Єдиний унікальний номер 235/1349/24
Провадження № 2/235/662/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

секретаря судового засідання Леонової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в дистанційному режимі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням, -

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мотуз О.В., через систему «Електронний суд» звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (далі ПрАТ «ШУ «Покровське») про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 29 січня 1993 року по 26 травня 1997 року працював на шахті «Красноармійська-Західна № 1» ВО «Красноармійськвугілля», правонаступником якої є ПрАТ «ШУ «Покровське», звільнений за станом здоров`я.

Під час роботи на підприємстві відповідача набув хронічного професійного захворювання хронічний вертеброгенний п/хрестовий радикуліт з лівостороннім м`язово-тонічним синдромом, про що складено акт розслідування хронічного професійного захворювання від 09.04.1996.

Причини виникнення професійного захворювання обумовлені переважною напругою м`язів тулуба та нижніх кінцівок за участю м`язів плечового поясу при виконанні функціональних обов`язків/змінених задач з підйомом і переміщенням вручну періодично вантажів вагою більше ніж в два рази, які перевищують гранично допустимий для чоловіків.

Згідно з довідкою МСЕК від 23.05.2003 йому повторно безстроково визначено 70% втрати професійної працездатності та встановлено 2 групу інвалідності за професійним захворюванням безстроково.

Він має постійні скарги на стан свого здоров`я, вимушений проходити лікування.

У зв`язку з хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного профзахворювання він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Крім того, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося та позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, усвідомлення чого завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію.

Факт моральних страждань вважає очевидним та таким, що не потребує доказування іншими способами. На його думку, відповідачем йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання, в розмірі 245 000 грн (а.с.1-5).

Ухвалою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження; позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив 5 днів з дня його отримання (а.с.23).

Ухвалою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області 14 березня 2024 року заяву ПрАТ «ШУ «Покровське» із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження залишено без задоволення. За клопотанням відповідача розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.80).

11 березня 2024 року відповідачем через систему «Електронний суд» подано відзив, в якому відповідач вважав позовні вимоги необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

ПрАТ «ШУ «Покровське» - не єдине підприємство, де позивач підпадав під вплив шкідливих та небезпечних факторів. На підприємстві відповідача позивач відпрацював 27% часу від загального підземного часу. Отже, шкода позивачеві була завдана внаслідок послідовної роботи на декількох підприємствах вугільної галузі, а відтак, її розмір має бути розподілений відповідно до стажу роботи позивача на цих підприємствах та ступеню шкідливого впливу з урахуванням трудового стажу позивача на цих підприємствах.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає у потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності при первинному обліку. Позивачем не додано до позовної заяви первинну довідку МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності.

Крім того, у разі вирішення справи на користь позивача, відповідач просив суд звернути увагу, що відповідно до п.п.164.2.14 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім: сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Відповідно п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є, зокрема податковий агент. Згідно п. 14.1.180 ПК України податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Отже, з 23 травня 2020 року стягнута моральна шкода підлягає оподаткуванню у разі перевищення її розміру чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати. У судів повноваження для визначення порядку та розмірів сплати податків відсутні.

Враховуючи викладене, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.44-49).

У встановлений судом строк позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що у виникненні у нього хронічного професійного захворювання наявна вина відповідача, про що зазначено в акті розслідування хронічного професійного захворювання.

Хронічне професійне захворювання та втрата його професійної працездатності настали, оскільки, в тому числі, і відповідач як роботодавець не забезпечив створення нешкідливих та небезпечних умов праці, а тому, в даному випадку, наявна і вина відповідача як працедавця у виникненні у нього хронічного професійного захворювання. Більш того, у зв`язку з отриманням хронічного професійного захворювання він більше не може виконувати ту роботу, якою займався раніше.

Ним надані переконливі та змістовні письмові докази, які підтверджують факт заподіяння йому моральної шкоди.

Оригінали довідок МСЕК, які були йому видані, не збереглися у нього, а збереглися лише їх копії. Відсутність первинної довідки МСЕК не перешкоджає розгляду справи по суті, так як вона потрібна тільки задля визначення особи, яка має виплачувати таке відшкодування.

Розмір моральної шкоди визначив, виходячи зі своїх душевних страждань, саме такий визначений ним розмір відшкодування зможе покрити той негативний вплив, якого він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків.

У постанові Верховного Суду від 21.06.2022 у справі № 599/645/21 (провадження № 61-18490св210 викладено висновок про застосування нової редакції підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України в частині оподаткування сум відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, що компенсується, зокрема, її батькам, згідно з яким такі суми не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платників податку. Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що стягнуті за судовим рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. Таким чином, грошові кошти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивач в рахунок відшкодування моральної шкоди внаслідок ушкодження його здоров`я, мають бути стягнуті без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.

На підставі викладеного позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити (а.с.64-71).

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позов підтримали, просили задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти позову заперечував з підстав, зазначених у відзиві, просив в позові відмовити.

Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин.

Позивач працював у ВАТ «Шахта «Красноармійська-Західна №1» ВП «Красноармійськвугілля», правонаступником якої є ПрАТ «ШУ «Покровське», прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті, слюсарем-ремонтником 5 розряду поверхні з 29.01.1993 по 26.05.1997, звільнений на підставі п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоров`я (а.с.7-9).

Як зазначено в акті розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння), складеного 9 квітня 1996 року комісією, складеною на шахті «Красноармійська-Західна № 1», ОСОБА_1 встановлено остаточний діагноз: хронічний вертеброгенний п/кресцовий радикуліт з лівостороннім м`язово-тонічним синдромом. Причина професійного захворювання фізичні перевантаження, обумовлені переважно напруженням м`язів тулуба й нижніх кінцівок за участю м`язів плечового поясу при виконанні вищевказаних функціональних обов`язків/змінних завдань з підйомом та переміщенням вручну періодично вантажу, вагою більше ніж в два рази перевищуючих гранично-допустимий для чоловіків. За даними атестації потужність зовнішньої роботи: за участю нижніх кінцівок та тулубу більш 90 вт 92% робочої зміни, за участю нижніх кінцівок більше 45 вт. Величина статичного навантаження за участю мускулатури тулуба та ніг більше 260 000 /т/с 97% робочої зміни. За ступенем енергозатрат робоче місце відноситься до 4 категорії важкості по ГКТ № 4137 до 3 класу 3 ступеня важких та небезпечних умов праці (а.с.10-12).

Згідно з довідкою МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності в процентах, потреби у додаткових видах допомоги серія 2-18 № 023046 від 23.04.1996 ОСОБА_1 вперше було встановлено 50% втрати професійної працездатності з 23.04.1996 по 23.04.1997 (а.с.109, 111, 112).

Згідно з довідкою МСЕК серія МСЕ № 023046 від 23.04.1996 ОСОБА_1 вперше встановлено 3 групу інвалідності за професійним захворюванням до 23.04.1997 (а.с.108, 113, 114).

Згідно з довідкою МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серія 2-18 № 029435 від 23.05.2003 ОСОБА_1 повторно встановлено 70% втрати професійної працездатності з 23.05.2003 безстроково, визначена потреба у санаторно-курортному, медикаментозному лікуванні (а.с.13).

Згідно з довідкою МСЕК серія МСЕ № 287524 від 23.05.2003 ОСОБА_1 повторно встановлено 2 групу інвалідності за професійним захворюванням безстроково, рекомендовано ДН у невропатолога (а.с.13).

У відповідності до ст.43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472 було затверджено і введено в дію з 1 липня 1993 року Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків (далі - Правила).

Згідно з п.11 Правил із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 71 від 08.02.94, № 492 від 18.07.94 (станом на 01.01.1996), тобто на дату першого проходження МСЕК позивачем, моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі:

- домовленості сторін (власника, профспілкового органу і потерпілого або уповноваженої ним особи);

- рішення комісії по трудових спорах;

- рішення суду.

Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати двохсот мінімальних розмірів заробітної плати незалежно від інших будь-яких виплат.

Згідно з роз`ясненнями, даними в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.273-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Судом установлено, що позивач працював у ВАТ «Шахта «Красноармійська-Західна №1» ВП «Красноармійськвугілля», правонаступником якої є ПрАТ «ШУ «Покровське», яке створене для підземного видобутку вугілля, і умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. Втрата професійної працездатності позивача настала внаслідок професійних захворювань, отже роботодавець не забезпечив створення нешкідливих та безпечних умов праці.

За змістом ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв`язку з ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв`язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки позивача, актом розслідування виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) у позивача, довідками МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, виписками з медичної карти стаціонарного хворого.

При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, нетривалий період роботи на підприємстві відповідача.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, а тому заперечення відповідача в цій частині суд знаходить безпідставними.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у гранично допустимому розмірі відшкодування моральної шкоди, який міститься у п.11 Правил.

Постановою Верховної Ради «Про порядок введення в дію статей 10, 33, 34 Закону України «Про оплату праці» та встановлення мінімального розміру пенсії за віком» від 20.02.1996 № 49/96-ВР встановлено з 1 березня 1996 року мінімальну заробітну плату у розмірі 1 мільйон 500 тисяч карбованців (15 грн).

Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди, яка має бути відшкодована відповідачем позивачеві, складає 3000 грн (200 х 15 грн), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV ПК України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України).

Підпункт 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначає податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб, зокрема, юридичну особу (її філію, відділення, інший відокремлений підрозділ), яка незалежно від організаційно правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язана нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до статті 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

У пункті 163.1 статті 163 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (пункт 164.1 статті 164 ПК України та підпункт 164.1.1 цього пункту).

Відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року № 466 ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

У попередній редакції зазначена норма права передбачала, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Отже, з 23 травня 2020 року пункт «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України доповнено словами «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом», тобто суми відшкодування моральної шкоди підлягають оподаткуванню.

Граматичне та системне тлумачення зазначеного пункту ПК України у чинній редакції дозволяє зробити висновок, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються: 1) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди; 2) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю; 3) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, як до 23 травня 2020 року, так і чинним податковим законодавством передбачено, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Таким чином, податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, зокрема, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Правовий висновок про те, що до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку не включаються суми відшкодування шкоди, завданої платнику податку внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю, викладено також у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 227/130/14-ц, від 25 листопада 2020 року у справі № 264/5681/17, від 19 травня 2021 року у справі № 180/377/20, від 25 січня 2023 року у справі №598/438/21.

Таким чином моральна шкода у розмірі 80 000 грн підлягає стягненню без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.

Згідно з п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а тому у відповідності до п.3 ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Задоволені позовні вимоги складають 1,22% (3 000 грн х 100% : 245 000 грн). На підставі цього підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно задоволеної частини позовних вимог в сумі 23,91 грн (1960 грн х 1,22% : 100%).

Відповідно до ст.43 Конституції України, п.11 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджених постановою КМУ від 23 червня 1993 року № 472 з наступними змінами та доповненнями, керуючись ст.ст.13, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (м. Покровськ Донецької області, площа Незалежності, будинок 1 А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням, 3000 (три тисячі) гривень без утримання з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» в дохід держави судовий збір в розмірі 23 (двадцяти трьох) гривень 91 копійки.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції за правилами ст.ст.354, 355 ЦПК України.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені 12 червня 2024 року. Повне рішення складене 13 червня 2024 року.

Суддя Г.В. Назаренко