Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/539/23
Провадження №: 4-с/332/3/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді Ретинської Ю.І., за участю секретаря судового засідання Божко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» на постанову заступника начальника Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 19.10.2023 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП 73102453, -

ВСТАНОВИВ:

Стягувач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою на дії державного виконавця, в якій просить визнати неправомірними постанови заступника начальника Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Соколенко С.М. від 19.10.2023 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП 73102453; зобов`язати Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вжити заходи щодо примусового виконання Виконавчого листа, виданого 02.10.2023 Заводським районним судом м. Запоріжжя у справі № 322/539/23.

В обґрунтування скарги зазначено, що 01.02.2024 на особистому прийомі у державного виконавця Соколенко С.М. ним отримано постанову від 19.10.2023 про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП 73102453 з виконання рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя на підставі виконавчого листа від 02.10.2023 у справі № 332/539/23. Згідно з Постановою виконавчі дії зупинені до закінчення однорічного строку з дня завершення приватизації або до припинення приватизації відповідного об`єкта приватизації (ч. 7 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження»).

Скаржник вважає Постанову незаконною, такою, що порушує його право на виконання рішення суду, отримання заробітної плати.

19.02.2024 від представника Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хрипливої Ю.М. надійшов відзив на скаргу ОСОБА_1 , у якому вона просила відмовити у задоволенні скарги, зважаючи на те, що скарга є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає виконанню.

Так, на виконанні Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває зведене виконавче провадження ВП №62736560 відносно боржника ТОВ «ЗТМК» на користь держави, юридичних та фізичних осіб (в тому числі стягнення заборгованості по заробітній платі.

За всіма виконавчими провадженнями, які входять до складу зведеного виконавчого провадження винесено постанови про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», - включення державних підприємства або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

До складу зведеного виконавчого провадження входить: виконавче провадження № 73102453, яке було відкрито 19.10.2023 з примусового виконання виконавчого листа № 332/539/23 від 02.10.2023 Заводського районного суду м. Запоріжжя про стягнення з ТОВ «ЗТМК» на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 65750,39 грн.

Так, згідно розпорядження КМУ № 36 від 16.01.2019 ТОВ «ЗТМК» включено до «Переліку об`єктів великої приватизації державної власності», який і досі триває.

Строки зупинення вчинення виконавчих дій передбачені ст. 35 Законом України «Про виконавче провадження».

Станом на сьогодні рішення щодо виключення ТОВ «ЗТМК» з розпорядження КМУ від 16.01.2019 № 36-р Урядом не приймалося.

22.02.2024 на адресу суду надійшли заперечення представника ТОВ «ЗТМК», у яких представник боржника просив відмовити у задоволенні скарги.

В обґрунтування заперечень зазначив, що ТОВ «ЗТМК» включено до переліку об`єктів великої приватизації. Отже Заступником начальника Лівобережного ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні ВП 73102453 на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34, ст. 35 ЗУ «Про виконавче провадження» було прийнято законне та обґрунтоване рішення щодо зупинення вчинення виконавчих дій у зв`язку із включенням пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника господарського товариства ТОВ «ЗТМК» до переліку об`єктів малої приватизації або великої приватизації, що підлягає приватизації» до закінчення однорічного строку з дня завершення приватизації або до припинення приватизації відповідного об`єкта приватизації.

27.03.2024 на адресу суду надійшли пояснення представника скаржника адвоката Литвинця Юрія Володимировича, згідно яких останній зауважив, що ні боржник, ані орган виконавчої служби не навели пояснень щодо неможливості виконання рішення суду, яке для боржника є обов`язковим. Скарга ОСОБА_1 обґрунтована непропорційністю втручання у майнове право скаржника та відсутністю строку зупинення вчинення виконавчих дій, що зумовлює юридичну невизначеність стану Позивача, що в свою чергу, є порушенням права власності, закріпленого ст. 6 Конвенції.

У судове засідання сторони, які були повідомлені належним чином, не з`явилися про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи у відсутності представника Лівобережного ВДВС у м. Запоріжжі ПМУМЮ (м. Одеса) та за відсутності представника ТОВ «ЗТМК».

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд розглянув скаргу за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 02.10.2023 Заводським районним судом. Запоріжжя був виданий виконавчий лист № 332/539/23, провадження 2/332/495/23 на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в розмірі 31175,60 грн, компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 3501,19 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 30000,00 грн та судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (а.с. 164).

Постановою заступника начальника Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Соколенко С.М. від 19.10.2023 зупинено вчинення виконавчих дій у виконавчому листі №332/539/23, виданому 02.10. 2023, на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34, ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із розпорядженням КМУ № 36 від 16.01.2019 ТОВ «ЗТМК» включено до «Переліку об`єктів великої приватизації державної власності» 25.11.2020 КМУ прийнято розпорядження № 1475-р «Про внесення змін в додаток до розпорядження КМУ від 16.01.2019 № 36» (а.с. 163).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважать, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У скарзі, яка перебуває на розгляді суду, стягувач ОСОБА_1 посилається на те, що постанова державного виконавця про зупинення вчинення виконавчих дій такими, що не відповідають нормам Закону, порушують його законні права та підлягають скасуванню.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентує порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців, є Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Також, дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, та визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення єдиного майнового комплексу боржника - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника - господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову (ч. 5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження»).

З наведеного убачається, що винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій з визначених ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» підстав фактично є обов`язком державного виконавця.

В оскаржуваній постанові про зупинення вчинення виконавчих дій від 19.10.2023 у виконавчому провадженні №73102453, зазначено, що вчинення виконавчих дій зупинено, на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34, ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із розпорядженням КМУ № 36 від 16.01.2019 ТОВ «ЗТМК» включено до «Переліку об`єктів великої приватизації державної власності» зі змінами.

Порядок приватизації державного майна визначений у ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», приватизація об`єкта вважається завершеною з моменту його продажу та переходу до покупця права власності або завершення розміщення всіх акцій, передбачених до продажу планом розміщення акцій, і оформлюється наказом відповідного органу приватизації.

Згідно листа Фонду Державного майна України №10-33-1-26475 від 13.10.2023 надано роз`яснення щодо порядку проведення приватизації та виключення з приватизації ТОВ «ЗТМК» згідно з розпорядженням КМУ від 25.11.2020 № 1475-р «Про внесення змін в додаток до розпорядження КМУ від 16.01.2019 №36» до переліку об`єктів великої приватизації державної власності, затвердженого розпорядженням КМУ від 16.01.2019 № 36-р (зі змінами), включено державну частку розміром 51% статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат». ТОВ «ЗТМК» як об`єкт великої приватизації підлягає продажу на електронному аукціоні з умовами (а.с. 185).

Вказана обставина щодо включення боржника ТОВ «ЗТМК» до переліку об`єктів великої приватизації є встановленою та не оспорюється учасниками розгляду скарги.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що зупиняючи виконавчі дії у виконавчому провадженні №73102453, державний виконавець діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ТОВ «ЗТМК» включено до переліку об`єктів великої приватизації, та вказана приватизація не завершена на час винесення оспорюваної постанови та на час розгляду цієї скарги.

До того ж, зупинення вчинення виконавчих дій з підстав, визначених ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», у тому числі у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації, є обов`язком державного виконавця.

Пунктом 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі якого було зупинено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №73102453, не містить виключень щодо зупинення вчинення виконавчих дій, у тому числі у разі стягнення з боржника заробітної плати.

При цьому, зупинення виконавчого провадження - це припинення вчинення виконавчих дій, обумовлене обставинами, що перешкоджають їх вчиненню, передбаченими у нормах Закону України «Про виконавче провадження», які не можуть бути усунуті ані виконавцем, ані учасниками виконавчого провадження, протягом певного проміжку часу. У зв`язку із зупиненням виконавчого провадження виконавець не має права вчиняти будь-які виконавчі дії по такому виконавчому провадженню допоки існують обставини, якими обумовлено зупинення виконавчого провадження, до того моменту, поки останнє не буде відновлено на підставі постанови виконавця.

Схожі висновки у постанові Верховного Суду від 18.06.2020 у справі № 796/165/18 (провадження № 61-2247ав20).

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 07 грудня 2022 року у справі № 908/1525/16 (провадження № 12-65гс21), приписи пункту 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» є доступними, чіткими, однозначними, а дії держави з виконання цих приписів - передбачуваними і для позивача, і для відповідача. Зупинення вчинення виконавчих дій на час приватизації боржника є обмеженням, передбаченим законом, з метою забезпечення суспільного інтересу у контролі за реалізацією певного майна у складі єдиного майнового комплексу суб`єкта господарювання задля прискорення його господарської діяльності під управлінням ефективного приватного власника. Така мета досягається, зокрема, через зупинення виконавчого провадження про стягнення коштів із боржника, який включений до переліку підприємств, що підлягають приватизації.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що заступник начальника Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Соколенко С.М., приймаючи оскаржувану у даній справі постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №73102453, на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», діяла в межах спеціального закону, оскільки ТОВ «ЗТМК» включено до переліку об`єктів великої приватизації, що підлягають приватизації.

Доводи скарги з приводу того, що зупинення вчинення виконавчих дій не має строку, суд вважає безпідставними, оскільки в оскаржуваній постанові зазначено, що вчинення виконавчих дій зупиняється до завершення обставин, які стали підставою для такого зупинення, тобто до завершення приватизації, що відповідає вимогам ч. 7 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження».

Також з приводу строку виконання рішення суду суд звертає на висновки, до яких дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду справи №346/434/20.

Так, у Постанові Суду від 11.01.2023 зазначено, що після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець продовжує примусове виконання рішення у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій у даному випадку є продаж та перехід до покупця права власності або завершення розміщення всіх акцій, передбачених до продажу планом розміщення акцій, тобто завершення приватизації товариства. До того часу за наявності необґрунтованої затримки державою з таким виконанням заявник може претендувати на компенсацію за порушення гарантії розумного строку виконання рішення суду (пункт 1 статті 6 Конвенції).

ОСОБА_1 у своїй скарзі також зазначав, що зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях де він є стягувачем, порушує його право на мирне володіння майном.

У контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції, майном є заробітна плата, а також присуджені судом виплати.

Неспроможність державних органів надати заявнику майно, присуджене йому згідно з остаточним рішенням суду становить втручання, несумісне з гарантіями, закріпленими в пункті 1 статті 1 Першого протоколу (рішення у справах «Бурдов проти Росії» від 07 травня 2002 року, «Войтенко проти України» від 29 червня 2004 року).

Суд приймає до уваги ту обставину, що рішення суду, за яким здійснюється стягнення на користь ОСОБА_1 , ухвалено 15.08.2023, виконавчі листи отримані ОСОБА_1 02.10.2023, а відтак з урахуванням короткого проміжку часу невиконання судового рішення відсутні підстави вважати, що відбулось непропорційне втручання держави у майнове право скаржника.

Враховуючи викладені вище обставини, суд доходить до висновку, що підстави для задоволення цієї скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 259, 260, 449, 450, 451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» на постанову заступника начальника Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 19.10.2023 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП 73102453, -відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги у 15-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.І. Ретинська