РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2024 року

м. Рівне

Справа № 561/460/23

Провадження № 22-ц/4815/504/24

Рівненський апеляційний суд :

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючий: Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Павлюк І.А. на рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 07 лютого 2024 року у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дітей,

В С Т А Н О В И В :

20 квітня 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дітей в сумі 84782 грн. 35 коп.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що з відповідачем у період 2001 2016 років перебувала у шлюбі, мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з нею.

Відповідно до рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 05 квітня 2018 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 1200 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 07.05.2018 року і до досягнення ними повноліття.

Разом з тим, коштів, які стягуються з відповідача на їх утримання та виховання не вистачає, відповідач додатково матеріальної допомоги не надає. Упродовж 2019-2023 років вона понесла додаткові витрати на дітей у сумі 169564 грн. 71 коп., які були викликані особливими обставинами, їх хворобою, навчанням, відвідуванням спортивних секцій, необхідністю вступу до вищих навчальних закладів.

Зокрема, нею понесено додаткові витрати на дочку ОСОБА_5 в сумі 80043 грн. 97 коп., з яких: лікування в стоматолога 16.01.2919 року в сумі 630 грн., проїзд до стоматполіклініки 129 грн.; обстеження та лікування з приводу залізодефіцитної анемії 1166 грн. 72 коп., проїзд до лікарні 129 грн.; стаціонарне лікування з 13.03.2019 року в Рівненській обласній дитячій лікарні та амбулаторне лікування 1899 грн. 58 коп., проїзд до лікарні 129 грн.; стаціонарне лікування в Рівненській ЦРЛ 495 грн. 19 коп., проїзд до лікарні 56 грн.; обстеження та лікування з 26.12.2019 року в Рівненському обласному центрі психічного здоров`я населення 16325 грн. 87 коп.; витрати на проїзд та проживання з метою вступу до Київського військового ліцею ім. І.Богуна 4325 грн. 29 коп.; витрати на проїзд з метою вступу до ДНЗ ТПК ПВФП м. Збараж 3872 грн. 30 коп. (600 грн. проїзд в обидві сторони, 2826 грн. витрати на ремонт кімнати в гуртожитку, 446 грн. 30 коп. на укомплектацію особистої аптечки); ортодонтичне лікування та встановлення металевої брекет-системи 34300 грн., витрати на амбулаторне лікування у період 14.12.2019 року, 19.10.2020 - 14.12.2020 року, 23.08.2020 р., 23.09.2020 р., 20.10.2020 р., 06.01.2021 р., 14.01.2021 р., 24.03.2021 року, 20.10.2021 року, 03.12.2021 року, 16.02.2022 року 4424 грн. 39 коп., сеанси мануальної терапії та лікарські препарати 1768 грн. 68 коп., стаціонарне лікування з 26.01.2021 р. до 06.02.2021 року в хірургічному відділенні Рівненської ЦРЛ 2425 грн. 19 коп., витрати на проїзд 56 грн. 00 коп.; стаціонарне лікування з 01.03.2021 року до 05.03.2021 року в хірургічному відділенні Збаразької центральної районної лікарні м. Збараж та амбулаторне лікування 1520 грн. 56 коп., витрати на проїзд 744 грн.; витрати на стаціонарне лікування з 11.08.2021 року до 18.08.2021 року в КП «Корецька обласна лікарня відновного лікування» - 3733 грн., витрати на проїзд 218 грн. 60 коп., туристичну поїздку до Харкова з 04.01.2022 року до 11.01.2022 року в сумі 1069 грн. 60 коп.; лабораторні дослідження 04.02.2022 року 1370 грн.

Додаткові витрати на дочку Елеонору становлять 58062 грн. 53 коп. та складаються з: витрат на лікування з 18.01.2019 року в хірургічному відділенні Рівненської ЦРЛ 586 грн. 14 коп., проїзд до лікарні 56 грн. 00 коп., оплата тренування з тхеквондо 2750 грн., обстеження у офтальмолога 17.10.2020 року 1167 грн. 68 коп.; ортодонтичне лікування, встановлення металевої брекет-системи 28740 грн., амбулаторне лікування 15.09.2021 р., 14.12.2021 р., 20.10.2021, 14.12.2021 р., 01.02.2022 р., 25.07.2022 р. 05.11.2022 р. 3743 грн. 85 коп., витрати, пов`язані зі вступом до ДНЗ Львівське вище професійне училище побутового обслуговування 3060 грн. 06 коп.; витрати на проїзд з метою переведення на навчання до ДПТНЗ «Рівненський центр ПТО сервісу та дизайну» - 486 грн. 80 коп., витрати на проїзд до навчального закладу у період вересня квітня 17472 грн.

Крім того, на амбулаторне лікування обох дітей нею також понесено витрати в сумі 461 грн. 67 коп., придбання ноутбука 8199 грн. 01 коп., підключення до мережі інтернет провайдера 1450 грн., придбання роутера 1950 грн. 00 коп., абонплата за користування інтернетом у період 2020 2023 років 3600 грн., що складає 15660 грн. 68 коп.

У добровільному порядку компенсувати понесені нею додаткові витрати на дітей відповідач відмовляється. Покликаючись на положення ст. 141, 185 СК України просить стягнути з відповідача на її користь половину понесених нею додаткових витрат на дітей в сумі 84782 грн. 35 коп.

Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 07 лютого 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , понесені за період 2019 березня 2023 років у сумі 43681 (сорок три тисячі шістсот вісімдесят одна) грн. 29 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. судового збору.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Павлюк І.А., вважає його незаконним та необґрунтованим через невідповідність висновків суду обставинам справи, прийнятим за неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що доказуванню підлягає не лише факт понесення додаткових витрат, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат.

Вважає, що придбання комп`ютера, роутера, підключення до мережі Інтернет є поточними витратами, які покриваються аліментами. При цьому суд не врахував, що сторони не узгоджували такі додаткові витрати.

Не погоджується з компенсацією витрат на проживання в хостелі, оскільки долучена квитанція є неналежним та недопустимим доказом.

Також вказує, що у довідці військової поліклініки від 16.01.2019 року зазначено діагноз, але не зроблено висновок про те, яке лікування провести, тому фіскальний чек на суму 630 грн. не підтверджує факт саме внесення коштів на лікування зубів Колб Анастасії.

Щодо витрат, понесених на лікування згідно консультаційного висновку спеціаліста № 2359 від 22.01.2020 року в сумі 1041 грн. 07 коп., що підтверджено фіскальними чеками № 28624 від 22.01.2020 р., № 1775378 від 04.02.2020 р.. квитанцією до прибуткового касового ордера № 22 від 13.01.2020 р. «ГЕМО-МЕДИКА» (а.с. 8) апелянт зазначає, що квитанція до прибуткового касового ордера № 22 від 13.01.2020 р. «ГЕМО-МЕДИКА» датована 13.01.2020 року, а отже не зрозуміло яка медична послуга надавалася і згідно якого висновку спеціаліста, а в фіскальному чеку № 1775378 від 04.02.2020 р. зазначено препарат, який не призначався. Тому, підтвердженим є лише придбання ліків згідно фіскального чека № 28624 від 22.01.2020 р. на суму 224,47 грн.

Щодо витрат на ортодонтичне лікування в сумі 32790 грн., що підтверджується актом виконаних робіт (рентгенологічна діагностика) від 29.09.2020 року, товарним чеком від 19.12.2020 року, фіскальними чеками від 09.11.2021 р., 15.11.2021 р., 09.11.2022 р. (а.с.27, 29) та витрат на ортодонтичне лікування в сумі 27600 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 10.12.2020 р., фіскальними чеками від 21.10.2021 р., 04.10.2022 р. (a.c.30) зазначає наступне.

Позивачем не надано будь-якої медичної документації (виписки з ортодонтичної картки дитини) з якої б вбачалося, що дитина дійсно потребувала ортопедичного лікування, в зв`язку з чим понесено дані витрати. Чеки, які суд взяв до уваги та відповідно розцінив їх як додаткові витрати не підтверджують те, що саме на лікування дітей витрачено кошти. Вважає, що суд повинен був врахувати лише акти виконаних робіт від 10.12.2020 року та 29.09.2020 року, відтак належними доказами підтверджена сума в розмірі 13236 грн. 98 коп.

Оскільки відповідач мобілізований до лав ЗСУ з 28.02.2022 року та не міг надати докази, просить врахувати, що з 22.06.2022 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 в якої наявний ряд захворювань, які потребують постійного лікування. Також в дружини є дитина, яка перебуває на "Д" обліку, тому він намагається допомагати матеріально.

ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу заперечує доводи апеляційної скарги, вважає, що розмір понесених додаткових витрат доведений належними та допустимими доказами, просить стягнути з відповідача 84782,35 грн. додаткових витрат на утримання дітей.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 16 травня 2024 року ОСОБА_2 відмовлено у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 05 квітня 2018 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 1200 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 07.05.2018 року і до досягнення ними повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 18 звернув увагу судів на те, що до передбаченої статті 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Тлумачення відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Такі висновки та підхід до застосування норм, що регулюють розподіл додаткових витрат між батьками дитини висловлені зокрема у Постанові ВС від 19.04.2023 року у справі 760/10847/20-ц.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 4 ст. 77 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позов частково суд визначив суму понесених додаткових витрат, зокрема, врахувавши: - придбання 19 березня 2020 року ноутбука «ASUS VivoBook 17» в сумі 8199 грн., що підтверджується податковою накладною № РО від 19.03.2020 р., гарантійним талоном від 19.03.2020 р., службовим чеком про переказ готівки від 20.03.2020 р., - витрати на підключення до мережі Інтернет в сумі 1450 грн., придбання роутера в сумі 1950 грн., що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0..1 від 13.04.2020р., квитанцією до прибуткового касового ордера.

Оцінюючи необхідність таких витрат, колегія суддів виходить з того, що вони здійснювались в період запровадження обмежень пов`язаних з епідемією COVID-19, що мало наслідком запровадження дистанційної форми навчання, політики утримання від суспільних контактів, а зогляду на розвиток інформаційних технологій, враховуючи підлітковий вік дітей та потреби у навчанні, спілкуванні, наявність вказаної техніки та підключення до мережі Інтернет є обґрунтованою необхідністю для належного розвитку дітей.

Також на думку колегії суддів є взаємопов`язаними витрати, що підтверджуються фіскальним чеком від 16.01.2019 року на суму 630 гривень в касу ВЧ НОМЕР_1 та довідкою військової поліклініки ВЧ НОМЕР_1 від 16.01.2019 року з встановленням діагнозу, що явно свідчить про проведення принаймні діагностичних процедур, які є складовою лікування.(а.с. 7).

Водночас слід погодитись з доводами апеляційної скарги щодо розміру витрат, які понесені позивачкою на лікування ОСОБА_3 за консультаційним висновком спеціаліста №2359 від 22.01.2020 року. Так не може братись до уваги квитанція про сплату 690 гривень на рахунок «Гемо медіка» за надання медичних послуг, оскільки сплата відбулась 13.01.2020 року, тобто до моменту призначення лікування у висновку №2359, а без лікарського висновку не можливо стверджувати про необхідність такого лікування. При цьому порівнюючи рекомендації з лікування та надані фіскальні чеки придбання необхідних ліків підтверджується лише чеком №28624 на суму 224,47 грн. (а.с. 8).

Щодо компенсації витрат на проживання у розмірі 3000 під час вступних випробувань, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про недоведеність таких витрат, оскільки квитанція №138941 не містить назви господарюючого суб`єкта та прізвища, ім`я представника, що не відповідає вимогам наказу Українського союзу об`єднань, підприємств та організацій побутового обслуговування населення від 29 вересня 1995 року № 8 "Про затвердження форм документів суворої звітності та Інструкцій щодо їх використання", зареєстрованому Міністерством юстиції України 29 жовтня 1995 року № 389/925 (а.с. 91).

Щодо стягнення вартості ортодонтичного лікування слід вказати, що на підтвердження особливих обставин, які вказують на його необхідність одразу у двох дітей позивач також не надала належних та допустимих доказів.

Фактично висновок суду та доводи позову в цій частині ґрунтуються на фіскальних чеках щодо надання послуги фіксації брекет-системи та двох актах рентгенологічної діагностики.

Звертаючись з позовом ОСОБА_2 не надала будь-яких медичних документів, які б підтверджували направлення до лікаря-ортодонта, певний діагноз, варіанти лікування та вартість, його невідкладність.

За таких обставин висновок місцевого суду щодо стягнення з відповідача вартості ортодонтичного лікування є помилковим.

Згідно зі ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У позовній заяві відсутнє зазначення про неможливість надання будь-якого доказу під час подання позовної заяви.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Гарантіями реалізації принципу змагальності є відповідальність за неподання доказів до суду.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначені частиною 1 статтею 367 ЦПК України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 8 ст. 83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частиною 3 ст. 367 ЦПК України встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу не викладено обставини та не надано доказів неможливості подання до суду першої інстанції, у визначений цивільним процесуальним законодавством строк документів, які додані до відзиву, отже позивачем не наведено поважних причин ненадання доказів під час розгляду справи судом першої інстанції, як і відсутнє клопотання про дослідження документів у відповідності до вимог ст. 183 ЦПК України.

Враховуючи наведені норми колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги в частині прийняття апеляційним судом доказів наявності у відповідача дружини та матеріальної підтримки її сина, оскільки інтереси відповідача в суді першої інстанції представляла його адвокат, а тому він не був позбавлений можливості надати такі докази до суду першої інстанції або ж принаймні повідомити суд про такі обставини.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити, зменшивши суму додаткових витрат на дітей, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 до 11556,99 грн. (за вирахуванням: ортодонтичного лікування, проживання в хостелі, не підтверджених витрат проведеного лікування згідно консультаційного висновку спеціаліста № 2359 від 22.01.2020 року).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Павлюк І.А. задовольнити частково.

Рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 07 лютого 2024 року змінити, зменшивши суму додаткових витрат на дітей, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 до 11556 гривень 99 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Боймиструк С.В.

Судді Гордійчук С.О.

Шимків С.С.