», про визнання договору недійсним.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує серед іншого тим, що 10.03.2017 року рішенням Соснівського районного суду у м. Черкаси у справі №712/6556/16-ц у задоволенні позову ПАТ Банк «Фінанс та Кредит» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено та визнано недійсним кредитний договір від 10 липня 2007 року, укладений між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 . Визнано недійсним договір іпотеки від 10 липня 2007 року, укладений між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 . Визнано недійсним договір поруки від 03 липня 2007 року, укладений між ТОВ «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 . Виключено з державного реєстру іпотек запис про обтяження належної ОСОБА_1 квартири, знято заборону відчуження квартири та виключено з єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження зазначеної квартири.
27.07.2017 року рішенням апеляційного суду Черкаської області у справі №712/6556/16-ц апеляційну скаргу ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» задоволено частково. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 березня 2017 року в частині задоволення зустрічних позовних вимог про визнання недійсним договору поруки від 03 липня 2007 року, укладеного між ТОВ «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 скасовано, у задоволенні позову в цій частині відмовлено. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
17.08.2017 року ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Алексєєвою І.Ю.
06.06.2018 року постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду у справі № 712/6556/16-ц касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - задоволено частково. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 березня 2017 року, в частині, що не скасована апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Черкаської області від 27 липня 2017 року в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
03.12.2020 року постановою Черкаського апеляційного суду у справі №712/6556/16-ц апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення, а рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 28 серпня 2020 року у справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступник ТОВ «Олком-Лізинг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступник ТОВ «Олком-Лізинг», третя особа приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. про визнання договорів недійсними та зобов`язання вчинити певні дії - без змін. 27 липня 2022 постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року залишено без змін.
Разом з тим, 14.09.2020 відбувся аукціон з продажу Кредитного портфелю ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 224 кредитними договорами фізичних осіб, що забезпечені іпотекою, транспортними засобами та іншою заставою. Лот №GL3N219036. Переможцем аукціону визначено ТОВ «Олком-Лізинг».
09.10.2020 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Олком-Лізинг» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, за яким в порядку та на умовах, визначених цим Договором, банк відступив Новому кредитору належні банку права вимоги, а Новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників та/або поручителів, зазначених у Додатках №1, 2 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов?язки Боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), договорами застави та договорами поруки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстрів у Додатках №1, 2 до цього Договору».
Щодо відступлення права вимоги, яка припинилася. 10 липня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 907-ЧД.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 №612 «Про віднесення АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням у АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18.09.2015 до 17.12.2015 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», визначені ст.ст. 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4 строком на три місяці з 18.09.2015 до 17.12.2015 включно
3 27.12.2022 визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» здійснюються Фондом безпосередньо. На виконання положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», рішенням ФГВФО про затвердження умов продажу від 03.09.2020 №1622 затверджено умови продажу Кредитного портфелю, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 224 кредитними договорами фізичних осіб, що забезпечені іпотекою, транспортними засобами та іншою заставою.
До вказаного портфелю увійшов кредитний договір №907-ЧД від 10 липня 2007 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 .
Таким чином, станом на дату ухвалення рішення Фонду про затвердження умов продажу активів 13.09.2020 та дату аукціону 14.09.2020 було чинним рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 10.03.2017 у справі №712/6556/16-ц, яким визнано недійсним кредитний договір №907-ЧД від 10.07.2007, укладений між ТОВ Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», та громадянином України ОСОБА_1 . Визнано недійсним договір іпотеки №907-ЧД від 10.07.2007, укладений між ТОВ Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», та громадянином України ОСОБА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І. П. за №4393. Визнано недійсним договір поруки №907-ЧД від 03.07.2007 року, між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», та громадянкою України ОСОБА_2 .
Виключено з державного реєстру іпотек запис про обтяження належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , знято заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 та виключено з єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна запис про обтяження квартири N? АДРЕСА_1 , а тому у ОСОБА_1 були відсутні будь-які зобов?язання перед банком.
За результатами формування ліквідаційної маси ПАТ «Фінанси і кредит» зобов?язання за кредитним договором №907-ЧД від 10.07.2007 і договором іпотеки №907-ЧД від 10.07.2007, укладеним між ТОВ Банк «Фінанси та кредит» та громадянином України ОСОБА_1 , які судом було визнано недійними, було включене до складу ліквідаційної маси, що затверджена рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб N? 1622 від 03.09.2020.
Згідно ст. 598 ЦК України зобов?язання припиняється на підставах встановлених договором або законом.
3 огляду на те, що основне зобов?язання припинилося, припинилися і похідні від нього зобов?язання у вигляді іпотеки.
Щодо безпідставного збільшення розміру заборгованості вказував, що у додатку 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 09.10.2020 також зазначено, що станом на 09.10.2020 загальний розмір заборгованості за Кредитним договором №907-ЧД від 10.07.2007 перед ТОВ «Олком-Лізинг» становить 661378,9 гривень. У той же час розмір заборгованості, визначений судовим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.08.2020 становить 161868,78 грн., що майже у чотири рази менше, ніж сума, яка зазначена у оскаржуваному договорі від 09.10.2020.
Отже, договір про відступлення права вимоги, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Олком Лізинг», порушує права ОСОБА_1 у контексті визначеної суми заборгованості, можливості сплачувати заборгованість у валюті, встановленій кредитним договором.
Крім того, оскаржуваний договір від 09.10.2020 за своєю природою є договором факторингу, а тому на дату укладання договору ТОВ «Олком-Лізинг» повинен був мати ліцензію на здійснення валютних операцій, яка за відомостями Національного Банку України відсутня у ТОВ «Олком-Лізинг», а тому останній не мав права набути права вимоги за валютним кредитним договором.
Просив, визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги від 09.10.2020, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Олком-Лізинг». Визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки та застави від 09.10.2020, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Олком-Лізинг», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чайкою І.Г. за №1262 та стягнути з відповідачів судові витрати.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.04.2024 відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати у порядку загального позовного провадження.
30.04.2024 на адресу суду від представника відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Шилець А.Р. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову. Відзив обгрунтований наступним: кошти надані в кредит є активом банку та відповідно включаються до складу ліквідаційної маси для подальшого задоволення вимог кредиторів/вкладників банку. Кошти одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у черговості визначеній статтею 52 Закону про СГВФО. З аналізу вищевказаних норм вбачається, що законодавець наділив Фонд гарантування та уповноважену особу Фонду гарантування обов?язком вчиняти дії щодо реалізації активів банку. Відповідно до п. 6. ст. 51 Закону про СГВФО, майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб: на відкритих торгах (аукціоні); шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі. Пунктом 1 Розділу VI Положення щодо організації продажу визначено, що на відкритих торгах (аукціоні) можуть продаватися такі види активів (майна) банку, що ліквідується: основні засоби; майно банку у вигляді цілісного майнового комплексу; майно банку, щодо обороту якого встановлене обмеження; дебіторська заборгованість; права вимоги. Таким чином, активи банку, які включені до ліквідаційної маси підлягають продажу на відкритих торгах (аукціоні). Звертаючись до суду, позивач просить визнати в цілому недійсним договір відступлення прав вимоги від 09.10.2020, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Олком-Лізинг». За вказаним договором відступалось право вимоги за 224 кредитними договорами, однак доказів на наявність повноважень звернення до суду від імені інших позичальників банку немає, так само і відсутнє обґрунтування недійсності відступлення прав вимоги за рештою кредитних договорів, що жодним чином не зачіпають права та інтереси позивача. Також позивач вказує, що на дату аукціону 14.09.2020 було чинним рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 10.03.2017 у справі №712/6556/16-ц, яким визнано недійсним кредитний договір №907-ЧД від 10.07.2007. Однак варто зауважити, що постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.06.2018 касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 березня 2017 року, в частині, що не скасована апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Черкаської області від 27 липня 2017 року. в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.08.2020 позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 261078,73 грн. - сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту; 111407,32 грн. - сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту; 3983,37 грн. - сума строкової заборгованості по відсоткам; 46478,09 грн. - сума простроченої заборгованості по відсоткам; 161868,78 грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам та 5923,79 грн. - сума судового збору а всього - 590 740,08 грн. В іншій частині позову позивачу відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І. П., про визнання договорів недійсними та зобов?язання вчинити певні дії залишено без задоволення. Постановою Черкаського апеляційного суду від 03.12.2020 вказане рішення Соснівського районного суду міста Черкаси залишено без змін. Отже, доводи, що на дату аукціону 14.09.2020 було чинним рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 10.03.2017 року у справі 712/6556/16, є необгрунтованими. Таким чином, на момент проведення торгів, Кредитний договір був чинним і зобов`язання не припинилось. Щодо розміру заборгованості, яка була відступлена за спірним договором вказували, що законодавством не встановлено підстав недійсності договору з підстав непогодження із розміром заборгованості за зобов`язанням. Тобто, обставини, пов?язані з фактичним виконанням чи невиконанням, чи частковим виконанням зобов`язань за відповідним договором не визначаються нормами матеріального права як підстава для визнання недійсним правочину щодо відступлення права вимоги за такими договорами (договору цесії). Щодо твердження позивача про необхідність ТОВ «Олком-Лізинг» мати ліцензію на здійснення валютних операцій на дату укладання спірного договору, яка за відомостями Національного Банку України відсутня у ТОВ «Олком-Лізинг» вказали, що в даному випадку договір факторингу та купівлі-продажу права грошової вимоги мають відмінності і у строках дії таких договорів. Договір купівлі-продажу права грошової вимоги припиняє свою дію після того, як первісний кредитор передав новому кредитору право вимоги до боржника, а новий кредитор оплатив її вартість. Договір факторингу діє і після того, як фактор оплатив клієнту вартість грошової вимоги, а клієнт передав фактору право грошової вимоги до третіх осіб, до моменту коли боржник (або клієнт, в разі якщо це передбачено договором факторингу) виплатить факторові кошти за первісним договором. Між договором про відступлення права вимоги та договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) є лише спільна риса - вони мають елементи відступлення права вимоги. Проте, аналіз ст. 512, 1077 ЦК України свідчить про те, що цивільне право розмежовує правочини, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: договори з відступлення права вимоги (договори цесії) та договори факторингу. Для укладення Договору про відступлення прав вимоги покупець права вимоги не повинен в обов?язковому порядку мати статус фінансової установи та мати відповідний дозвіл (ліцензію). Зазначене узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду викладеним у постанові від 16.03.2021 року у справі №906/1174/18.

Окремо представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Шилець А.Р. скерував до суду заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності, якщо суд прийде до висновку про наявність підстав до задоволення позову. Зазначив, що у справі №712/6556/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. про визнання договорів недійсними та зобов?язання вчинити певні дії, ухвалою Черкаського апеляційного суду від 03.12.2020 було залучено правонаступника Публічного акціонерни товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Олком Лізинг». Позивач був учасником справи №712/6556/16-ц, тому був обізнаним про вказану ухвалу. Враховуючи, що відступлення права вимоги відбулось 09.10.2020 то перебіг позовної давності закінчився 09.10.2023, натомість, Позивач звернувся до суду з позовом у даній справі лише 03.04.2024 року. Тобто, строк позовної давності закінчився задовго до дати звернення позивача до суду з даною позовною вимогою. Окрім того, позовна заява не містить клопотання про поновлення строку на звернення до суду. Просив застосувати до позову ОСОБА_1 по справі №712/4347/24 наслідки спливу строку позовної давності та у зв?язку з цим у задоволенні позову відмовити повністю.

06.05.2024 на адресу суду від представника ТОВ «Олком-Лізинг» - адвоката Крижового Д.В. надійшов відзив на позовну заяву. Представник просив відмовити у задоволенні позову, оскільки на дату укладення спірного правочину 14.09.2020 Кредитний договір №907-ЧД від 10.07.2007 року та договори забезпечення були чинними і зобов`язання не припинилось. Вказував, що непогодження з розміром заборгованості не є підставою для визнання недійсним правочину щодо відступлення права вимоги за такими договорами. Щодо твердження позивача про необхідність ТОВ «Олком-Лізинг» мати ліцензію на здійснення валютних операцій на дату укладання спірного договору, яка за відомостями Національного Банку України відсутня у ТОВ «Олком-Лізинг» вказував, що в даному випадку для укладення Договору про відступлення прав вимоги покупець права вимоги не повинен в обов?язковому порядку мати статус фінансової установи та мати відповідний дозвіл (ліцензію).

05.06.2024 від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову, в якій він просив визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги від 09.10.2020, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Олком-Лізинг» в частині відступлення прав вимоги по кредитному договору №907-ЧД від 10 липня 2007 року, укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 . Визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки та застави від 09.10.2020, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Олком-Лізинг», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чайкою І.Г. за №1262 в частині відступлення прав по іпотечному договору №907-ЧД від 10 липня 2007 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. за №4393.

Ухвалою суду від 12.06.2024 підготовче провадження закрито, призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гудзь О.С. в судовому засіданні позов підтримав. Просив задовольнити, додатково зауважував на ту обставину, що на момент укладання спірного правочину 09.10.2020 з державного реєстру іпотек запис про обтяження належної ОСОБА_1 квартири вже було виключено, знято заборону відчуження квартири та виключено з єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження зазначеної квартири. Вказані записи та заборони не були поновлені і дотепер. Отже, підписання договіру про відступлення прав вимоги від 09.10.2020, включаючи права вимоги за договором застави та договором поруки, з урахуванням відсутності запису про обтяження квартири іпотекою прямо свідчить про те, що до Нового кредитора перейшла вимога, яка не існувала на момент її передачі та укладання спірного правочину про її відступлення. Отже, укладанню спірного правочину повинно було передувати поновлення запису про обтяження належної іпотекодавцю квартири іпотекою, що відповідачами не було зроблено.

В судовому засіданні представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» повноваження щодо ліквідації якого здійснюються безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб адвокат Шилець А.Р. заперечував проти позову, з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву. Заперечував проти тверджень представника позивача відносно припинення іпотеки, у зв`язку із відсутністю запису в реєстрі іпотек, оскільки скасування того судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі (позиція ВП ВС у справі 922/2416/17).

В судовому засіданні представник ТОВ «Олком Лізинг» -адвокат Крижовий Д.В. заперечував проти позову з підстав, вказаних у відзиві. Також вказував, що скасування того судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши предствників сторін та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи, 10.07.2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 907-ЧД, відповідно до умов якого банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в розмірі 30000 дол. США з оплатою по процентній ставці 11% річних, строком до 09 липня 2020 року.

10.07.2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 був укладений Договір іпотеки від 10 липня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П., зареєстровано в реєстрі за № 4393 щодо нерухомого майна квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

10.07.2007 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. здійснено державну реєстрацію іпотеки №5273873 від 10.07.2007 року у Державному реєстрі іпотек щодо нерухомого майна РНОНМ: 18793234.

10.07.2007 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов`язалася перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором від 10 липня 2007 року.

14.09.2020 року відбувся аукціон з продажу Кредитного портфелю ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 224 кредитними договорами фізичних осіб, що забезпечені іпотекою, транспортними засобами та іншою заставою. Лот № GL3N219036. Переможцем аукціону визначено ТОВ «Олком-Лізинг».

09.10.2020 року, між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Олком-Лізинг», було укладено Договір про відступлення прав вимоги, за яким в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступив Новому кредитору належні Банку права вимоги, а Новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників та/або поручителів, зазначених у Додатках № 1,2 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту(овердрафту)), договорами застави та договорами поруки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстрів у Додатках №1,2 до цього Договору.

09.10.2020 року, між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Олком-Лізинг», було укладено Договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки та застави, за яким в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступив Новому кредитору належні Банку права вимоги, а Новий кредитор набув права вимоги Банку до Іпотекодавців (Заставодавців), зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за договорами іпотеки (іпотечними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору.

На підставі вищенаведеного, ТОВ «Олком-Лізинг» набув право вимоги за Кредитним договором № 907-ЧД від 10.07.2007 року раніше укладеним між ОСОБА_1 , як позичальником (Боржником) та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Окрім права вимоги за Кредитним договором № 907-4Д від 10.07.2007 року, ТОВ «Олком-Лізинг» набуло права вимоги за договорами забезпечення, а саме: договором іпотеки від 10.07.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П., зареєстровано в реєстрі за № 4393; договором поруки від 10.07.2007 року (поручитель ОСОБА_2 ).

Таким чином, ТОВ «Олком-Лізинг» набуло право вимоги та є правонаступником ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» за кредитними договорами № 907-ЧД від 10.07.2007 року, та договорами забезпечення, тобто є Кредитором та Іпотекодержателем.

10.03.2017 року рішенням Соснівського районного суду у м. Черкаси у справі №712/6556/16-ц у задоволенні позову ПАТ Банк «Фінанс та Кредит» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено та визнано недійсним кредитний договір від 10 липня 2007 року, укладений між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 .Визнано недійсним договір іпотеки від 10 липня 2007 року, укладений між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 . Визнано недійсним договір поруки від 03 липня 2007 року, укладений між ТОВ «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 . Виключено з державного реєстру іпотек запис про обтяження належної ОСОБА_1 квартири, знято заборону відчуження квартири та виключено з єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження зазначеної квартири.

27.07.2017 року рішенням апеляційного суду Черкаської області у справі №712/6556/16-ц апеляційну скаргу ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» задоволено частково. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 березня 2017 року в частині задоволення зустрічних позовних вимог про визнання недійсним договору поруки від 03 липня 2007 року, укладеного між ТОВ «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 скасовано, у задоволенні позову в цій частині відмовлено. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

06.06.2018 року постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду у справі № 712/6556/16-ц касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - задоволено частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 березня 2017 року, в частині, що не скасована апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Черкаської області від 27 липня 2017 року в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Отже, доводи позивача, що на дату аукціону 14.09.2020 було чинним рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 10.03.2017 року у справі 712/6556/16, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, на момент проведення торгів, Кредитний договір № 907-ЧД від 10.07.2007 був чинним і зобов`язання не припинилось.

В подальшому, 28.08.2020 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси у справі №712/6556/16-ц позов ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», 261 078,73 грн - сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту; 111 407,32 грн - сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту; 3 983,37 грн - сума строкової заборгованості по відсоткам; 46 478,09 грн - сума простроченої заборгованості по відсоткам; 161 868,78 грн - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам та 5 923,79 грн - суму судового збору, а всього 590 грн. В іншій частині позову позивачу відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Міняйло Г.П. про визнання договорів недійсними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

03.12.2020 року постановою Черкаського апеляційного суду у справі №712/6556/16-ц апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення, а рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 28 серпня 2020 року у справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступник ТОВ «Олком-Лізинг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступник ТОВ «Олком-Лізинг», третя особа приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. про визнання договорів недійсними та зобов`язання вчинити певні дії - без змін.

За результатом розгляду даного спору між тими ж сторонами було підтверджено факт наявності не погашеної заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором у розмірі 590 740,08 грн.

Водночас, 12.08.2017 року приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєва І.Ю. здійснила державну реєстрацію припинення іпотеки у Державному реєстрі іпотек, номер запису про іпотеку №21847404 (спеціальний розділ) від 10.07.2007 року, індексний номер рішення: 36591155 від 12.08.2017 року щодо іпотеки: квартири (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ) на підставі рішення від 10.03.2017 року Соснівського районного суду м. Черкаси у справі №712/6556/1 б-ц та рішення від 27.07.2017 року Апеляційного суду Черкаської області у справі №712/6556/ 16-ц.

17.08.2017 року ОСОБА_1 (через п`ять днів після припинення запису про іпотеку) іпотечна квартира була відчужена на підставі Договору купівлі-продажу, серія та номер: 3197, виданий 17.08.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Алєксєєва І.ІО., підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36659357 від 17.08.2017 11:25:04, приватний нотаріус Алєксєєва Інна Юріївна, Черкаський міський нотаріальний округ, Черкаська обл. на користь ОСОБА_3 однокімнатна квартира загальною площею 30,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та яка є предметом іпотеки за Договором іпотеки від 10 липня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П., зареєстровано в реєстрі за № 4393.

Станом на 10.04.2024 року іпотечна квартира (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ) перебуває у власності ОСОБА_3 , а у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутній запис про чинність іпотеки за Договором іпотеки № 907-ЧД від 10.07.2007 року, що підтверджується Інформацією з ДРРПННМ за №373698041 від 10.04.2024 року.

Суд погоджується з твердженням представників відповідачів та вказує, що виключення запису про обтяження, зокрема, на підставі судового рішення саме по собі не припиняє іпотеки, яка залишається чинною. Відповідно, скасування такого судового рішення не спричиняє відновлення дії іпотеки. Якщо предмет іпотеки не був реалізований та відсутні інші підстави для припинення іпотеки, встановлені законом, то іпотека є чинною з моменту внесення про неї первинного запису до відповідного реєстру незалежно від того, чи було скасоване судове рішення, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження (Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові від 15.06.2021 ВП ВС у справі № 922/2416/17).

Щодо наявності підстав для визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 09.10.2020 та за договорами забезпечення.

Так, Відповідно до п. 2 договору про відступлення прав вимоги від 09.10.2020 передбачено, що за цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього договору набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених ст. 625 ЦК України (індекс інфляції, 3,0% річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами, право вимагати застосування наслідків реституції при недійсності правочинів, право отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна боржників, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсними договорів із боржниками, права, що випливають із судових справ, у тому числі справ про банкрутство боржників, виконавчих проваджень щодо боржників, в тому числі щодо майна боржників, яке не було реалізоване на торгах та підлягатиме передачі стягувачу в погашення боргу після укладення цього договору, права вимоги за мировими угодами із боржниками, договорами з арбітражними керуючими боржників, охоронними організаціями, права участі в комітеті кредиторів боржників, право одержати, переважно перед іншими кредиторами іпотекодавців/заставодавців, зазначених у Додатках № 1, № 2 до цього договору, у порядку, визначеному основними договорами, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про заставу», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ЦК України та іншими актами чинного законодавства України, у разі наявності у банку такого переважного права, задоволення всіх своїх вимог (повернення суми основної заборгованості, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки (штраф, пеня), відшкодування збитків тощо), що випливають з умов основних договорів, за рахунок майна, вказаного у договорах іпотеки/застави та додатках до цих договорів, зазначених у Додатках № 1, № 2 до цього договору, тощо. Розмір заборгованості за основними договорами, права вимоги за якими переходять до нового кредитора, вказані у Додатку № 1 до цього договору. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів.

Сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до цього договору та інших договорів, які будуть укладені з метою виконання умов протоколу електронного аукціону від 14 вересня 2020 року № UA-EA-2020-09-03-000024-b, новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 28005000,00 грн, без ПДВ, надалі за текстом ціна договору. Ціна договору сплачена новим кредитором банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором, відповідно до п. 14 цього договору, на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор (п. 4 договору про відступлення прав вимоги від 09.10.2020).

Спір між сторонами виник з приводу наявності правових підстав для визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги від 09.10.2020 у частині відступлення прав вимоги по кредитному договору №907-ЧД від 10 липня 2007 року, укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 та в частині відступлення прав по іпотечному договору №907-ЧД від 10 липня 2007 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. за №4393.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом частини першої статті 202 цього Кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, законодавством передбачений перелік підстав для визнання правочину недійсним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (договорів) недійсними, суд повинен встановити, зокрема, наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Судом встановлено, що відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки відбулося в межах процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Пунктом 5.11. розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 5 липня 2012 року № 2 (далі - Положення № 2), зі змінами, як спеціального нормативного акту, що визначає умови реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури, унормовано, що реалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання здійснюється шляхом проведення відкритого конкурсу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зроблено порівняльний аналіз договорів відступлення права вимоги та факторингу і зроблено правовий висновок такого змісту.

Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)).

Договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом є надання фінансової послуги за плату; 2) мета полягає у наданні фактором й отриманні клієнтом фінансової послуги; 3) зобов`язання, в якому клієнт відступає право вимоги, може бути тільки грошовим; 4) такий договір має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 5) укладається тільки у письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» умови (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункт 48)).

З наведеного вбачається, що договір відступлення права вимоги та договір факторингу можуть мати схожі умови, проте їх правова природа, предмет та мета укладення суттєво відрізняються.

Відповідно до пункту 1 договору про відступлення прав вимоги від 09.10.2020 ТОВ «Олком Лізинг» набув усіх прав кредитора за кредитним договором. Права кредитора перейшли до ТОВ «Олком Лізинг» у повному обсязі та на умовах, які існували на момент відступлення права вимоги. Відповідно до протоколу електронного аукціону № UA-EA-2020-09-03-000024-b від 14.09.2020 ТОВ «Олком Лізинг» сплатив Банку 28 005000,00грн.

Якщо предметом і метою договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору властиві як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункт 51)).

Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути зумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не означає наявність фінансової послуги, яку новий кредитор надає попередньому (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункт 57)).

Договір відступлення прав вимоги за його ознаками є договором, за якими у зобов`язанні за вимогами ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за укладеним кредитним договором замінено на нового кредитора ТОВ «Олком Лізинг». Відповідач не набув права здійснювати фінансові операції стосовно боржника, оскільки за умовами договору відступлення права вимоги у нього виникло лише право вимагати виконання зобов`язань за укладеним кредитним договором. Ліцензія є необхідною при укладенні кредитного валютного договору, проте право вимоги за кредитним договором, яке переходить до юридичної особи за договором відступлення прав вимоги не є валютною операцією, яка потребує наявності генеральної або індивідуальної ліцензії. Отже, такий договір не можна кваліфікувати як договір факторингу. Він є змішаним, бо містить елементи різних договорів (частина друга статті 628 ЦК України), зокрема ознаки договору купівлі-продажу права вимоги (продавець продав, а покупець придбав право вимоги) і договору відступлення права вимоги (цесії) (первісний кредитор передав право вимоги новому кредитору).

Суб`єктний склад правочинів з відступлення права вимоги законом не обмежений, на відміну від договорів факторингу, однією зі сторін якого обов`язково має бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16).

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що спірний договір відступлення права вимоги не є договором факторингу, адже він не містить ознак договору факторингу чи договору фінансових послуг. Цей договір не містить умов, які передбачали б передання грошових коштів новим кредитором в розпорядження первісному кредитору за плату, тобто умови договору не передбачають отримання прибутку, правовідносини сторін за спірним правочином не є відносинами у сфері факторингу. Оспорюваний правочин є купівлею-продажем прав вимоги та за своєю правовою природою є договором відступлення права вимоги, укладення якого регулюється статтями 512-519 ЦК України і суб`єктний склад на укладення якого не обмежений ні загальними, ні спеціальними нормами цивільного законодавства, тому наявність у відповідача як нового кредитора ліцензії, необхідної для здійснення валютних операцій, не вимагається.

Такий висновок суду відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постановах від 8 червня 2021 року у справі № 346/1305/19, від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 та не суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 11 грудня 2019 року у справі № 761/20611/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 465/647/11.

Одночасно, слід зазначити, що висновки, висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16, від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11, щодо застосування норм матеріального права, на підставі яких здійснюється правове регулювання відносин щодо укладення договорів відступлення права вимоги, слід застосовувати до спірних правовідносин з урахуванням правових висновків, що містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 та від 8 червня 2021 року у справі № 346/1305/19.

Таким чином, ураховуючи, що між сторонами укладено саме договір відступлення права вимоги, а не факторингу, крім того, суб`єктний склад вказаного договору був дотриманий, відповідає вимогам закону, тому посилання позивача що укладений договір суперечить актами цивільного законодавства є безпідставними, під час укладення договору про відступлення права вимоги сторони дотримались вимог цивільного законодавства щодо змісту та форми вчиненого правочину, їх воля була спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договором.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги щодо порушення права позивача оскаржуваним договором, позивач посилається також на ті обставини, що ТОВ «Олком Лізинг» безпідставно збільшено розмір заборгованості, яка вимагається до сплати ТОВ «Олком Лізинг» на підставі договору про відступлення прав вимоги від 09.10.2020.

Слід зазначити, що законодавством не встановлено підстав недійсності договору щодо відступлення права вимоги у разі передачі вимоги за зобов`язанням, із розміром якого сторона не погоджується, або якщо окремі складові такої заборгованості нараховані безпідставно. Обставини, пов`язані з фактичним виконанням чи невиконанням, чи частковим виконанням зобов`язань за відповідним договором не визначаються нормами матеріального права як підстава для визнання недійсним правочину щодо відступлення права вимоги за такими договорами (договору цесії). Питання про належне чи неналежне виконання сторонами зобов`язань за договором кредиту, право вимоги за яким передавалося за оспорюваним договором, підлягає дослідженню у межах спору про стягнення заборгованості та не впливає на правомірність та дійсність договору про відступлення права вимоги.

Сам по собі факт укладення договору відступлення права вимоги не створює для позивача безумовного обов`язку сплатити борг саме у такому розмірі, який зазначено у оспорюваному договорі під час його виконання. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора, позивач не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги на підставі наявних у нього доказів за основним зобов`язанням, що виникло на підставі кредитного договору.

Аналогічних за своїм змістом правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, від 19 листопада 2019 року у справі № 924/1014/18, від 28 січня 2020 року у справі № 924/1208/18, від 19 лютого 2020 року у справі № 639/4836/17.

Ураховуючи те, що на момент укладення оспорюваного договору відступлення права вимоги існувало невиконане грошове зобов`язання, за яким відступалося право вимоги, тому незгода позивача із розміром заборгованості не є підставою для визнання оспорюваного договору недійсним.

Відповідно до частин першої-третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі досліджених доказів суд прийшов до висновку, що позивачем не надано обгрунтованих доказів у підтвердження заявлених позовних вимог, тому в задоволенні позовних вимог позивача до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком Лізинг» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 09.10.2020 у частині відступлення прав вимоги по кредитному договору №907-ЧД від 10 липня 2007 року, укладеним між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 та в частині відступлення прав по іпотечному договору №907-ЧД від 10 липня 2007 року, укладеним між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. за №4393, слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову за недоведеністю матеріально-правової вимоги, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати у відповідності до ст.141 ЦПК України, слід залишити за позивачем.

Керуючись статтями 2-5, 12-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг», Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і кредит» про визнання договору недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 14.06.2024 року.

Головуючий Т.Є.Троян