Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/588/24

Провадження № 2/439/267/24

06 червня 2024 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді: Петейчука Б.М.,

за участі: секретаря

судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє

самостійних вимог щодо

предмета спору: Орган опіки та піклування: Виконавчий комітет Бродівської міської ради Львівської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування: Виконавчий комітет Бродівської міської ради Львівської області, про визначення місця проживання малолітніх дітей, ухвалив таке рішення.

Позивач: ОСОБА_1 звернувся до Бродівського районного суду Львівської області зі позовними вимогами до відповідачки: ОСОБА_2 , в яких просив суд визначити місце проживання малолітніх дітей, а саме: сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком: ОСОБА_1 за місцем його реєстрації (або проживання), а саме: за адресою: АДРЕСА_1 .

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що сторони перебували у шлюбних відносинах. За час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей, а саме: син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також син: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач вказує, що з часом подружнє життя між сторонами не склалося. Відтак, за судовим рішенням: рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 24 лютого 2021 року (єдиний унікальний номер справи: 439/1329/20) між сторонами було розірвано шлюб.

Позивач звертає увагу, що після припинення шлюбних відносин відповідачка спочатку проживала разом із спільними малолітніми дітьми сторін. Однак, у подальшому відповідачка почала неналежно виконувати свої батьківські обов`язки. Тому спільні малолітні діти сторін почали проживати разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Вихованням, навчанням та матеріальним забезпеченням малолітніх дітей займається виключно позивач.

Позивач мотивує, що спір між сторонами щодо місця проживання спільних малолітніх дітей не вирішений. У позасудовому порядку досягнути згоду між сторонами не вдалося. Відтак, він змушений звернутися до суду за для охорони та захисту законних прав та інтересів дітей.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

21 березня 2024 року відкрито провадження у справі.

Відповідачці запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.

18 квітня 2024 року закрито підготовче провадження, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явився. Від його представника: адвоката Онищука Тараса Назаровича надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд задовольнити останні. Водночас, сторона позивача не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Від відповідачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо задоволення таких.

Третя особа участь свого представника у судове засідання не забезпечила. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи, позовні вимоги підтримує повністю. Вважає, що наявні усі підстави для визначення місця проживання спільних малолітніх дітей сторін разом із батьком.

За змістом нормативних положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 12 червня 2012 року; свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 24 лютого 2011 року (а.с. 10-11).

Спільні малолітні діти сторін, а саме: син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також син: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживають без реєстрації разом із батьком: ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом обстеження умов проживання сім`ї від 04 червня 2024 року (а.с. 31-32).

Відповідачка: ОСОБА_2 фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою за № 33 від 23 січня 2024 року (а.с. 12).

Спільні малолітні діти сторін, а саме: син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також син: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчаються у Берлинському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Бродівської міської ради Львівської області, що підтверджується довідкою за № 02-09/26 від 06 лютого 2024 року; довідкою № 02-09/2011 від 06 лютого 2024 року (а.с. 13-14).

Загальна сума доходу позивача: ОСОБА_1 за період часу, починаючи з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року, становить 542 153 (п`ятсот сорок дві тисячі сто п`ятдесят три) гривні 69 копійок, що підтверджується довідкою про доходи за № 20 від 19 січня 2024 року (а.с. 15).

Мотиви суду.

За правилами статті 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Нормою частини 2 статті 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина 1 статті 161 Сімейного кодексу України).

Приписами статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини.

За змістом норми статті 150 Сімейного кодексу України, обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

У свою чергу відповідно до частин 2, 8, 9, 10 статті 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року закріплено, що держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини.

Пунктом 1 статті 9 вищевказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Відповідно до норми статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 Сімейного кодексу України), у тому числі й на рівне виховання батьками.

Законодавчими положеннями статті 171 Сімейного кодексу України визначено, що місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Як було встановлено судом під час судового засідання, мати: ОСОБА_2 та батько: ОСОБА_1 малолітніх дітей, а саме: сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають окремо.

Водночас, малолітні діти сторін, а саме: син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також син: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживають без реєстрації місця проживання разом із батьком ОСОБА_1 за місцем його реєстрації, а саме: за адресою: АДРЕСА_1 .

При вирішенні питання про визначення місця проживання малолітніх дітей сторін, суд також враховує думку органу опіки та піклування щодо доцільності визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також малолітнього: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , саме за місцем реєстрації батька: ОСОБА_1 .

Позаяк судом встановлено, що малолітні діти сторін фактично проживають із батьком, то зміна місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також малолітнього: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , може негативно вплинути на психолого-емоційний стан та подальший розвиток останніх.

Разом із цим, суд враховує можливість батька забезпечити належні умови проживання, виховання та розвитку малолітніх дітей сторін.

Суд зауважує, що при визначенні місця проживання малолітніх дітей сторін разом із батьком, матір малолітніх дітей не позбавляється можливості безперешкодно відвідувати власного сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також власного сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спілкуватися з ними, здійснювати свої батьківські обов`язки та доглядати за синами за місцем проживання батька: ОСОБА_1 .

За таких обставин, суд, із огляду на вищенаведене, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку про те, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання малолітніх дітей сторін разом із батьком: ОСОБА_1 є підставними та підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судового збору.

Судом встановлено, позивач: ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок (а.с. 1).

Нормою частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, суд вважає, що зі відповідачки: ОСОБА_2 необхідно стягнути понесені судові витрати за сплачений судовий збір за подання позовної заяви на рахунок позивача: ОСОБА_1 , що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

Керуючись статтями 81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей, а саме: сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком: ОСОБА_1 за місцем його реєстрації, а саме: за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір, який був сплачений останнім під час звернення із позовними вимогами до суду, у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 06 червня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування: Виконавчий комітет Бродівської міської ради Львівської області, розташований за адресою: Львівська область, Золочівський район, місто Броди, площа Ринок, 20, .

Суддя Б.М. Петейчук