ПОСТАНОВА

Іменем України

14 червня 2024 року м. Кропивницький

справа № 388/592/23

провадження № 22-ц/4809/719/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Чельник О. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», Філія Кіровоградське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 січня 2024 рокуу складі судді Баранського Д. М. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви

В квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі АТ «Ощадбанк»), Філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» та просив:

-зобов`язати відповідачів відшкодувати йому кошти в розмірі 9 800 грн 83 коп;

-зобов`язати відповідачів відновити залишок коштів на його рахунку до стану 12 755 грн, в якому він перебував перед виконанням несанкціонованих операцій від 19 серпня 2022 року та відшкодувати вказані кошти в поновму обсязі;

-зобов`язати відповідачів відновити залишок кредитних коштів на його рахунку до стану 65 082,50 грн (кредитні кошти), у якому він перебував перед виконанням несанкціонованих операцій від 19 серпня 2023 року та списати нараховані у зв`язку з цим відсотки, пеню, штрафні санкції, суму комісій за зняття грошових коштів.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 раніше був користувачем платіжних карток «Ощадбанк» та 19 серпня 2022 року звернувся до відділення АТ «Ощадбанк» з метою отримання в мобільному додатку електронного ключа.

Співробітник банку завантажила до його мобільного телефону через мобільний застосунок «Ощадбанку» електронний ключ та повідомила, що йому необхідно буде авторизуватися, тобто підтвердити операцію та ввести код, що надійде на його телефон.

Одразу, до позивача зателефонувала невідома особа, яка представилася працівником АТ «Ощадбанк» та повідомила, що для початку роботи електронного ключа необхідно ввести чотири цифри, які йому надіслані на мобільний телефон до чат-боту «Ощадбанку».

До чат-боту «Ощадбанку» ОСОБА_1 ввів надіслані йому на телефон чотири цифри та залишив відділення банку, одразу після чого з його карток було знято кошти в сумі 65 082,50 грн та 12 755 грн.

ОСОБА_1 невідкладно зателефонував на гарячу лінію АТ «Ощадбанк» та повідомив про шахрайські дії, а з приводу події звертався до поліції, де ведеться досудове розслідування.

Позивач стверджував, що йому невідомо, яким чином шахраї змогли отримати доступ до його власних та кредитних коштів, конфіденційну інформацію не розголошував, зокрема, номери карток та інші банківські реквізити, нікому не повідомляв свій пін-код та CVV- код, не давав розпоряджень щодо списання грошових коштів зі своїх рахунків, не отримував SMS повідомлень з кодом підтвердження для перерахування коштів, не передавав свою сім-картку третім особам.

Оскільки, кошти були зняті з рахунків ОСОБА_1 були зняті несанкціоновано, а відповідачем нараховано відсотки за кредитні кошти, які ним не використовувались, він звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 січня 2024 року позов задоволено частково.

Зобов`язаноАТ «Ощадбанк» відшкодувати ОСОБА_1 власні кошти в розмірі 9 800,83 грн.

Зобов`язано АТ «Ощадбанк» відновити ОСОБА_1 залишок власних коштів на його рахунку до стану 12 755 грн, тобто до стану здійснення несанкціонованих операцій.

Зобов`язано АТ «Ощадбанк» відновити ОСОБА_1 залишок кредитних коштів на його рахунку до стану 62 534,42 грн, тобто до стану здійснення несанкціонованих операцій та списати нараховані на цю суму відсотки, комісію.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з АТ «Ощадбанк» в дохід держави 1 042,39 грн судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що стороною, яка повинна відповідати у цій справі за позовом позивача та є належним відповідачем, є саме АТ «Ощадбанк», яке не довело, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а тому його позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Суд першої інстанції вважав, що вимоги позивача про відшкодування йому 12 755 грн задоволенню не підлягають, оскільки його ж вимога про зобов`язання відновити залишок коштів на рахунку на цю ж саму суму повністю відновить його порушене право.

Щодо вимог ОСОБА_1 про зобов`язання відновити йому залишок кредитних коштів на його рахунку до стану 65 082,50 грн, суд першої інстанції вважав, що в цій частині позову слід відмовити, оскільки залишок кредитних коштів згідно з розрахунком заборгованості становить 62 534,42 грн, а різницю між цією сумою та 65 082,50 грн становлять його власні кошти, однак, вимоги щодо їх повернення позивач не заявляв.

Крім того, пеню та штрафні санкції АТ «Ощадбанк» ОСОБА_1 не нараховував, а тому суд першої інстанції вважав, що вимоги про зобов`язання списати ці складові є необґрунтованими.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ «Ощадбанк» просить скасувати рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 січня 2024 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Ощадбанк» відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а суд першої інстанції односторонньо та неповно з`ясував всі обставини справи, не звернув уваги на те, чиї дії чи бездіяльність призвели до виникнення спірних операцій та хто саме ініціював платіжні операції.

Операції в мобільному додатку «Ощад24/7» із застосуванням реквізитів унікальних кодів верифікації, які відомі лише клієнту та направляються на його особистий (фінансовий номер) номер мобільного телефону, ідентифікації клієнта з використанням біометричних даних (відбиток пальця/ідентифікація обличчя) відбуваються миттєво одразу після введення такого (одноразового) коду верифікації, а тому поверненню або блокуванню не підлягають.

Відтак несанкціонований переказ грошових коштів міг статися в результаті розголошення клієнтом своїх персональних даних, реквізитів платіжних карток банку, випущених на ім`я ОСОБА_1 та одноразових кодів підтвердження, які надходили на фінансовий номер телефону клієнта, про що сам ОСОБА_1 зазначав у позові.

Враховуючи, що при вході до системи дистанційного обслуговування «Ощад24/7» та проведенні операцій з переказу коштів була проведена належним чином електронна ідентифікація електронного платіжного засобу банківської картки та його користувача позивача, саме останній несе відповідальність за проведені операції по власному рахунку.

Судом першої інстанції неправильно засосовано висновок Великої Палати Верховного суду викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, адже в даній справі від позивача не надходило заперечень щодо непогодження між сторонами наданих банком Умов та Правил.

Звернення ОСОБА_1 до поліції за фактом вчинення відносно нього шахрайських дій не свідчить про те, що відповідачем несвідомо або з необережності була розголошена інформація стосовно платіжної картки, тим більше, правоохоронними органами не встановлено не обставин зникнення коштів, ні кола осіб, до цього причетних.

Позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження невиконання банком законодавства або умов договору суду не надано та не доведено обставин, що становлять підставу заявленого позову.

Відзив на апеляційну скаргу

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу АТ «Ощадбанк» залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 січня 2024 року без змін.

Відзиву на апеляційну скаргу від Філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки ціна позову становить 87 638 грн 33 коп, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (станом на 01.01.2024 становить 302 800 грн), апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановленихм статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 був клієнтом АТ «Ощадбанк» та мав у користуванні платіжні картки цього банку, а саме кредитну картку № НОМЕР_1 та платіжну картку для виплат заробітної плати № НОМЕР_2 .

19 серпня 2022 року позивач звернувся до ТВБВ № 10010/0130 «Ощадбанку», що розташоване за адресою: вул. Братів Клепачів, 3-б, м. Долинська, Кропивницький район, Кіровоградська область з метою надання допомоги отримання в мобільному додатку «Ощадбанку» електронного ключа.

Співробітник банку завантажила до його мобільного телефону через мобільний застосунок «Ощадбанку» електронний ключ та повідомила, що йому необхідно буде авторизуватися, тобто підтвердити операцію та ввести код, що надійде на його телефон. Позивач не зміг після перевірки електронного ключа його відкрити.

Одразу до нього зателефонував невідомий номер та особа представилася працівником «Ощадбанку» повідомивши, що для початку роботи електронного ключа необхідно ввести чотири цифри, які йому надіслані на мобільний телефон до чат-боту «Ощадбанку».

Попередньо саме працівник «Ощадбанку» завантажила до його мобільного телефону чат-бот «Ощадбанку» та оформила йому електронний ключ, а також безпосередньо повідомила про необхідність авторизуватися.

Після цього до чат-боту «Ощадбанку» ввів надіслані йому на телефон чотири цифри та залишив відділення банку.

Одразу після цього в мобільний застосунок «Viber» позивача було надіслано повідомлення із відображенням зняття з його картки № НОМЕР_1 коштів в сумі 65082,50 грн.

З виписки АТ «Ощадбанк» за рахунком позивача за період з 18 серпня 2022 року по 18 травня 2023 року відомо, що грошові кошти з банківської картки позивача списувалися декількома сумами.

Позивач одразу повернувся до відділення банку та з`ясував, що з його картки для виплати заробітної плати № НОМЕР_2 також знято грошові кошти в сумі 12755 грн.

Після цього, невідкладно ОСОБА_1 зателефонував на гарячу лінію «Ощадбанку» та повідомив про шахрайські дії. Йому у свою чергу повідомили, що картки заблоковано, однак до його мобільного додатку надійшло повідомлення, що зняті грошові кошти переведено на інший невідомий йому рахунок.

Про вищезазначені дії ОСОБА_1 негайно також повідомив правоохоронні органи, про що свідчить роздруківка за його мобільним номером телефону, що міститься в матеріалах цієї цивільної справи.

Оскільки кредитна картка та картка для виплат заробітної плати за доводами працівників банку були заблоковані, то позивачу 06 вересня 2023 року було видано нову платіжну картку № НОМЕР_3 .

На цю платіжну картку було зараховано заробітну плату в розмірі 12988,35 грн.

Загальна сума власних коштів на цій картці становила 18043,50 грн, із них: 12988,35 грн заробітна плата та 5088 грн грошові кошти, що залишились на рахунку та які не були використані.

09 вересня 2023 року ОСОБА_1 , перебуваючи в м. Знам`янці Кіровоградської області та маючи намір зняти грошові кошти, прийшов до банкомату «Ощадбанку» та виявив на балансі картки відсутність грошових коштів в сумі 18043,50 грн.

При цьому жодних дзвінків на його мобільний телефон цього дня з приводу зняття грошових коштів з картки чи будь-яких інших повідомлень не надходило.

Одразу зателефонував на гарячу лінію «Ощадбанку» з метою повідомити про викрадення грошових коштів, а йому у свою чергу було повідомлено, що йому заблоковано розрахунковий рахунок та доступ до «Ощад24», однак картки заблоковані не були. Далі було здійснено блокування його карток.

19 серпня 2022 року о 12.25 годині ОСОБА_1 звернувся до відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, зазначаючи, що він за адресою: АДРЕСА_1 звернувся до «Ощадбанку» отримати ключ, після чого йому до застосунку «Телеграм» прийшов код з чотирьох цифр, він у свою чергу його ввів та з його картки зникли грошові кошти на загальну суму 77 000 грн. Далі звернувся до банку де йому повідомили, що тепер рахунки заблоковані. Більше інформації надасть на місці. Заявник очікує наряд поліції в «Ощадбанку».

За цією заявою 19 серпня 2022 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000226 та розпочато досудове розслідування за кримінально-правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 190 КК України.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно з пунктом 40 розділу VIІ Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 164 (далі - Положення № 164), користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.

Відповідно до п. 138 розділу VIІ Положення № 164 Емітент зобов`язаний:

1) забезпечити, щоб індивідуальна облікова інформація користувача була недоступна іншим сторонам, крім користувача (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення);

2) зберігати інформацію, надану користувачем для здійснення контактів із ним, протягом строку дії договору;

3) забезпечити користувачу можливість безоплатно в будь-який час повідомити емітента про втрату платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації та не допускати будь-якого використання платіжного інструменту після отримання такого повідомлення;

4) забезпечити користувачу можливість у будь-який час повідомити емітента про потребу розблокування або заміни (перевипуску) платіжного інструменту;

5) повідомляти користувача про виконання операцій з використанням платіжного інструменту;

6) реєструвати та протягом строку, передбаченого нормативно-правовими актами Національного банку, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування емітентом користувача та користувачем емітента, надавати користувачу таку інформацію за його письмовим зверненням. Емітент зобов`язаний зазначити дату і час одержання повідомлення користувача про втрату платіжного інструменту під час реєстрації повідомлення.

Емітент у разі невиконання ним обов`язку з інформування користувача про виконані операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від виконання таких операцій. Обов`язок емітента щодо повідомлення користувача про виконані операції з використанням платіжного інструменту користувача є виконаним у разі:

1) інформування емітентом користувача про кожну виконану операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем;

2) відмови користувача від отримання повідомлень емітента про виконані операції з використанням платіжного інструменту користувача, про що зазначено в договорі з користувачем (п. 139 розділу VIІ Положення № 164).

Відповідно до пункту 146 розділу VIІ Положення № 164 власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції..

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17), від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц (провадження № 61- 30583св18), від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19 (провадження № 61-1035св21) та від 29 серпня 2022 року у справі № 532/1349/19 (провадження № 61-6887св21).

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ «Ощадбанк» та має у користуванні платіжні картки цього банку, а саме кредитну картку № НОМЕР_1 та платіжну картку для виплат заробітної плати № НОМЕР_2 , підтверджується копіями заяв про приєднання № 488475/110417 від 11.04.2017 та № 488475/110417 від 11.06.2019, копією кредитної заяви № 366029073 від 11.06.2019 та копією заяви про відкриття рахунку за допомогою системи ДБО «Ощад24/7» (том 1 а. с. 56-64, 89-97).

19 серпня 2022 року о 12.25 годині ОСОБА_1 звернувся до відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, зазначаючи, що він за адресою: АДРЕСА_1 звернувся до «Ощадбанку» отримати ключ, після чого йому до застосунку «Телеграм» прийшов код з чотирьох цифр, він у свою чергу його ввів та з його картки зникли грошові кошти на загальну суму 77000 грн. Далі звернувся до банку де йому повідомили, що тепер рахунки заблоковані. Більше інформації надасть на місці. Заявник очікує наряд поліції в «Ощадбанку» (том 1 а. с. 9).

За цією заявою 19 серпня 2022 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000226 та розпочато досудове розслідування за кримінально-правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 190 КК України, що підтверджується Витягами з єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.10.2022 та від 21.10.2022 (том 1 а. с. 11-12).

Відповідно до копій виписок по рахунках ОСОБА_1 вищевказані операції з переказу коштів виконано 19 серпня 2022 року декількома транзакціями у період часу з 12:00 год до 12:56 год через UKR KYIV MOBILE BANKING (том 1 а. с. 65-70, 110-120).

Згідно копії виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_4 вбачається, що 12.01.2023 відбулось договірне списання з рахунку для погашення грошових зобов`язань перед банком в розмірі 9 800,83 грн (том 1 а. с. 19-20).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що 19 серпня 2022 року кошти з його рахунків були зняті несанкціоновано, а відповідачем нараховано відсотки за кредитні кошти, які ним не використовувались.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, що є його процесуальним обов`язком.

Таким чином, встановивши, що перерахування грошових коштів третім особам з банківського рахунку позивача здійснено не з вини ОСОБА_1 , суд першої інстанції, враховуючи вищевказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, зокрема, несанкціоноване списання грошових коштів з рахунку позивача, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, що несанкціонований переказ грошових коштів міг статися в результаті розголошення клієнтом своїх персональних даних, реквізитів платіжних карток банку, випущених на ім`я ОСОБА_1 та одноразових кодів підтвердження, які надходили на фінансовий номер телефону клієнта, з огляду на те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того внаслідок саме яких конкретних дій позивача були зняті кошти з його карток.

Доводи апеляційної скарги про те, що переказ грошових коштів з банківських карток позивача відбувся за його розпорядженням, не заслуговують на увагу, оскільки доказів того, що надісланий ОСОБА_1 код у виді SMS та подальше його введення до чат-боту «Ощадбанку» підтверджувало саме переказ грошових коштів на конкретну суму за кожною транзакцією, матеріали справи не містять.

Суд також не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що при вході до системи дистанційного обслуговування «Ощад24/7» та проведенні операцій з переказу коштів була проведена належним чином електронна ідентифікація електронного платіжного засобу банківської картки та його користувача позивача, саме останній несе відповідальність за проведені операції по власному рахунку, оскільки сама по собі ідентифіакція клієнта в системі «Ощад24/7» не свідчить про надання клієнтом згоди на перерахунок коштів.

Безпідставними є доводи апел/яційної скарги про те, що судом першої інстанції неправильно засосовано висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, а в даній справі від позивача не надходило заперечень щодо непогодження між сторонами наданих банком Умов та Правил, з огляду на те, що мотивами часткового задоволення позовних вимог було саме недоведення відповідачем того факту, що несанкціоноване списання коштів відбулось з вини позивача, а не відсутність даних про погодження між сторонами Умов та Правил надання банківських послуг.

Суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження невиконання банком законодавства або умов договору суду не надано та не доведено обставин, що становлять підставу заявленого позову, з огляду на те, що у спірних правовідносинах саме на банк покладено обов`язок доводити, що клієнт своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив в оскаржуваній частині законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення в частині, яка оскаржується, без змін.

Враховуючи, що ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 01 квітня 2024 року було зупинено дію оскаржуваного рішення, дію рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 січня 2024 року необхідно поновити.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 362, 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргуАкціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 січня 2024 року без змін.

Поновити дію рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 січня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді О. Л. Карпенко

О. І. Чельник