ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/2434/23Головуючий у 1-й інстанції Парфенюк В. І.
Провадження № 22-ц/817/341/24 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірський Б.О.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №608/2434/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Манорик Галина Григорівна на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2024 року (ухвалене суддею Парфенюк В.І.) в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилалась на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 28 серпня 2023 року.

Під час перебування в шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дитина ОСОБА_3 , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Стверджувала, що відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання спільної дочки, хоча є працездатним, у нього відсутні проблеми зі здоров`ям, які б перешкоджали йому працювати, інших неповнолітніх дітей чи утриманців у нього немає.

Звертала увагу на те, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, двох земельних ділянок, двох транспортних засобів, займається діяльністю з технічного обслуговування автомобілів та шиномонтажем.

На підставі наведеного, просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 10 000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2024 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі 8 000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 1211, 20 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Манорик Г.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково стягувати з нього в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі 2 000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вважає судове рішення незаконним та необґрунтованим.

Вказує на те, що в резолютивній частині рішення суду першої інстанції не зазначено про часткове задоволення позову, тобто резолютивна частина судового рішення не відповідає його мотивувальній частині та прохальній частині позовної заяви.

Посилається на те, що судом першої інстанції, при визначені розміру аліментів, не було враховано його стан здоров`я, який підтверджується доданими до відзиву доказами хронічний гепатит, стадія загострення, подагричний поліартрит, гіпертонічна хвороба ІІ ст., високий кардіоваскулярний ризик, гіпертензивне серце.

Крім цього, в мотивувальній частині судового рішення відсутнє зазначення про наявність в матеріалах справи копії висновку лікаря кардіолога ОСОБА_4 від 11.10.2023 року.

Вказує на те, що нерухоме майно, власником якого він є та на що посилалась позивачка у позовні заяві, є успадкованим і отриманим в дар, що підтверджується долученими до відзиву доказами, а тому воно не є доходом, який враховується при визначені розміру аліментів.

Звертає увагу на те, що матеріали справи не містять даних про його працевлаштування та наявність доходів, які б давали йому змогу оплачувати аліменти в розмірі 8000 грн.

Посилається на те, що позивачкою не доведено, що дитина потребує аліментів в розмірі 8000 грн. від батька, з урахування того, що згідно ст. 7 ЗУ Про державний бюджет на 2024 рік прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 3196 грн.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Посилається на те, що відповідач приховує свої реальні доходи, оскільки здійснює підприємницьку діяльність без реєстрації.

Звертає увагу на те, що згідно листа №31/19/5-Ц-4а/з Територіального сервісного центру МВС №6145 від 29.02.2024 року, наданого на адвокатський запит від 27.02.2024 року, вбачається, що 10.02.2024 року за ОСОБА_1 зареєстрований транспортний засіб Volkswagen Touareg, 2014 року випуску, мінімальна вартість якого, згідно оголошень з офіційного сайту AUTO.RIA, становить від 35 000 доларів США.

Вказує на те, що оскільки зазначений автомобіль був придбаний відповідачем після ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції, об`єктивної можливості подати до суду докази на підтвердження даної обставини у неї не було.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, відзивом на апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 28 серпня 2023 року шлюб між сторонами розірвано.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,1 га та житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки площею 0,0608 га житлового будинку по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 має зареєстровані транспортні засоби: 03 червня 2022 року, AUDI Q7, 2016 року випуску, бежевого кольору, об`єм 2995 см. куб. та 05 грудня 2007 року, MITSUBISHI SIGMA, 1992 року випуску, червоного кольору, об`єм 3000 см.куб.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що з урахуванням встановлених обставин, матеріального становища дитини, матеріального становища відповідача, його стану здоров`я, з ОСОБА_1 слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 8 000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає вказаним вимогам.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів).

Положеннями частини третьої статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, в позовній заяві ОСОБА_2 , обґрунтовуючи свої вимоги, посилалась на те, що платоспроможність відповідача підтверджується тим, що він є власником житлового будинку, двох земельних ділянок, двох транспортних засобів, займається діцяльністю з технічного обслуговуванням автомобілів та шиномонтажем.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що вказане майно, за винятком траспортного засобу MITSUBISHI SIGMA, 1992 року випуску, ОСОБА_1 набув внаслідок спадкування та договорів дарування, оскільки такий висновок підтверджується матеріалами справи, які були додані відповідачем до відзиву на позовну заяву.

Проте колегія суддів не погоджується із твердженням суду першої інстанції, що наявність у власності відповідача зазначеного майна, свідчить про його достатній рівень майнового стану, так як його утримання (оплата комунальних платежів, поточний ремонт, технічне обслуговування транспортного засобу) потребує коштів.

Колегія суддів вважає, що вказаний висновок суду першої інстанції не підтверджується жодними належними та допустимими доказами у справі.

Успадковане та отримане в дар майно не є доходом, який враховується при визначенні розміру аліментів (правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 15 червня 2022 року у справі №682/1277/20).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачка не надала доказів на підтвердження отримання ОСОБА_1 доходу від використання належних йому на праві власності земельних ділянок, чи іншого вищезгаданого майна.

Також ОСОБА_2 не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що кошти у сумі 8000 грн. на місяць є необхідним розміром на утримання дитини.

Більше того, доводи позовної заяви взагалі не містять жодних обґрунтувань заявленого позивачкою розміру аліментів, які вона просила стягувати з відповідача на утримання їхньої спільної малолітньої дитини віком 7 років.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню із ОСОБА_1 на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 8 000 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції не обґрунтував належним чином, чому саме такий їх розмір є необхідним для гармонійного розвитку дитини.

При вирішенні питання про розмір аліментів, який має бути стягнутий з відповідача на користь позивачки, колегія суддів враховує, що згідно ст. 7 ЗУ Про державний бюджет на 2024 рік прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 3196 грн.

Апеляційний суд вважає, що з урахуванням мінімального рекомендованого розміру аліментів, для гармонійного розвитку дитини та враховуючи, що СК України передбачений обов`язок утримання дітей у обох батьків, достатнім буде розмір аліментів в твердій грошовій сумі 6 000 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що майже вдвічі перевищує прожитковий мінімум встановлений законодавством.

Як вбачається з долученого до відзиву на апеляційну скаргу листа №31/19/5-Ц-4а/з Територіального сервісного центру МВС №6145 від 29.02.2024 року, наданого на адвокатський запит від 27.02.2024 року, 10.02.2024 року за ОСОБА_1 зареєстрований транспортний засіб Volkswagen Touareg, 2014 року випуску, мінімальна вартість якого, згідно оголошень з офіційного сайту AUTO.RIA, становить від 35 000 доларів США.

В силу вимог ч.3 ст. 367 ЦПК України, колегія суддів приймає до уваги вищезазначений доказ, що долучений до відзиву на апеляційну скаргу, оскільки факт реєстрації вищезгаданого транспортного засобу відповідачем мав місце після ухвалення оскаржуваного судового рішення, що свідчить про об`єктивну неможливість його подання позивачкою в суд першої інстанції.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що відповідач зможе виплачувати аліменти у зазначеному судом розмірі, оскільки суд при визначені їх розміру не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження офіційних доходів відповідача, не дає підстав для звільнення його від сплати аліментів на утримання дитини.

Долучені відповідачем до відзиву на позовну заяву докази про його незадовільний стан здоров`я, не свідчать про його непрацездатність чи неможливість сплачувати аліменти на утримання дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду підлягає зміні в частині визначеного судом розміру грошової суми аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, шляхом зменшення його розміру з 8000 грн. до 6000 грн..

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ціна позову у даній справі становить 10000 грн.

З відповідача стягнуто в суді першої інстанції 1211,20 грн., в суді апеляційної інстанції відповідач сплатив 1610,40 грн.

Позов задоволено на 60%. (6000 грн. х 100% / 10000 грн.).

Таким чином, стягнутий з відповідача на користь держави судовий збір підлягає зменшенню з 1211,20 грн. до 726,72 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (60% х (1211,20 /100%)).

Вимоги апеляційної скарги задоволено на 33,3% (2000 грн. (сума на яку зменшено розмір аліментів) х 100% / 6000 грн. (оспорювана сума аліментів).

Таким чином, відповідачу слід компенсувати за рахунок держави частину сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 536,26 грн. (1610,40 грн. /100% ) х 33,3%).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2024 року змінити.

Зменшити суму аліментів, які підлягають стягненню щомісячно з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 8 000 грн. до 6 000 грн..

Зменшити розмір стягнутого з ОСОБА_1 в користь держави судового збору за подання позову з 1211 грн. 20 коп. до 726 грн. 72 коп.

Компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України ОСОБА_1 частину сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 536 грн. 26 коп.

Врешті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 29 квітня 2024 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Хома М.В.

Храпак Н.М.