МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2024 р. Справа № 370/3004/24

Провадження № 2/370/1232/24

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Сініциної О. С., розглянувши заяву адвоката Луньової Наталії Юріївни, поданої в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя; треті особи: ОСОБА_3 , Головний сервісний центр МВС у межах цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя

у с т а н о в и в:

У провадженні Макарівського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

До початку розгляду справи 20 листопада 2024 року від представника відповідачки надійшла заява про прийняття до розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя; треті особи: ОСОБА_3 , Головний сервісний центр МВС.

Крім того, 21 листопада 2024 року від представника ОСОБА_1 до суду надійшла заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на автомобіль марки Volkswagen модель Passat, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 .

Свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 05 грудня 2023 року № 3247/2023/4184488, укладеного в територіальному сервісному центрі 3247, ОСОБА_2 без її згоди відчужив на користь свого рідного брата ОСОБА_3 автомобіль Volkswagen модель Passat, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебував у спільній сумісній власності подружжя.

Таким чином, ОСОБА_2 здійснив відчуження майна на свій розсуд проти її волі, кошти від продажу автомобіля використав на свій розсуд, а не в інтересах сім`ї, а тому вартість цього автомобіля повинна бути врахована під час поділу майна.

У зв`язку із незастосуванням заходів забезпечення позову, на думку ОСОБА_1 , може утруднити та зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до статті 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 Цивільного процесуального кодексу України заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд також зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Отже, суд дійшов висновку, що заява про застосування накладення арешту на зазначений транспортний засіб належним чином не обґрунтована, а також суд враховує співмірність негативних наслідків від вжиття цього заходу забезпечення позову для третіх осіб з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок його невжиття.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149-153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви адвоката Луньової Наталії Юріївни, поданої в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя; треті особи: ОСОБА_3 , Головний сервісний центр МВС.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. С. Сініцина