Справа № 700/718/24
Провадження № 2/700/369/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Лисянка цивільну справу №700/718/24 провадження №2/700/369/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А H О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.09.2023 року, близько 15:20 год. в селищі Лисянка по вул. Небесної Сотні, 4а сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «ВАЗ-21065», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 (власник ОСОБА_2 ) та автомобілем марки «Toyota Camri», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , під керуванням ОСОБА_3 , який є чоловіком позивача. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Лисянського районного суду Черкаської області від 11.10.2023 року у справі про адміністративне правопорушення №700/936/23 ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника «ВАЗ-21065», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/3843066. 27.09.2023 року власник пошкодженого автомобіля «Toyota Camri» звернулася до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування. В 10-денний строк працівником страхової компанії було здійснено огляд та фотофіксацію пошкодженого автомобіля. 27.10.2023 року від страхової компанії на месенджер VIBER водію ОСОБА_3 надійшла заява на узгодження суми страхового відшкодування, де сума відшкодування становить 17811,40 грн. (20411,40 - розмір матеріального збитку за вирахуванням 2600,00 грн. франшизи). Оскільки зазначена страховиком сума відшкодування не відповідає реальній сумі нанесених збитків пошкодженого транспортного засобу, та не відповідає вартості відновлювального ремонту позивач змушена була звернутись до незалежного судового експерта про проведення дослідження з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу «Toyota Camri». Згідно з даними висновку експерта №184 від 01.11.2023 року зазначена вартість матеріального збитку, завданого власнику вищевказаного автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП на дату оцінки склала 39290,13 грн., про що відразу було повідомлено страховику в телефонному режимі. 07.12.2023 року до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» позивачем була надіслана заява про відшкодування реальної суми шкоди відповідно до висновку експерта, сума в якому складає 39290,13 грн. Проте, працівником страхової компанії безпідставно та без підтверджуючих документів позивачу було озвучено іншу суму для написання в заяві на виплату, а саме: 25525,05 грн. 12.04.2024 року позивач на свій рахунок отримала від ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» страхове відшкодування в розмірі 25525,05 грн., тобто висновок експерта від 01.11.2023 року №184 не був прийнятий до уваги страховиком. Внаслідок стресу і душевних переживань у позивача виникла хвороба: біполярний афективний розлад поточний змішаний епізод F31.6, супутнє захворювання: вогнищева неврологічна симптоматика, у зв`язку з чим вимушена була звернутись за медичною допомогою вперше 27.10.2023 року, проводила лікування призначеними лікарем препаратами амбулаторно, а з 17.06.2024 року по 08.07.2024 року перебувала на стаціонарному лікуванні. На вищезазначене лікування позивачем було витрачено кошти на препарати в сумі приблизно 30000 грн. Крім цього, 08.02.2024 року позивач вимушена була їхати автобусом на похорон рідного дядька в м.Хмельницький, оскільки її автомобіль перебував у ремонті, внаслідок чого на терміні 2 тижні запланованої вагітності, 14.02.2024 року у позивача сталось патологічне переривання вагітності. Позивач оцінює моральну шкоду за цей випадок у розмірі 10000 грн. Крім того, 23.02.2024 року у позивача внаслідок стресу і душевних переживань виникли проблеми з ЖКХ, встановлений діагноз за результатами езофагогастродуоденоскопії очагова еритематозна гастропатія, в зв`язку з чим на лікування було витрачено приблизно 1200 грн. 12.09.2024 року позивачу за результатами езофагогастродуоденоскопії поставлений діагноз хронічна еритематозна гастродуоденопатія, на лікування витрачено 2000 грн. Внутрішні переживання і депресивний стан позивача негативно позначився на синові, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого 29.02.2024 року невролог поставив йому діагноз: мінімальна мозкова дисфункція, гіперкінетичний синдром, тому для лікування були використані кошти в сумі 2500 грн., а також на заняття сина з психологом за 10 годин витрачено 6000 грн. Також під впливом нервової напруги і душевних переживань у чоловіка позивача, ОСОБА_3 , виникла хвороба: варикоз вен стравоходу, астральна ерозивна гастропатія, на лікування наразі витрачено 1133,99 грн., в даний час лікування продовжується. З огляду на вищевикладене позивач просить стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на свою користь недоплачену суму матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 13765,08 грн. Крім того, просить стягнути з відповідачів на свою користь вартість проведених експертних досліджень у сумі 3000,00 грн.; на заправку автомобіля в сумі 3136,98 грн.; відшкодування моральної шкоди в розмірі 60000,00 грн.; понесені витрати на оплату правничої допомоги адвоката в сумі 10000,00 грн., та витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Бабенко Руслан Володимирович 23.10.2024 року звернувся до суду із відзивом на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити виходячи з наступного. Докази надані позивачем до позовної заяви містять неактуальну та недостовірну інформацію, оскільки не доводять та не обґрунтовують правомірність вимог позивача, а саме: 1) висновок експерта про розмір майнової шкоди визначає розмір шкоди у сумі 39290,13 грн., вказана сума не заперечується відповідачем; 2) посилання у позовній заяві на те, що страхова компанія не погодилась сплатити позивачу кошти, не може ставиться у вину відповідачу ОСОБА_4 , адже це суто стосунки між позивачем та страховою компанією; 3) цивільно-правова відповідальність відповідача покривалась (не перевищувала) заподіяної шкоди, відповідно до страхового полісу №АР/3843066 ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» зобов`язана була повністю відшкодувати заподіяну шкоду ОСОБА_1 в межах страхової суми: за шкоду заподіяну життю та здоров`ю 320000 грн., за шкоду заподіяну майну 160000 грн.; 4) пред`явлення позивачем претензій до ОСОБА_4 є безпідставними та незаконними, оскільки всі претензії в межах страхової суми повинні пред`являтись виключно до страхової компанії; 5) ОСОБА_4 належним чином виконав свої зобов`язання щодо сплати позивачу шкоди в розмірі франшизи дві тисячі шістсот гривень, що підтверджується документально. Щодо питання відшкодування моральної шкоди, представник відповідача зазначає, що в наданих доказах не вбачається прямого причинного зв`язку з госпіталізацією та погіршенням стану здоров`я а також діями/бездіяльністю ОСОБА_4 . Крім того, відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_4 коштів, що були витрачені на придбання ліків під час перебування на лікуванні, оскільки позивач не наводить жодних доказів причинно-наслідкового зв`язку між погіршенням стану здоров`я та ДТП. Відносно розподілу судових витрат між сторонами, адвокат зазначає, що позивачем сплачено судовий збір за одну позовну вимогу в сумі 1211,20 грн., а тому у задоволенні позовних вимог може мати місце тільки відносно вимоги стягнення із страхової компанії недоплаченої суми майнової шкоди. Також представник відповідача звертає увагу на те, що ОСОБА_4 є особою з інвалідністю III групи та тяжко хворіє, не працює, перебуває у скрутному матеріальному становищі.

Представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» - адвокат Пилипець Антон Юрійович 29.10.2024 року через канцелярію суду звернувся з відзивом на позов, в якому зазначається, що ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» позовні вимоги не визнає у повному обсязі, оскільки страховик здійснив виплату страхового відшкодування відповідно до ст.22,28,29,36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно до п.34.2 протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик направив свого представника на місце настання страхового випадку до місцезнаходження майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. З метою визначення розміру вартості відновлювального ремонту із врахуванням фізичного зносу транспортного засобу «Toyota Camri», д.н.з. НОМЕР_2 , відповідачем було замовлено проведення відповідних оцінювань в ТОВ «СЗУ Україна». Відповідно до звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №30983, завданого власнику колісного транспортного засобу, що був складений ТОВ «СЗУ Україна» матеріальний збиток, завданий транспортному засобу «Toyota Camri», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 28125,05 грн. без ПДВ. Сума страхового відшкодування у розмірі 25526,05 (за вирахуванням франшизи у розмірі 2600,00 грн.,) була виплачена а користь позивача. Позивач у своєму позові не зазначає, що суд має надати перевагу його висновку, та не брати до уваги звіт відповідача. Позивач не наводить жодних належних та допустимих доказів, які б доводили, що звіт відповідача не може братися до уваги. Щодо висновку експерта №184 (наданий позивачем), відповідач вважає даний висновок неналежним та недопустимим доказом і таким, що не відповідає вимогам висновку експерта, передбаченого ЦПК України, оскільки висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи: - постанова ВС/КЦК у справі № 524/710/21 від 20.07.2022 р. Як вбачається із висновку наданого позивачем, він не містить інформацію про те, що експерт повідомлений про кримінальну відповідальність, та що висновок експерта складений для пред`явлення у цивільній (судовій) справі а тому висновок експерта не є належним та допустимим доказом, оскільки не відповідає вимогам ЦПК України щодо висновку експерта та правовим висновкам ВС. Щодо стягнення солідарно із відповідача та страховика моральну шкоду у розмірі 60000,00 грн., страховик вважає, що позивач не може заявляти (об`єднувати) солідарно позовні вимоги виходячи з наступного: при завданні шкоди при ДТП третім особам, виникають два різні типи правовідносин, які регулюються різними нормами права. Між потерпілою особою та винуватцем виникають деліктні правовідносини, які регулюються главою 82 ЦК України, де у таких правовідносинах діє принцип «повного відшкодування завданої шкоди». Між потерпілою особою та страховиком виникають договірні правовідносини які регулюються положенням ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», де страховик виплачує страхове відшкодування за принципом «оціненої шкоди», виду завдання шкоди, та порядку розрахунку розміру страхового відшкодування. Відповідач посилається на п.32,34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 р. у справі №308/3162/15-ц, де було зроблено висновок, що відповідно до ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Законодавство України, чинне як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого. Крім цього, моральна шкода відшкодовується Стаховиком потерпілому тільки за шкоду завдану ушкодженням життю та/або здоров`ю під час дорожньо-транспортної пригоди. У даному випадку, позивачу, як власнику транспортного засобу, не було завдано шкоду здоров`ю, а лише завдано матеріальний збиток транспортному засобу. Враховуючи вищезазначене, заявлення позивачем позовної вимоги про стягнення усієї шкоди солідарно із відповідачів є таким, що не відповідає положенням Закону та правовим висновкам Верховного Суду, а тому просять суд відмовити у задоволенні позову про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні наполягали на задоволенні позову з підстав, що зазначені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо позовних вимог позивача про стягнення з нього моральної шкоди, витрат на прибуття до експерта та вартість експертного дослідження з підстав, що зазначені у відзиві.

Представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» у судове засідання не з`явився, просив про розгляд справи без його участі.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

З матеріалів справи суд встановив, що 27.09.2023 о 15:20 год. ОСОБА_4 в смт.Лисянка Звенигородського району Черкаської області, керуючи автомобілем ВАЗ 21065, р/н НОМЕР_1 по вул.Небесної Сотні, 4А, перед початком руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Camry, р/н НОМЕР_3 , який рухався у попутному напрямку, в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ-21065», реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент скоєння ДТП, була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/3843066.

27.09.2023 року власник пошкодженого автомобіля «Toyota Camri» ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування.

Відповідно до звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №30983, завданого власнику колісного транспортного засобу, що був складений ТОВ «СЗУ Україна» матеріальний збиток, завданий транспортному засобу «Toyota Camri», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 28125,05 грн. без ПДВ.

12.04.2024 позивач отримала від відповідача «Страхова компанія «Євроінс Україна» на свій рахунок страхове відшкодування в сумі 25525,05 грн. (за вирахуванням франшизи у розмірі 2600,00 грн.,), з розміром якого позивач не згідна.

10.12.2019р. позивач звернулася до судового судового експерта Петрушанка Вадима Федоровича (м.Біла Церква, вул.Сухоярська, 20) для проведення дослідження з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу «Toyota Camri». Згідно з даними висновку експерта №184 від 01.11.2023 року зазначена вартість матеріального збитку, завданого власнику вищевказаного автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП на дату оцінки склала 39290,13 грн.

За проведене автотоварознавче дослідження автомобіля «Toyota Camri» позивачем було сплачено експерту ОСОБА_6 3000 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходить з наступного.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного.

Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому розмір страхової виплати (страховою відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

У зв`язку із зазначеним, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, не припинилось виконанням, проведеним належним чином (статті 599 ЦК України), і особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від 21.02.2018р. по справі 760/19377/15-ц (провадження № 61-2211 св 18).

В даному випадку позивач пред`явив вимогу до страховика про відшкодування непогашеної частини повної вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, без урахування коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Крім того, за правилами статей 1188, 1192 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у розмірі реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивач помилково вважає, що вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу в цілому повинна відшкодовуватись Страховиком і просила стягнути 13765,08 грн. саме із ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна».

Оскільки позивачу відшкодовано страхове відшкодування за шкоду, що спричинена внаслідок ДТП, у розмірі сумі 25525,05 грн. (за вирахуванням франшизи у розмірі 2600,00 грн.), суд вважає, що неохоплена страховою виплатою сума завданого матеріального збитку повинна бути відшкодована винуватцем ДТП, тобто ОСОБА_4 .

Водночас, позивач до відповідача ОСОБА_4 вимогу відшкодувати матеріальний збиток не висуває, а суд не може вийти за межі позовних вимог відповідно до ст.13 ЦПК України.

Щодо моральної шкоди слід зазначити наступне.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до абз. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди життю та здоров`ю учасникам ДТП не завдано.

Між тим, обґрунтовуючи заявлені вимоги до відповідачів про відшкодування моральної шкоди у розмірі 60000 грн. позивач надала епікриз з медичної карти стаціонарного хворого №923 Черкаського обласного психоневрологічного диспансеру Черкаської обласної ради, де вона перебувала на лікуванні в період 17.06.2024 по 08.07.2024, лабораторні дослідження, протокол обстеження ЕЕГ, консультація невролога сина позивача від 29.02.2024, лабораторні дослідження від 29.09.2024, які були проведені її чоловіку ОСОБА_3 , відповідно до яких позивач та члени її сім`ї в різний період після скоєння ДТП мали розлади здоров`я. Проте, у згаданому вище епікризі №923 від 08.07.2024 зі слів позивача вказано, що її психічний стан погіршився минулого року після початку військового вторгнення та вимушеної тимчасової еміграції в Європу з молодшим сином, через недостатній сон 2-3 години на добу а також постійне нервування через гіперактивність дитини і т.д., що не свідчить про причинно-наслідковий зв`язок із подією ДТП. Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази причинно-наслідкового зв`язку стану здоров`я дитини позивача та її чоловіка із подією ДТП. Сам факт захворювання членів сім`ї позивача хоч і настав у проміжку часу після 27.09.2023, але жодним чином не прослідковується зв`язок між причиною, на яку вказує позивач у позові ДТП, та наслідками.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частинами 1, 5 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За змістом ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Крім цього, як правильно зазначив у відзиві представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» у випадку, якщо моральна шкода полягає у стражданнях, які особа зазнала внаслідок того, що було пошкоджене чи повністю знищене її майно (транспортний засіб) або якимось чином принижено її честь чи гідність, то таку шкоду відшкодовує лише особа винна у ДТП, страховик за це не несе відповідальності.

Отже, суд приходить до висновку про відмову в задоволені цих позовних вимог.

У відповідності до вимог п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволені позову відмовлено у повному обсязі, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, 264-268 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 979, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст. ст. 22, 29 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р., суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 13.12.2024 року.

Реквізити сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», , місцезнаходження: вул.Велика Васильківська, 102, м.Київ.

Суддя Наталія БЕСАРАБ