У Х В А Л А

Справа № 183/3647/14

№ 4-с/183/16/24

14 червня 2024 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Оладенко О.С.

за участю секретаря судового засідання Устименко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКОМ-ФІНАНС» на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_1 , старший державний виконавець Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Харченко Тетяна Володимирівна, -

В С Т А Н О В И В:

19.04.2024 скаржник звернувся до суду зі скаргою у якій просить:

- замінити сторону стягувача у виконавчому провадженні №49542240 з Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» на його правонаступника: Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНКОМ-ФІНАНС";

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Харченко Тетяни Володимирівни щодо закінчення виконавчого провадження №49542240;

- скасувати постанову старшого державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Харченко Тетяни Володимирівни ВП №49542240 від 05.01.2024 року;

- зобов`язати старшого державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Харченко Тетяну Володимирівну, іншу уповноважену особу Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відновити виконавче провадження №49542240.

В обґрунтування своїх вимог ТОВ «Інком-Фінанс» зазначило, що суду від 03 грудня 2014 року на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №0 від 13грудня 2006 року в сумі 148517,09грн., що складається з: заборгованість за кредитом 10877,17 долари США, що еквівалентно 126234,40 грн.; заборгованість за процентами 1920,02 доларів США, що еквівалентно 22282,69 грн.; пені за прострочення сплати кредиту 144,81 доларів США, що еквівалентно1680,59 грн., пені за прострочення сплати процентів 148,98 доларів США, що еквівалентно1728,99 грн., а також судові витрати в сумі 1519,26 грн., а всього 150036,35 грн.

Скаржник набув права вимоги за вказаним договором на підставі договору факторингу від 30.11.2023, укладеним з первісним кредитором. Старшим державним виконавцем Харченко Тетяною Володимирівною сума заборгованості ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №49542240 розрахована із суми 150 036, 35 грн. Тобто, державний виконавець виходила із суми гривневого еквіваленту, встановленого у рішенні від 03.12.2014 року, не звертаючи уваги на той факт, що в резолютивній частині рішення чітко зазначена валюта зобов`язання (долар США) і тому має застосовуватися еквівалент в національній валюті на момент виконання/здійснення відповідного погашення. На момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження боржниця не сплатила всю суму заборгованості в доларах США, тому в державного виконавця не було підстав для закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

Ухвалою судді від 24.04.2024 відкрито провадження у справі за вищевказаною скаргою, справу призначено до судового розгляду з викликом у судове засідання заявника, заінтересованих осіб.

У судовому засіданні заявник скарги просив скаргу задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у скарзі.

Боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 наполягала на відмові у задоволенні скарги, оскільки рішенням суду з неї стягнуто грошові кошти у гривні, які вона повністю сплатила.

Державний виконавець Гриценок Д.І. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на її безпідставність.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, встановив такі обставини та дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 55, ст. 129-1Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За змістом статті 1, частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, в межах якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.12.2014 у справі №183/3647/14 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 13 грудня 2006 року в сумі 148517,09 грн., що складається з: заборгованість за кредитом - 10877,17 долари США, що еквівалентно 126234,40 грн.; заборгованість за процентами 1920,02 доларів США, що еквівалентно 22282,69 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту 144,81 доларів США, що еквівалентно 1680,59 грн., пеня за прострочення сплати процентів 148,98 доларів США, що еквівалентно 1728,99 грн., а також, судові витрати в сумі 1519,26 грн., а всього 150036,35 грн. (сто п`ятдесят тисяч тридцять шість грн. 35 коп.).

На підставі зазначеного рішення суду було видано виконавчий лист, на виконання якого відділом ДВС Новомосковського МРУЮ відкрито виконавче провадження АСВП №49542240, у якому боржником була ОСОБА_1 , а стягувачем ПАТ «Укрсиббанк».

З оглянутих у судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження встановлено, що постановою старшого державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Харченко Тетяною Володимирівною від 05.01.2024 при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого у цивільній справі № 183/3647/14, закінчено виконавче провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення.

Під час примусового виконання рішення суду з боржника ОСОБА_1 стягнуто грошові кошти у сумі 150036,35 грн., а тому виконавче провадження завершено у зв`язку з повним виконанням рішення суду.

Оцінюючи доводи скаржника про те, що стягнення грошових коштів у сумі 150036,35 грн. не є належним виконанням, оскільки стягненню підлягали грошові кошти у доларах США, суд виходить з наступного

Зі змісту резолютивної частини рішення суду вбачається, що заборгованість стягнуто у сумі 148517,09 грн., тобто у грошовій одиниці України гривні, а також з урахуванням судових витрат зазначено загальну суму до стягнення 150036,35 грн. У резолютивній частині рішення міститься вказівка на валюту - долари США лише у розшифруванні складників цієї заборгованості (тіло кредиту, відсотки, пеня).

Отже, доводи скаржника спростовуються змістом судового рішення, у якому чітко та без прив`язки до будь-якої валюти, окрім національної, зазначено про стягнення заборгованості у відповідному розмірі.

При цьому позивач ПАТ «Укрсиббанк» із рішенням суду погодилося, не оскаржувало його в апеляційному порядку, було обізнане про зміст виконавчого листа, у якому зазначено суму до стягнення у гривні, у всіх документах виконавця, які направлялися стягувачу зміст виконавчого документу зазначено як «про: стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість 150036,35 грн.».

Більш того, первісний стягувач ПАТ «Укрсиббанк», звертаючись із заявою про відкриття виконавчого провадження, зазначав про стягнення боргу у розмірі 150036,35 грн.

Таким чином, стягнення з боржника ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 150036,35 грн. є належним виконанням судового рішення.

Також суд відхиляє посилання скаржника на правові висновки Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16, від 26 травня 2022 року у справі № 686/5863/13-ц, 06 липня 2022 року у справі № 0538/5438/2012, від 28 вересня 2022 року у справі № 2-306/11, від 22 листопада 2023 року у справі № 2-710/11.

Зазначені постанови є не релевантними, оскільки у них мова йде про рішення суду, якими стягнуто грошові кошти в іноземній валюті з вказівкою на еквівалент у гривні. Натомість у даній справі грошові кошти рішенням суду стягнуто у національній валюті.

Разом з тим, судом установлено, що рішення державного виконавця про закінчення виконавчого провадження було передчасним, оскільки стягнуті з ОСОБА_1 грошові кошти не перераховано стягувачу. Як пояснив у судовому засіданні державний виконавець, грошові кошти на теперішній час залишаються на рахунку виконавчої служби.

Наведене підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

Так, після закінчення виконавчого провадження державним виконавцем на адресу АТ «Укрсиббанк» направлено вимогу від 26.02.2024 у якій вимагав терміново надати актуальні банківські реквізити для перерахування стягнутих з боржника коштів та повідомлено, що не витребувані стягувачем протягом одного року, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.

Листом від 13.03.2024 АТ «Укрсиббанк» повідомило, що права вимоги до боржника ОСОБА_1 відступлено на користь ТОВ «Інком-Фінанс» на підставі договору факторингу №30/11/1/2023 від 30.11.2023 та просить звертатися до нового кредитора.

Так, відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом

Як установлено у судовому засіданні, у повному обсязі рішення не виконано, оскільки грошові кошти, стягнуті з боржника, залишилися на рахунку виконавчої служби. Тому державний виконавець дійшов передчасного висновку про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження, оскільки таке виконання не може вважатися виконанням у «повному обсязі».

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що подана скарга є частково обґрунтованою, встановлені під час її розгляду обставини свідчать про те, що постанова щодо закінчення виконавчого провадження є передчасною, а тому підлягає скасуванню.

Доводи скаржника в частині обґрунтування вимог про поновлення строку звернення зі скаргою є обґрунтованими, під час розгляду справи не встановлено обставин, які свідчать що скаржник дізнався про наявність оскаржуваної постанови раніше вказаної ним дати, а тому зазначений строк підлягає поновленню.

Стосовно вимог про зобов`язання посадових осіб державної виконавчої служби відновити виконавче провадження, суд зазначає таке.

Згідно з ч.1 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Отже, такі дії державний виконавець повинен вчинити на підставі наведеної норми закону, а не на підставі ухвали суду, а тому у цій частині скарга не підлягає задоволенню.

Вирішуючи вимоги про заміну стягувача, суд виходить з наступного.

Згідно Договору факторингу №30/11/1/2023 від 30.11.2023, укладеного АТ «Укрсиббанк», як клієнтом, та ТОВ «Інком-Фінанс», як фактором, клієнт відступив фактору, а фактор зобов`язався прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язався передати грошові кошти. За цим договором скаржник набув право вимоги за кредитним договором №0 від 13.12.2006 та договорами забезпечення, в тому числі за договором поруки №0/2 від 13.12.2006, за яким позичальником є ОСОБА_2 , а поручителем ОСОБА_1 .

На виконання цього договору сторонами складено акт приймання-передачі документації, акт приймання-передачі права вимоги; фактором сплачено обумовлену суму (а.с.135-148).

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 16.01.2021 у справі №911/3411/14, закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

Виходячи з пунктів 1, 2 ч.1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, через що припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 442 ЦПК України за заявою сторони про таку заміну.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

У зв`язку з тим, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інком Фінанс» перейшли права кредитора за вимогою до ОСОБА_1 , суд вважає, що заява про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні підлягає задоволенню.

Встановлені судом фактичні обставини свідчать, що у нового кредитора виникло право на отримання не витребуваних первісним стягувачем грошових коштів, які було стягнуто з боржника ОСОБА_1 та не перераховано первісному стягувачу.

Окремо суд звертає увагу на відсутність у матеріалах виконавчого провадження виконавчого документа. Державний виконавець Гриценок Д.І. у судовому засіданні пояснив, що виконавчий лист було повернуто на адресу суду. Такі пояснення спростовуються матеріалами виконавчого провадження, у якому відсутні докази такого направлення. Наведене не позбавляє державного виконавця можливості звернутися до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа.

Відповідно до приписів ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Судових витрат стороною заявника не понесено, вимог щодо їх розподілу не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 447-452 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКОМ-ФІНАНС" задовольнити частково.

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "ІНКОМ-ФІНАНС" строк на подання скарги

Скасувати постанову старшого державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Харченко Тетяни Володимирівни ВП №49542240 від 05.01.2024 про закінчення виконавчого провадження.

Замінити сторону стягувача у виконавчому провадженні №49542240 з Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» на його правонаступника: Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНКОМ-ФІНАНС".

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Ухвала суду складена і підписана 14 червня 2024 року .

Суддя Оладенко О.С.