Провадження № 2/161/5417/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Пахолюка А.М.,

при секретарі - Корнійчук А.А.,

розглянувши в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю(далі - ТзОВ) «Споживчий центр» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно з кредитним договором № 07.05.2024-100002980 від 08.05.2024 року, відповідач отримала кредит у розмірі 10 000,00 грн., строком на 98 днів. Згідно з умовами даного договору, позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом, комісію.

Однак, відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за договором.

Станом на 13.08.2024 року заборгованість за кредитним договором становить - 30 700 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10 000 грн., заборгованості по процентам - 14 700 грн., комісії - 1000 грн., неустойки - 5000 грн.

На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі - 30 700 грн. та понесені судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 27.11.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, у прохальній частині заяви просив слухати справу у його відсутності.

Відповідач до початку судового засідання подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визначає частково, а саме не визнає в частині стягнення відсотків та неустойки.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи.

Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно ч.1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір № 07.05.2024-100002980 від 08.05.2024 року (далі - Кредитний договір). Договір складається з Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) від 08.05.2024 (а.с.зворот 13-16) та заявки від 08.05.2024 (а.с.зворот 16-19), які підписані сторонами та є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до умов Кредитного договору, позивач надав відповідачці кредит в сумі 10 000 грн. на строк 98 днів, з кінцевим терміном повернення до 13.08.2024 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою у розмірі 1,5 % за один день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, а також комісії, пов`язаної з наданням кредиту, в розмірі 10 % від суми кредиту, що дорівнює 1000 грн., згідно встановленого графіку (а.с. 12-19).

Зазначений договір підписано у порядку, визначеномуст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом відповідачки з використанням одноразового ідентифікатора (Е331), що був надісланий на її фінансовий номер мобільного телефону НОМЕР_1 згідно смс-повідомлення (а.с.зворот 13-19).

Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Вказаний вище договір був укладений в електронній формі та від імені його сторін був підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання кредиту в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні договірні правовідносини.

В п. 3.1 Кредитного договору зазначено, що за цим Договором, Кредитодавець зобо`язується надати кредит Позичальникові на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію (а.с.14).

Відповідно до п. 13 Кредитного договору, в договорі передбачена неустойка: 100 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежного зобов`язання (а.с. 17).

Згідно п. 8 Кредитного договору, комісія, пов`язана з наданням кредиту складає 10% від суми Кредиту та дорівнює 1000 грн. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту (а.с. 17).

ТзОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит на умовах та у розмірі, встановленому договором, що підтверджується квитанцією про виплату коштів № від 08.05.2024 за допомогою платіжної системи LIQPAY в сумі 10000 грн. (а.с.20).

Судом встановлено, що у порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала.

Станом на 13.08.2024 року заборгованість за кредитним договором становить -30 700,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10000 грн., заборгованості по процентам - 14 700 грн., комісії - 1000 грн., неустойки - 5000 грн. (а.с. 10).

Судом встановлено, що відповідачем не заперечується факт укладення між нею ТзОВ «Споживчий центр» кредитного договору № 07.05.2024-100002980 від 08.05.2024 року, та щодо невиконання нею обов`язків за цим договором стосовно повернення кредиту, оскільки відповідач визнає суму заборгованості в частині тіла кредиту.

Однак, суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо нарахованих їй відсотків, з огляду на наступне.

Відповідно п.п. 3, 4 Кредитного договору № 07.05.2024-100002980 від 08.05.2024 року, строк, на який надається кредит становить 98 днів з дня його надання. Дата повернення кредиту - 13.08.2024 року (а.с. 17).

Пунктом 5 Кредитного договору передбачена фіксована незмінна процентна ставка в розмірі 1,5 % за 1 день користування кредитом (а.с. 17).

З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив нарахування відсотків в розмірі 14700 грн. за користування кредитними коштами у межах строку дії кредитного договору (98 днів), розрахунок яких було здійснено на підставі боргу по тілу кредиту за відсотковою ставкою 1,5 %, що підтверджується наданим суду розрахунком, який не спростований відповідачем, як і не спростовано відсутність її волевиявлення на погодження вказаної процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту.

Відповідно до частини першої та шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач в ході розгляду справи не надала альтернативних розрахунків заборгованості за кредитним договором, не спростувала проведеного розрахунку, а тому суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем.

Відтак, підписуючи кредитний договір, ОСОБА_1 була ознайомлена з його умовами, зокрема щодо нарахування процентів та погодилась з ними, а тому суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо нарахованих їй відсотків в розмірі 14700 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТзОВ «Споживчий центр» щодо нарахування суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 000 грн., за процентами в розмірі 14700 грн. та комісією - 1000 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується нарахування позивачем неустойки в розмірі 5000 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану. Неустойка, нарахована включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Згідно з розрахунком позивача, останнім визначено неустойку за порушення відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором (офертою) № 07.05.2024-100002980 від 08.05.2024 року в розмірі 5000,00 грн.

З огляду на зазначене, суд, враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позову, а саме, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість за Кредитним договором № 07.05.2024-100002980 від 08.05.2024 року, у розмірі 25700 грн., яка складається із: суми заборгованості за по тілу кредиту в розмірі 10000 грн., суми заборгованості по процентам - 14700 грн., комісії - 1000 грн.

Отже, ОСОБА_1 істотно порушила умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України не повернула суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача кредитну заборгованість в сумі 25 700 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно зі ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 2027 грн. 79 коп. пропорційно частині задоволених вимог (83,71 %).

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст.526, 527, 533, 626, 629, 631, 651, 1046, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056 Цивільного кодексу України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»заборгованість в розмірі - 25 700 (двадцять п`ять тисяч сімсот) грн. 00 коп., згідно кредитного договору № 07.05.2024-100002980 від 08.05.2024 року, з яких: 10 000 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 14 700 грн. - заборгованість по процентах, 1000 грн. - комісія.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» понесені витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі - 2 027 (дві тисячі двадцять сім) грн. 79 коп.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А;

Відповідач - ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 17 грудня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.