Провадження № 2/742/56/24
Єдиний унікальний № 742/4159/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Циганка М.О., за участю секретаря судового засідання Харченко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат - Зибінська Галина Вікторівна до Малодівицької селищної ради Прилуцького району про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на спадкове майно,

установив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Зибінська Г.В звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт проживання позивача ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю протягом п`яти років до часу відкриття спадщини та визнання права на спадкове майно.

Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з померлою ОСОБА_2 вона постійно проживала за однією адресою, була пов`язана з нею спільним побутом та господарством. Після її смерті відкрилася спадщина, яку вона має намір прийняти. Інших спадкоємців, які б подали заяви про прийняття спадщини немає. Проте нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на необхідність надання доказів, що підтверджують проживання однією сім`єю протягом п`яти років до часу відкриття спадщини, і рекомендовано звернутися до суду.

Позивач та її представник в судове засідання не з"явилися, проте згідно їх письмових заяв, заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані письмові докази.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, проте попередньо надав письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, не заперечують щодо задоволення позовних вимог.

Заслухавши позивача та її представника, зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, та на підставі доказів сторін, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України), при цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Судом встановлено, що згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №4 від 10.02.2024 року, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 91 років, місце смерті - м.Семенівка, Семенівського району Чернігівської області, місце проживання - АДРЕСА_1 , 17.09.2015 видано свідоцтво про смерть реєстратором відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Семенівського районного управління юстиції у Чернігівській області серія та номер НОМЕР_1 , актовий запис за №114.

ОСОБА_2 належить право на земельну частву (пай), що перебуває в колективній власності КСП «8 Березня» с.Обичів Прилуцького району Чернігівської області на підставі сертифіката серії НОМЕР_2, виданого згідно рішення Прилуцької районної державної адімнітрації від 15.08.1996 року №334 (а.с.5,13).

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Прлуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О. та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №75301366 від 28.12.2023р. у Спадковому реєстрі відсутні відомості щодо реєстрації спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_2 ..

При зверненні позивачки до приватного нотаріуса Прлуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , нотаріусом відмовлено у видачі їй свідоцтв про право на спадщину, посилаючись на необхідність надання доказів, що підтверджують проживання однією сім`єю протягом п`яти років до часу відкриття спадщини, і рекомендувала звернутися до суду для вирішення цього питання(а.с.11).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 12.01.2021 вбачається, що за відомостями виконавчого комітету Малодівицької селищної ради Прилуцького райогну Чернігівської області ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9).

Як вбачається з копії довідки Обичівського старостинського округу №2 Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області за вих. №129 від 29.05.2023 року, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживала у АДРЕСА_2 , разом з померлою протягом останніх п`яти років фактично проживала однією сім`єю ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 (а.с.10).

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частина перша ст.1221 ЦК України визначає, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За змістом статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач на підтвердження своїх позовних вимог посилається на довідку Обичівського старостинського округу №2 Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області за вих. №129 від 29.05.2023 року, згідно якої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживала у АДРЕСА_2 , разом з померлою протягом останніх п`яти років фактично проживала однією сім`єю ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Проте, вказана довідка спростовується інформацією з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №4 від 10.02.2024 року, де вказано, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце її смерті - м.Семенівка, Семенівського району Чернігівської області, а місце проживання - АДРЕСА_1 , відомості про заявника, який звернувся за отриманням свідоцтва про смерть - ОСОБА_3 , тобто відомості в довідці та витягу суперечать один одному.

Оскільки, на виконання вимог ст..81 ЦПК України позивачка не довела заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами, що між нею і померлою ОСОБА_2 щонайменше п`ять років були стійкі, родинні відносини, спільний побут, взаємні права та обов`язки, тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 315, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Зибінська Галина Вікторівна до Малодівицької селищної ради Прилуцького району про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на спадкове майно - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Максим ЦИГАНКО