ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

27 березня 2024 року

м. Харків

справа № 2-7171/11

провадження № 22-ц/818/1115/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Носової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2023 року, постановлену суддею Новіченко Н.В., -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2023 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Обґрунтовуючи заяву посилався на те, що на виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 25.01.2012 у справі № 2-7171/11 були видані виконавчі листи, які заявником були пред`явлені для примусового виконання до органів державної виконавчої служби. Згідно відповіді Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 43312 від 31 березня 2023 року, на виконанні у державного виконавця перебувало виконавче провадження №51807358 по виконанню виконавчого листа №2-7171/11, виданого 31 травня 2012 року Московським районним судом м. Харкова, боржником в якому є ОСОБА_1 22 грудня 2017 року керуючись п.2) ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Також згідно відповіді Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області № 26.16/34/89/23/СЛІ від 25 липня 2023 року, на виконанні у державного виконавця перебували виконавчі провадження №33349928 та №33350412 з примусового виконання виконавчих листів Московського районного суду м. Харкова від 20 березня 2012 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості на користь заявника. Вказані виконавчі провадження були завершені 05 березня 2015 року та 23 грудн 2015 року відповідно, та передані до архіву. Виконавчі провадження знищені за закінченням строку зберігання. Станом на день подання заяви оригінали виконавчих листів та постанови про повернення виконавчих листів до банку не надходили, у зв`язку з чим заявник був необізнаним про стан виконавчих проваджень. Крім того, запровадження у березні 2020 року карантинних обмежень та повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України у лютому 2022 року вплинули на діяльність банку і не залежали від його суб`єктивної волі. З жовтня 2022 року по лютий 2023 року відбулися масовані ракетні удари по всій території країни, внаслідок чого постраждала енергетична система України, що зумовило значний період відсутності електричної напруги з послідуючим введенням погодинного надання електричної енергії між ракетними обстрілами і в періоди поновлення систем виробництва напруги. Вказані події унеможливлювали пересилання документів, друкування документів та їх направлення поштою.

Просить суд видати дублікати виконавчих листів та поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання у справі №2-7171/11.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2023 року у задоволенні заяви АТ «Державний експортно-імпортний банк України» про видачу дублікату виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання у справі № 2-7171/11 відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задоволення їх заяви, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що станом на день подання даної заяви, оригінали виконавчого листа та постанова про повернення виконавчого документа до АТ «Укрексімбанк» не надходили, що підтверджується довідкою від 13 липня 2023 року N?БТ/0680140/4526-23 виданою керуючим філією АТ «Укрексімбанк» в м.Харків (додається до заяви). В зв?язку із тим, що на адресу стягувача не надходила постанова про повернення виконавчого документа і оригінал виконавчого документа, стягувач був необізнаний про стан виконавчого провадження.

Крім того зазначає, що згідно відповіді Харківського ВДВС у м. Харків від 25 липня 2023 року виконавче провадження №33349928 та №33350412 знищено за закінченням строку зберігання, у зв?язку із чим направити оригінали вказаних виконавчих листів та/або надати докази направлення виконавчих листів на адресу стягувача на теперішній не виявилось можливим. У відповіді Салтівського ВДВС у м. Харків від 31 березня 2023 року повідомлялось, що виконавче провадження N?51807358 знищено за закінченням строку зберігання у зв?язку із чим направити оригінал вказаного виконавчого листа та/або надати докази направлення виконавчого листа на адресу стягувача на теперішній час не виявилося можливим.

Підтверджень направлення або повернення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП°33349928, N?33350412, 51807358 разом з виконавчим документом відділ виконавчої служби не надає з посиланням на знищення матеріалів справи.

Звертає увагу суду, що квитанції про направлення поштових відправлень не відносяться до матеріалів виконавчого провадження, оскільки факт направлення/не направлення документів відноситься здебільшого до бухгалтерської звітності по причині сплати коштів за пересилання документів.

Також зазначає, що суд повинен був перевірити обставини переривання строків пред?явлення до виконання виконавчих листів та надіслання стягувачу виконавчих листів.

Вважають, що вони не мали можливості забезпечити дотримання процесуальних строків з об?єктивних причин, що не залежали від Банку.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволення заяви АТ «Державний експортно-імпортний банк України» суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів у справі № 2-7171/11 до виконання, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення заяви стягувача про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, підставою для видачі дубліката виконавчого листа є доведеність втрати оригіналу виконавчого листа.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час набрання рішенням законної сили 20 березня 2012 року) ваконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 23 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час набрання рішенням законної сили 20 березня 2012 року) передбачалось, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред`явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Виходячи з положень ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент видачі виконавчих листів), виконавчий лист може бути пред`явлено до виконання протягом року.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, частиною 1 статті 12 якого передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з п. 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності Законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону № 1404-VIII до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

Таким чином, законодавець збільшив до трьох років після набрання рішенням законної сили строк пред`явлення до виконання як виконавчих документів, виданих після набрання чинності 05 жовтня 2016 року Законом № 1404-VIII, так і виконавчих документів, які були видані на виконання судових рішень до 05 жовтня 2016 року та строк пред`явлення яких до виконання не сплив станом на 05 жовтня 2016 року.

Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 грудня 2018 року у справі №910/11424/15 та від 20 травня 2019 року у справі №904/10285/15.

Так, судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25 січня 2012 року у справі №2-7171/11 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитом в сумі 249 996грн., заборгованість за нарахованими відсотками за кредитом в сумі 37 362, 53грн., пеня в сумі 6 580, 27грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 700грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120грн. (а.с.5).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20 березня 2012 року вищевказане судове рішення залишено без змін (а.с.7-8).

20 березня 2012 року рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25 січня 2012 року набрало законної сили.

На виконання рішення суду Московським районним судом м. Харкова було видано виконавчі листи щодо кожного з боржників, які заявником були пред`явлені до органів виконавчої служби для примусового виконання, за якими були відкриті виконавчі провадження №№51807358, 33349928 та № 33350412.

Згідно відповіді Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 43312 від 31 березня 2023 року, на примусовому виконанні в Московському відділі державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебувало виконавче провадження №51807358 по виконанню виконавчого листа № 2-7171/11, виданого 31 травня 2012 року Московським районним судом м. Харкова, боржником в якому є ОСОБА_1

22 грудня 2017 року керуючись п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с.23-24).

Згідно відповіді Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області №26.16/34/89/23/СЛІ від 25 липня 2023 року, у Харківському відділі державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області перебували виконавчі провадження №33349928 та № 33350412 з примусового виконання виконавчого листа Московського районного суду м. Харкова від 20 березня 2012 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості на користь заявника. Вказані виконавчі провадження № 33349928 та № 33350412 були завершені 05 березня 2015 року та 23 грудня 2015 року відповідно та передані до архіву.

В даному випадку, строк пред`явлення виданого у справі №2-5925/11 виконавчого листа до виконання, а саме:

щодо боржника ОСОБА_1 повторно почав перебіг з 23 грудня 2017 року (після винесення постанови про повернення виконавчого листа) та закінчився 23 грудня 2020 року;

щодо боржника ОСОБА_2 - повторно почав перебіг з 06 березня 2015 року (після завершення виконавчого провадження) та закінчився 06 березня 2018 року;

щодо боржника ОСОБА_3 повторно почав перебіг з 24 грудня 2015 року (після завершення виконавчого провадження) та закінчився 24 грудня 2018 року.

З матеріалів справи встановлено, що після вказаних обставин питання про видачу дублікатів виконавчих листів АТ «Державний експортно-імпортний банк України» не порушувалось.

Матеріали справи також не містять доказів того, що починаючи з пред?явлення виконавчих листів до виконання та протягом строку, встановленого Законом України «Про виконавче провадження», АТ «Державний експортно-імпортний банк України» вживало заходи для реалізації своїх прав з виконання рішення суду від 25 січня 2012 року у справі №2-7171/11 та зверталося з відповідними заявами до органів виконавчої служби.

Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005). Принцип правової визначеності означає, що „обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010).

Стягувач виконавчого провадження не був позбавлений можливості цікавитись ходом виконання виконавчих проваджень №№51807358, 33349928 та № 33350412 (які є предметом розгляду у даній справі), своєчасно вчиняти дії, як з отримання оригіналів чи дублікатів виконавчих листів, так і пред`явленням їх до виконання.

Посилання заявника на те, що він не мав об`єктивної можливості скористатись своїм законним правом та довідатись про хід виконавчого провадження через початок карантинних обмежень та у подальшому збройної агресії Російської Федерації про України, оскільки значний період часу була відсутностя електрична напруга з наступним введенням погодинного подання електроенергії, що у свою чергу призвело до зміни у організації їх роботи, в тому числі документообігу усіх підприємств та організацій, та унеможливило пересилання документів, в тому числі вчасно звернути із запитом до виконавчої служби щодо з?ясування ходу виконавчих проваджень колегією суддів не приймаються.

Як свідчать матеріали справи:

з моменту повернення виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 (22 грудня 2017 року ВП №51807358) до початку введення на усій території України карантину (12 березня 2020 року) минуло більше двох років, а до початку російської агресії (24 лютого 2022 року) минуло більше 4 років;

з моменту закінчення виконавчого провадження №33349928 (05 березня 2015 року) щодо боржника ОСОБА_2 до початку введення на усій території України карантину (12 березня 2020 року) минуло майже 5 років, а до початку російської агресії (24 лютого 2022 року) минуло майже 7 років;

з моменту закінчення виконавчого провадження № 33350412 (23 грудня 2015 року) щодо боржника ОСОБА_3 до початку введення на усій території України карантину (12 березня 2020 року) минуло більше 4 років, а до початку російської агресії (24 лютого 2022 року) минуло більше 6 років.

Отже, у зазначений період часу заявник мав можливість у будь-який час отримувати інформацію про стан виконавчих проваджень, в тому числі ознайомлюватися з усіма документами виконавчих проваджень та діями, вчиненими державним виконавцем в їх межах.

Доводи заявника про те, що він постійно звертався до органів виконавчої служби для отримання інформації стосовно виконання вищевказаних виконавчих листів, однак ці запити не збереглися у стягувача по причині збройної агресії російської федерації проти України і постійних обстрілів громадської інфраструктури жодним чином не підтверджені.

В силу приписів ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, як учасник виконавчого провадження, має право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, має право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Сторони виконавчого провадження зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що зазначені заявником причини пропуску строку пред`явлення виконавчих листів відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до виконання не є поважними.

У зв`язку з відсутністю підстав для поновлення цього строку відсутні підстави і для видачі дубліката виконавчого листа.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 29 березня 2024 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова