ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/460/24Головуючий по 1 інстанції
Справа № 712/5487/21 Категорія: 304080000 Токова С.Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Сіренка Ю.В.

секретар Любченко Т.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»;

особа, яка подала апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Юрченко Віктор Олександрович;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Юрченка Віктора Олександровича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхової виплати,

в с т а н о в и в:

18.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова група «ТАС» про стягнення страхової виплати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03.08.2019 між ним та страховою компанією укладено договір добровільного страхування наземного транспорту FO-00476954 та на виконання умов договору позивачем сплачено 15717,00 грн. страхового платежу.

21.08.2019 позивач виявив відсутність автомобіля у місці, де він був залишений. У зв`язку з чим звернувся із заявою до правоохоронних органів, а 22.08.2019 написав заяву до ПрАТ «СГ «ТАС» про настання страхової події зі застрахованим транспортним засобом за фактом незаконного заволодіння автомобілем Chery Tiggo, р.н. НОМЕР_1 , та надавав усі необхідні документи. Однак, листами від 08.04.2020, від 20.08.2020, від 30.12.2020 відповідач повідомив про відмову у виплаті страхового відшкодування. Підставою для відмови слугувало те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 керував застрахованим транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння і відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що підтверджується постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 26 вересня 2019 року по справі № 932/1298/19, у зв`язку з чим, працівники поліції повинні були затримати транспортний засіб за ст. 265-2 КУпАП, та ОСОБА_1 не міг бути фізично у м. Черкаси близько 4 годин ранку, що свідчить про надання ним неправдивих відомостей. Також ним не було надано страховій компанії комплект ключів від ТЗ чи довідки з поліції, що ключі та документи вилучались працівниками поліції. Крім цього, підставою відмови у виплаті страхового відшкодування стало ненадання документів, перелічених розділом 12 Договору страхування протягом 60 календарних днів.

Відмова у виплаті страхового відшкодування є на його думку протиправною виходячи з того, що ґрунтується на припущеннях, оскільки відстань автодороги між містом Черкаси та містом Дніпро складає 284 км. та її можливо подолати трохи більше ніж за 4 години. Також вважає непідтвердженим доказами і твердження страхової компанії щодо затримання транспортного засобу в порядку ст. 265-2 КУпАП. Документи на транспортний засіб та обидва комплекти ключів перебували у працівників поліції, а після їх повернення були передані страховику, а недотримання строків подання довідок не впливає на прийняття рішення по суті, не залежить від позивача та є на його думку, формальною підставою для відмови у проведенні виплати.

Згідно з умовами Договору страхування (п. 13.2.3) розмір матеріального збитку визначається при втраті ТЗ, як дійсна вартість застрахованого транспортного засобу на дату настання страхового випадку, визначеного згідно калькуляції страховика, складеної із застосуванням відповідним чином сертифікованого в Україні програмного забезпечення або згідно з актом товарознавчого дослідження, у зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача дійсну вартість автомобіля визначену при страхуванні, а саме 338000,00 грн. страхової виплати.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 листопада 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач правомірно відмовив у визнанні даного випадку страховим з підстав надання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про факт, причини та обставини настання страхового випадку, а також з підстав ненадання повного комплекту саме оригіналів ключів від застрахованого транспортного засобу, що є обов`язковим для здійснення відповідної виплати.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Юрченко В.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 листопада 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно позивача за ст. 130 КУпАП не містять Актів огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, що свідчить про те, що ТЗ не затримувався працівниками поліції і після складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення позивач продовжив рух на своєму ТЗ до м. Черкаси де і залишив його у своєму дворі.

Скаржник зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, однак всупереч зазначеній нормі суд прийшов до передчасного висновку, що позивач прибув на ТЗ до місця свого проживання. Крім того, суд залишив поза увагою те, що надані відповідачем документи, а саме лист працівника відповідача від 04.02.2020, в якому міститься інформація, що: « ... переглянувши відео приблизно о 04:00 14.08.2019, коли мав заїжджати автомобіль, як повідомляв клієнт, я виявив його на запису». Це свідчить про те, що працівник відповідача у своїх поясненнях підтверджує факт прибуття у м. Черкаси 14.08.2019 до будинку, де проживає позивач.

Стверджує, що суд, як на матеріальну норму у відмові в задоволені позову посилається на п. 3 ч. 1 ст. 991 ЦК України чинної на момент спірних правовідносин («подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку») та п. п. 14.3 Договору страхування. Договір укладений на максимальний варіант пакетів страхування на той момент (5 зірок, розділ 2 Договору). У п. 21.1. Розділу 21 «Умови страхування» за пакетом «5 зірок» Договору, до страхових ризиків відноситься зокрема, але не виключно: «НЗ», «Пожежа», «ПДТО», «Інші випадкові події» (п. 8.29.2. «НЗ» (незаконне заволодіння) - незаконне заволодіння ЗТЗ та/або пошкодження/знищення ЗТЗ внаслідок ДТП при незаконному заволодінні; 8.29.3. «ПДТО» (протиправні дії третіх осіб) - протиправні дії третіх осіб, що спрямовані на пошкодження на пошкодження та/або знищення ЗТЗ, та/або на пошкодження, знищення або крадіжку (таємне викрадення) частин, деталей, вузлів, агрегатів, приладів ЗТЗ. Отже, якби позивачу було відомо, що його автомобіль згорів, то він би про це заявив та звертався б за страховим випадком «Пожежа», а не «НЗ» чи «ПДТО», оскільки Договір страхування покриває такі страхові ризики. А тому, позивачу не було жодного логічного та раціонального сенсу надавати будь-які завідомо неправдиві відомості про обставини страхового випадку.

Вважає, що висновок суду про ненадання повного комплекту оригіналів ключів від застрахованого автомобіля не відповідає обставинам справи. Відповідно до Акту від 28.05.2020 позивач передав відповідачу два комплекти ключів (№ 1 та № 2), що стало можливим після повернення обох екземплярів ключів працівниками поліції, що підтверджується відповідними листами Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області (від 05.05.2020 та 22.10.2020), які наявні в матеріалах справи. Зазначення на Акті від 28.05.2020 «... ключ № 2 (дублікат)» не свідчить про те, що це не оригінальний ключ.

ПрАТ «СГ «ТАС» подало відзив на апеляційну скаргу та посилаючись на те, що оскаржуване рішення було прийнято цілком законно з дотриманням всіх вимог діючого законодавства України, умов Договору страхування та Закону України «Про страхування», просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Сторони повідомлені належним чином про дату, час та місце судового засідання.

Заслухавши учасників справи, які з`явились в судове засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказане судове рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 03 серпня 2019 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СГ «ТАС» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (ЄВРОКАСКО 5 зірок) № FO 00476954, предметом страхування за договором є майнові інтереси позивача по володінню та користуванню автомобілем Chery Tiggo, 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 (а. с. 11-18).

Відповідно до витягу із Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.08.2019 до Черкаського відділу поліції надійшла заява ОСОБА_1 про те, що в період час у з 14.08.2019 по 11 год. 40 хв. по 21.08.2019 невстановлена особа незаконно заволоділа автомобілем Chery Tiggo, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2019 року випуску, вартістю 338000,00 грн., який знаходився біля будинку № 30 по вул. Остафія Дашкевича в м. Черкаси, внаслідок чого власникові заподіяно матеріальну шкоду у великих розмірах (ЄО-45233 від 21.08.2019) (а.с. 19).

Того ж дня позивач звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про настання події.

Як вбачається із заяви про настання події, 14.08.2019 року близько четвертої години ночі позивач залишив автомобіль Chery Tiggo, р.н. НОМЕР_1 , у дворі біля будинку № 60 по вул. Дашкевича у м. Черкаси. 14.08.2019 року приблизно в 13 год. він вийшов з будинку та бачив, що автомобіль залишався стояти на тому ж місці. Він поїхав з міста по справам, а коли повернувся додому 21.08.2019 близько 11 год. 40 хв. виявив відсутність автомобіля.

Відповідач ПрАТ «СГ «ТАС» відмовив у визнанні даного випадку страховим та відмовив у виплаті страхового відшкодування (а.с. 85).

Як слідує із вказаної відмови, в ході проведеної відповідно до п. 10.4.3 Договору страхування перевірки встановлено, що ОСОБА_1 13.08.2019 року о 23.35 годині в м. Дніпро по вул. Харківській, 13 керував автомобілем Chery Tiggo, р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився. В подальшому, позивач постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 26.09.2019 року був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП. У зв`язку з чим, відомості щодо обставин викрадення автомобіля, які виклав страхувальник є недостовірними, оскільки він не міг приїхати до м. Черкаси о 04 годин ранку 14.08.2019 року (по сплину 4 години) після того, як працівниками поліції в м. Дніпро був складений протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Крім цього, підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування вказано ненадання страховиком у випадку настання страхового ризику "незаконне заволодіння" на тимчасове зберігання оригіналу свідоцтва про реєстрацію застрахованого транспортного засобу, повного комплекту оригінальних ключів та повного комплекту пультів керування засобами проти викрадення або ключів від них.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 01листопада 2021 року № 161, дійсна ринкова вартість автомобіля Chery Tiggo, р.н. НОМЕР_1 , станом на 21 серпня 2019 року складає 347 949 грн. (а.с. 154-158).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 16 Закону України «Про страхування» передбачено, що договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За змістом статті 20 Закону України «Про страхування» обов`язок страховика здійснити страхове відшкодування виникає лише у разі настання страхового випадку.

Тобто положення наведених норм права нерозривно пов`язують момент виникнення обов`язку страховика щодо здійснення виплати страхової суми із настанням страхового випадку.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2022 року у справі №753/17411/18 (провадження №61-6933св20).

Згідно зі статтею 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним (статті 981 ЦК України).

Відповідно до статті 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Страхування може бути добровільним або обов`язковим (частина перша статті 5 Закону України «Про страхування»).

Згідно з частиною першою, пунктом 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Видом добровільного страхування може бути страхування наземного транспорту (крім залізничного).

Страховий ризик певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (стаття 8 Закону України «Про страхування»).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. У разі необхідності страховик або Моторне (транспортне) страхове бюро можуть робити запити про відомості, пов`язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також можуть самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку.

Відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону України «Про страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Серед причин відмови у виплаті страхового відшкодування у п. 14.3 Договору страхування укладеного між позивачем та відповідачем (п. 14.3) визначено подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт, причини та обставини настання страхового випадку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що після того як ОСОБА_1 21.08.2019 звернувся до страховика ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про настання події, вони з`ясували ряд обставин, які фактично дали їм законні підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 цієї ж статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Так, як вбачається із заяви про настання події, 14.08.2019 року близько четвертої години ночі позивач залишив автомобіль Chery Tiggo, р.н. НОМЕР_1 , у дворі біля будинку АДРЕСА_1 . 14.08.2019 року приблизно 13 год. 00 хв. він вийшов з будинку та бачив, що автомобіль залишався стояти на тому ж місці. Він поїхав з міста по справам, а коли повернувся додому 21.08.2019 року близько 11 год. 40 хв. виявив відсутність автомобіля.

Між тим, відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 134596 від 13.08.2019, складеного поліцейським взводу № 1 роти № 2 Управління патрульної поліції УПП в Дніпропетровській області, 13.08.2019 у місті Дніпро на вул. Харківська, 13, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Chery Tiggo, р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови) та на пропозицію поліцейського пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків (а.с. 66). Також у протоколі містяться відомості про вилучення у ОСОБА_1 документів, що дають йому право керувати транспортним засобом.

Відповідно до рапорту поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону № 4 УПП в Дніпропетровській області А.Патретного (а.с. 67) в ході складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 останнього повідомлено, що його відсторонено від подальшого керування транспортним засобами.

Більше того, як вбачається із довідки Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 09.07.2021 № 1942 /46/03-2020 (а.с. 101) залишки автомобіля Chery Tiggo, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2019 року випуску було виявлено саме в місті Дніпро та ідентифіковано по він-коду та в ході розслідування кримінального провадження № 0004656, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.08.2019 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та на переконання колегії суддів спростовує твердження позивача, що він 14.08.2019 о 4 годині поставив автомобіль у Дворі будинку АДРЕСА_1 , звідки він був викрадений, про що він дізнався 21.08.2019.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи вищевказані обставини, відповідач правомірно відмовив у визнанні даного випадку страховим з підстав надання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про факт, причини та обставини настання страхового випадку.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивачу не було жодного логічного та раціонального сенсу надавати будь-які завідомо неправдиві відомості про обставини страхового випадку не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, та на переконання колегії суддів спростовуються зазначеним вище.

Крім того, відповідно до пункту 14.8 Договору страхування у випадку настання страхового ризику «незаконне заволодіння» страховику повинні бути надані на тимчасове зберігання оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, повний комплект оригінальних ключів від застрахованого транспортного засобу та повний комплект пультів керування засобами проти викрадення або ключів від них (якщо такі системи були встановлені крім випадків, передбачених у розділі 12 цього договору).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 у актах прийому - передачі вказував, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та один комплект ключів він передав у поліцію, а інший комплект ключів знаходився в багажному відсіку викраденого автомобіля.

В той же час, згідно з повідомленням Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області (а.с. 27) екземпляр двох-ключів, які були вилучені у законному порядку визнані постановою слідчого речовими доказами та знаходились в матеріалах кримінального провадження (а.с. 27), а в подальшому були повернуті ОСОБА_1 05.05.2020 року (а.с. 28).

При цьому, в акті від 28.05.2020 року (а.с. 76) ОСОБА_2 вказував , що передав страховій компанії ключ (оригінал) 28.05.2020 року, а 26.05.2020 передав ключ № 2 (дублікат).

З урахуванням зазначеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач обґрунтовано відмовив у визнанні події як страхового випадку та у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з ненаданням повного комплекту саме оригіналів ключів від застрахованого транспортного засобу, що є обов`язковим для здійснення такої виплати.

Отже, оцінивши зібрані у справі докази з точки зору їх належності та допустимості, достовірності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Беручи до уваги зазначене вище, недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить із того, що у справі, що переглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в процесі судового розгляду не знайшли свого підтвердження факти порушення прав скаржника, які підлягають судовому захисту, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

З урахуванням зазначеного вище, доводи апеляційної скарги колегією суддів апеляційного суду оцінюються критично, оскільки є формальними, безпідставними та необґрунтованими, і не містять жодних посилань щодо порушення норм процесуального права судом першої інстанції під час розгляду позовної заяви, неправильного застосування норм матеріального права, оскільки такі скаржником не наведені у скарзі, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування законного рішення суду першої інстанції, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Приходячи до переконання про відхилення апеляційної скарги, колегія суддів також бере до уваги положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (пункт 32 рішення від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з викладеного вище, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвалене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Юрченка Віктора Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 28 березня 2024 року.

Судді