Провадження № 2-з/638/131/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року Дзержинський районний суд міста Харкова

у складі головуючого судді: Хайкіна В.М.,

за участю секретаря: Черкашиної Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Омарова Аміла Азада огли про забезпечення позову у цивільній справі за позовом керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання знести об`єкт самочинного будівництва та скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору,-

ВСТАНОВИВ:

13.12.2024 року через підсистему «Електронний суд» до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла заява керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Омарова Аміла Азада огли про забезпечення позову у цивільній справі за позовом керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання знести об`єкт самочинного будівництва та скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору, згідно прохальної частини якої просить суд: вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю гараж боксового типу №1 літ. «Ж-1» загальною площею 18,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, запис про право власності 42044261; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58244730 від 20.05.2021), із забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим майном. Заява обґрунтована тим, що Шевченківською окружною прокуратурою міста Харкова подано до Дзержинського районного суду м. Харкова позов в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом скасування державної реєстрації права власності, знесення об`єкту самочинного будівництва. За матеріалами справи №638/18057/24, рішенням приватного нотаріуса ХМНО Клопотова С.Д. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, з відкриттям розділу, індексний номер 51340973 від 26.02.2020 15:15:31) за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на гараж боксового типу №1 літ. «Ж-1» загальною площею 18,4 кв.м. по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, запис про право власності 35680544) на підставі довідки №6598745 від 18.02.2020 та технічного паспорту від 18.02.2020, виданих ТОВ «ЛІМІНГТОН», тобто за відсутності правовстановлюючих документів, як на нерухоме майно, так і на земельну ділянку під цим майном. Документи, надані власником державному реєстратору не відповідали вимогам законодавства, а отже, не підлягало реєстрації право власності на нерухоме майно. Наявність у ОСОБА_2 правомочностей власника майна вказує на можливість у будь-який момент, в тому числі під час розгляду справи судом, але до прийняття ним остаточно рішення у справі, розпорядитись спірним майном на користь третіх осіб. ОСОБА_2 знаючи про наявність судового спору, з метою утруднення у майбутньому виконання судового рішення, свідомо може здійснювати дії щодо розпорядження спірним майном. З метою запобігання зміни права власності на спірне нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, його можливого відчуження, передачі в оренду тощо, що може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, вбачаються підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Отже, заяву про забезпечення позову розглянуто без повідомлення учасників справи.

Розглянувши вищенаведену заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.09.2024 року відкрито провадження у справі за позовом керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання знести об`єкт самочинного будівництва та скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору, за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Зі змісту заяви про забезпечення позову та позовної заяви вбачається, що предметом позовних вимог у даній справі є усунення перешкод у користування земельною ділянкою, шляхом скасування державної реєстрації права власності, знесення об`єкту самочинного будівництва, а саме: об`єкту нерухомого майна нежитлову будівлю гараж боксового типу №1 літ. «Ж-1» загальною площею 18,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вказаний нежитловий об`єкт на праві власності належить ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною другою статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості та забезпечує ефективне поновлення в правах.

ЄСПЛ у рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням заявлених заявником позовних вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Між позивачем та відповідачем є наявність спору щодо усунення перешкод у користування земельною ділянкою, шляхом скасування державної реєстрації права власності, знесення об`єкту самочинного будівництва, а саме: об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю гараж боксового типу №1 літ. «Ж-1» загальною площею 18,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно може ускладнити захист позивачем своїх прав у випадку задоволення позовних вимог.

В заяві про забезпечення позову позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю гараж боксового типу №1 літ. «Ж-1» загальною площею 18,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно статті 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Отже, вимога про забезпечення позову не є неспівмірною із позовними вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 11, 12 81 ЦПК України (змагальність сторін та пропорційність у цивільному судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням, зокрема, того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді накладення арешту на частку у статутному капіталі товариства та заборони вчиняти реєстраційні дії щодо відчуження цієї частки) права відповідача або інших осіб, а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Суд вважає обґрунтованим посилання позивача у заяві про забезпечення позову на те, що у випадку відчуження відповідачем нежитлового приміщення на користь інших осіб це ускладнить захист позивачем своїх прав у разі ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог за вищевказаним позовом, оскільки відповідач як власник зазначеного нежитлового приміщення має об`єктивну можливість вчинення дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

За таких обставин, враховуючи предмет спору та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підставі для вжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю гараж боксового типу №1 літ. «Ж-1» загальною площею 18,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки у випадку відчуження майна, це призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Суд вважає необхідним зазначити, що накладення арешту на майно обмежує лише право власника на розпорядження майном і діє до розгляду по суті цивільної справи №638/18057/24.

Крім того, суд звертає увагу, що забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер. При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Застосовувати заходи зустрічного забезпечення суд не вважає за необхідне у зв`язку із відсутністю відомостей про те, що забезпечення позову спричинить збитки для відповідачів.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Омарова Аміла Азада огли про забезпечення позову у цивільній справі за позовом керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання знести об`єкт самочинного будівництва та скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю гараж боксового типу №1 літ. «Ж-1», загальною площею 18,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим майном, до набрання законної сили рішенням у справі №638/18057/24 за позовом керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Омарова Аміла Азада огли про забезпечення позову у цивільній справі за позовом керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання знести об`єкт самочинного будівництва та скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали надіслати заявнику та заінтересованим особам, а особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову негайно після виконання ухвали.

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: