Номер провадження: 22-ц/813/3404/24
Головуючий у першій інстанції Плавич І.В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2023 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Горлач Микола Анатолійович, про встановлення факту родинних відносин,

встановив:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною вище заявою про встановлення фактів того, що:

1. ОСОБА_2 (актовий запис про смерть № 7577 від 24.09.1997 року, складений Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції) є бабусею ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Іллічівським РВ ОМУМВС України в Одеській області 16 жовтня 2001 p., що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 );

2. ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_4 ;

3. ОСОБА_4 є рідним братом ОСОБА_5 ;

4. ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Іллічівським РВ ОМУМВС України в Одеській області 16 жовтня 2001 p., що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 та після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_5 не має. У встановлений законом строк заявниця звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Горлач М.А. із заявою про прийняття спадщини за законом, після чого та 14.04.2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горлач Миколою Анатолійовичем за її заявою була відкрита спадкова справа №6/2023 до майна ОСОБА_5 .

Однак, під час підготовки до вчинення нотаріальної дії нотаріус в усній формі відмовив заявниці у видачі свідоцтв про право на спадщину через розбіжності у відомостях, що містяться в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, та повідомив, що в актовому записі про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 її батька (який є рідним братом померлої) ОСОБА_4 зазначено: дитина: ОСОБА_6 , батько ОСОБА_7 , мати ОСОБА_8 , номер актового запису 16, дата складання 25.01.1935, орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав актовий запис: ЗАГС Андрієво Іванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області, та в наданому ОСОБА_1 паперовому носії актового запису, значиться: дитина: ОСОБА_4 , батько: ОСОБА_9 , мати: ОСОБА_10 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Симоненко Р.О. просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги її заяви про встановлення факту, посилаючись на обставини, якими обґрунтовуються вимоги заяви про встановлення факту, зазначає, що висновок суду про наявність спору про право спростовуються матеріали справи.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи суду не подавали, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах, визначених ст. 367 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вказаним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2020 року у справі № 644/6785/18 (провадження № 61-434св19), зазначено, що «суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право».

Відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Під спором про право в окремому провадженні потрібно розуміти конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Як убачається із тексту поданої ОСОБА_1 до суду заяви про встановлення вказаних вище фактів, остання посилалася на те, що такі породжують для неї юридичні наслідки встановлення яких їй необхідно для реалізації спадкових прав, як племінниці померлої ОСОБА_5 , зокрема, одержання свідоцтва про право на спадщину на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_5 не має.

В якості заінтересованих осіб ОСОБА_1 у своїй заяві вказала Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Горлач Миколу Анатолійовича.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що з заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин убачається спір про право, оскільки від нього залежить виникнення особистого майнового права заявниці.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, судом не зазначено, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право заявниці на прийняття спадщини, тобто не встановлено, між ким існує спір, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07 листопада 2018 року у справі №336/709/18, від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19-ц, від 28 квітня 2021 року у справі №520/19532/19.

Судовий розгляд справи 19 жовтня 2023 року відбувся за відсутності учасників справи.

Будь яких відомостей щодо заявлення заінтересованою особою про конфлікт інтересів із заявницею ОСОБА_1 щодо спадкового майна чи заперечень цієї заінтересованої особи проти задоволення вимог вказаної вище заяви з певних підстав та обставин які б свідчили про спір про право матеріали справи не містять.

Необхідність встановлення факту родинних зв`язків для отримання спадщини саме по собі не свідчить про наявність спору.

Схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 14 грудня 2022 року у справі №180/2132/21, від 15 квітня 2020 року у справі №302/991/19.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд дійшов передчасного висновку про наявність у цій справі спору про право, у зв`язку з чим справа не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Згідно з пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод державою гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі "Bellet у. France" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Наведене залишилось поза увагою суду першої інстанції, що призвело до постановлення оскаржуваної ухвали без додержання норм процесуального права.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, однак, зважаючи на положення ст. 374 ЦПК України, якою визначено повноваження суду апеляційної інстанції та предмет оскарження, доходить висновку про скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379 , 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2023 року скасувати, і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 03 травня 2024 року.

Головуючий: Ю.П.Лозко

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова