ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Чумак О.В.

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Галушко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Дворницького Валерія Вікторовича, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2023 року, ухвалене суддею Савченко Л.І.,

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, як не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

встановила:

У жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом доОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якому просить зобов`язати ОСОБА_1 усунути йому перешкоди у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також у побаченнях та спілкуванні з дитиною; встановити наступний спосіб участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною, а саме:

-кожний вівторок та четвер з 18.00 до 22.00 батько проводить час з дитиною без присутності матері;

-кожну суботу місяця з 10.00 до 22.00 батько проводить час з дитиною без присутності матері;

-необмежене спілкування з дитиною особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку (Теlegram, Viber, Skype тощо);

-двадцять днів влітку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини, а також стягнути із відповідачки на його користь судовий збір.

В обґрунтування позову вказав, що 11 листопада 2016 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дитина ОСОБА_3 .

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 19 лютого 2020 року шлюб було розірвано, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини. Після розірвання шлюбу відповідач почала чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною, вважає, що це виключно її дитина та участь батька в її житті не є обов`язковою. Він не бачив дитину більше ніж півроку, де знаходиться дитина він не знає, відповідачка не дає можливості спілкуватися з нею по телефону та не відповідає на телефонні дзвінки. При цьому він любить дитину, має з нею добрі, теплі відносини, платить аліменти, прагне спілкування, участі у вихованні та розвитку, що є його правом. Законодавством України передбачено обов`язок батьків, які проживають окремо від дитини, брати участь у вихованні, а також обов`язок іншого з батьків не чинити цьому перешкоди. З цих підстав звернувся до суду з позовом.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 07 грудня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, зобов`язано Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради скласти та надати суду висновок щодо встановлення порядку участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 13 січня 2023 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 14 квітня 2023 року витребувано у ОСОБА_1 докази по справі.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 15 травня 2023 року застосовано заходи процесуального примусу до ОСОБА_1 , стягнуто на користь держави штраф у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2684 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 15 травня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 28 липня 2023 року скасовано ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 15 травня 2023 року про застосування заходів процесуального примусу до відповідачки ОСОБА_1 .

Постановою Полтавського апеляційного суду від 10 серпня 2023 року ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 13 січня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку (Telegram, Viber, Skype тощо) до набранням законної сили рішенням суду, постановленим у справі № 554/11683/22.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2023 року ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, як не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також у спілкуванні з дитиною.

Встановлено наступний спосіб участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

-кожний вівторок та четвер з 18.00 до 20.00 батько проводить час з дитиною без присутності матері;

-кожну суботу місяця з 10.00 до 20.00 батько проводить час з дитиною без присутності матері;

-необмежене спілкування з дитиною особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку (Теlegram, Viber, Skype тощо) з урахуванням режиму дня дитини;

-двадцять днів влітку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини, заздалегідь погодивши дати з матір`ю.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 992,40 грн.

На вказане рішення суду подана апеляційна скарга ОСОБА_5 , який представляє відповідачку ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі, з урахуванням уточненої апеляційної скарги, наданої на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 28.12.2023, представник відповідачки просить змінити рішення суду в частині встановлення способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , замість: кожний вівторок та четвер з 18.00 до 20.00 батько проводить час з дитиною без присутності матері; кожну суботу місяця з 10.00 до 20.00 батько проводить час з дитиною без присутності матері на таке: батько має право проводити час з дитиною з 19:00 до 20:00 кожного вівторка і четверга лише в присутності матері; кожну суботу місяця батько має право проводить час з дитиною з 10:00 до 15:00, або з 15:00 до 20:00 на вибір батька та лише в присутності матері, заздалегідь погодивши з матір`ю місце та час проведення зустрічі батька з дитиною.

Скасувати рішення суду в частині права батька на необмежене спілкування з дитиною особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку (Теlegram, Viber, Skype тощо) з урахуванням режиму дня дитини, а також на двадцять днів влітку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини, заздалегідь погодивши дати з матір`ю, та відмовити у позові в цій частині.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права при розгляді цієї справи, не врахував висновки Верховного Суду у справах з аналогічних правовідносин.

Зазначає, зокрема, що рішення суду неможливо виконати у встановлений у ньому спосіб, оскільки дитина з 08:30 до 18:30 знаходиться у школі, після чого дитині потрібен додатковий час для пересування до дому, переодягання, вмивання та прийому їжі. Що не враховано судом першої інстанції.

Також судом при встановленні права батька на необмежене спілкування з дитиною особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку (Теlegram, Viber, Skype тощо) з урахуванням режиму дня дитини, не роз`яснено порядок погодження дати та часу даного спілкування з матір`ю дитини. Це питання в інтересах дитини слід деталізувати, оскільки позивач не може цілодобово в будь-який час вимагати спілкування з дитиною, враховуючи її розпорядок дня, нічний відпочинок, харчування, навчання, проведення особистої гігієни, проведення дозвілля (прогулянки на повітрі, ігри, читання, перегляд фільмів, спілкування з мамою, татом та іншими членами родини, друзями). Вважає, що оскільки дитина проживає з матір`ю, то з нею потрібно узгоджувати питання наявності часу для спілкування дитини з батьком.

Крім того дитина з матір`ю перебувають у Франції, де заборонено дитині мати власний мобільний телефон в навчальному закладі, та не рекомендовано мати їх до досягнення 12-ти років.

Вважає, що спілкування батька з дочкою можливе під наглядом матері, або соціального працівника, за умови, якщо дитина не хворіє та бажає сама спілкуватися з батьком без примусу, та у вільний час, якщо відсутні інші планові події, про які батьки повинні попереджати один одного за деякий розумний час. Зазначає, що після спілкування з батьком дитина погано себе почуває, оскільки він налаштовує дитину проти матері.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 адвокат Андрусенко Даріюш просить суд залишити без змін рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2023 року, а апеляційну скаргу адвоката Дворницького Валерія Вікторовича, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 - залишити без задоволення. Вважає, що рішення суду відповідає нормам матеріального і процесуального права.

У судове засідання, яке призначено в режимі відеоконференції власними технічними засобами поза межами приміщення суду, заявились позивач ОСОБА_2 , його представник адвокат Андрусенко Д.О., відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Дворницький В.В.

Третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради свого представника до суду апеляційної інстанції не направив, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином на електронну адресу в порядку визначеному ст. 128 ч. 6, ч. 8 п.2 ЦПК України.

Отже неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, що відповідає ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції встановив, що сторони перебували у шлюбі з 11.11.2016 року, який розірваний рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19.02.2020 року у справі № 643/12358/19, яке набрало законної сили.

У шлюбі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що слідує із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданої Московським районним у м.Харкові відділі ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, а/з № НОМЕР_2 (том 1 а.с. 18).

Вказаним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19.02.2020 року у справі № 643/12358/19 стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.08.2019 року і до повноліття дитини (том 1 а.с. 19-21).

Також судом першої інстанції встановлено, що в лютому 2022 року ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_3 виїхали за межі України, проте зареєстрованим місцем проживання залишилося: АДРЕСА_1 .

На час розгляду справи судом першої інстанції дитина проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 у Республіці Франція за адресою: АДРЕСА_2 , що слідує із Довідки директора установі Спеціалізована регіональна асоціація соціальних дій, освіта та анімації - ГАЛА за вих. РР/1230 (том 1 а.с.173, 240,243).

Підставою для проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у Французькій Республіці Посвідка на тимчасове проживання № (том 1 а.с.44, 244).

Також на ОСОБА_1 та ОСОБА_3 оформлене свідоцтво про право на медичне страхування і додаткове медичне обслуговування на період з 02.03.2022 по 31.03.2024 (том 1 а.с.238-242, 245,246).

Згідно листа Департаменту служб у справа дітей Харківської міської ради за вих. № 286/0/202-23 від 18.04.2023 року, відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України органом опіки та піклування передбачено подання до суду письмового висновку щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються інтересів дитини. Зазначено, що із матеріалів справи вбачається, що мати ОСОБА_1 разом із дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через воєнний стан, який введено в Україні, була вимушена виїхати з м.Харкова та на даний час перебуває у Франції. Відповідно до вимог СК України та Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 26.09.2008 № 866, висновок щодо розв`язання спору між батьками до суду надає служба у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини. Враховуючи, що малолітня дитина на території м.Харкова не проживає, Департамент служб у справах дітей ХМР вважає за неможливе складення обґрунтованого письмового висновку щодо вирішення спору. Просять розгляд справи провести за відсутності письмового висновку Департаменту служб, який діє від імені органу опіки, та розглядати справи без представника третьої особи (а.с.170).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 чинить перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , зокрема, засобами мобільного зв`язку, та перебуває за межами України у Республіці Франція, що позбавляє відповідача брати участь у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02,1991 р., за якими в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціальної забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за не за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У частині третій статті першої Закону України "Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплені в ст.150 СК України.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. У свою чергу, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ч.2 ст. 159 Сімейного кодексу України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судами України як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Нunt v. Uкгаіпе» («Хант проти України») від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen V. Norwау» («Йогансен проти Норвегії») від 07 серпня 1996 року, § 78).

Таким чином, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

У частині четвертій і п`ятій статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 26.09.2008 № 866, висновок щодо розв`язання спору між батьками до суду надає служба у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини.

Як вказувалося вище, від Департаменту служб у справа дітей Харківської міської ради за вих. № 286/0/202-23 від 18.04.2023 року надійшов лист, в якому вказано, що відповідно до ч.5 ст. 19 СК України органом опіки та піклування передбачено подання до суду письмового висновку щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються інтересів дитини. Зазначено, що із матеріалів справи вбачається, що мати ОСОБА_1 разом із дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через воєнний стан, який введено в Україні, була вимушена виїхати з м.Харкова та на даний час перебуває у Франції. Відповідно до вимог СК України та Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 26.09.2008 № 866, висновок щодо розв`язання спору між батьками до суду надає служба у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини. Враховуючи, що малолітня дитина на території м.Харкова не проживає, Департамент служб у справах дітей ХМР вважає за неможливе складення обґрунтованого письмового висновку щодо вирішення спору. Просять розгляд справи провести за відсутності письмового висновку Департаменту служб, який діє від імені органу опіки, та розглядати справи без представника третьої особи (а.с.170).

Таким чином, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради не надав у цій справі висновку щодо участі та способу батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, у зв`язку з тим, що дочка сторін ОСОБА_3 на території м. Харкова не проживає, а перебуває з матір`ю ОСОБА_1 за межами України у Республіці Франція.

Отже, такий висновок органом опіки не наданий з об`єктивних причин, а його ненадання не може обмежувати права позивача на вирішення спору у суді, яке гарантоване ст. 55 Конституції України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (чч.1, 2 ст.77 ЦПК України ).

Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За положеннями ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає прав; свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективної способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Враховуючи те, що стороною позивача доведено той факт, що ОСОБА_1 чинить ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вона разом з дитиною виїхали за межі території України та не надає відповідачеві можливості спілкуватися з дочкою, в тому числі особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку, а також брати участь у вихованні дитини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_2 та зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у вихованні дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також у спілкуванні з дитиною.

Визначаючи спосіб участі у вихованні дитини батьком та графіку їх побачень, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги інтереси малолітньої дитини, зокрема, необхідність дотримання звичних для неї умов щодо організації, розпорядку повсякденного життя, її вік, а також право кожного з батьків брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною та дійшов правильного висновку про можливість встановити час для проведення зустрічей з дитиною кожного вівторка та четверга з 18:00 до 20:00, а також кожної суботи місяця з 10:00 і 20:00 без присутності матері.

При цьому місцевий суд вірно врахував, що у віці 6 років зустрічі із батьком до 22:00 поза постійним місцем проживання можуть негативно впливати на порушення режиму дня дитини, що може також вплинути на її фізичний стан.

Судом першої інстанції надано правильну правову оцінку доводам відповідачки ОСОБА_1 про те, що під час зустрічей батька необхідно забезпечити участь працівників соціальних служб чи її присутність, оскільки позивач може негативно впливати на дитину, - так як нею не доведено такого впливу батьком на дитину, який завдав би шкоди інтересам дитини.

При цьому колегія суддів апеляційного суду враховує, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, чи мають законні повноваження працівники соціальних служб Республіки Франція, де перебуває на цей час відповідачка ОСОБА_1 та малолітня дочка сторін ОСОБА_3 , брати участь при зустрічах батька ОСОБА_2 із малолітньою дочкою ОСОБА_3 , які є громадянами України.

Також колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову в частині встановлення способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 шляхом необмеженого спілкування дитини з батьком особисті засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку (Теlegram, УіЬег, Sкуре тощо), але із урахуванням режиму дня дитини, зокрема, необхідно враховувати час перебування дитини у школі секціях тощо.

Також місцевий суд обґрунтовано задовольнив позов ОСОБА_2 в частині встановлення способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 шляхом проведення спільного відпочинку з батьком влітку протягом двадцяти днів, але за попереднього погодження дати із матір`ю, оскільки дитина проживає з нею постійно та може мати заздалегідь заплановані події.

Доводи апеляційної скарги адвоката Дворницького В.В., який діє в інтересах відповідачки ОСОБА_1 , фактично дублюють заперечення проти позову, зводяться до незгоди з ухваленим рішенням та не заслуговують на увагу колегії суддів.

Як убачається з наданих стороною відповідача документів, зокрема довідки про навчання ОСОБА_3 , від 18.03.2024 р., дитина зарахована до початкової школи з 04.09.2023 року, регулярно відвідує школу з моменту зарахування. Для початкової школи ранковий прийом становить з 7:45 до 8:20, вечірній прийом: з 16:30 до 18:15.

Згідно розкладу на день у початковій школі, яку відвідує малолітня ОСОБА_3 , зустріч батьків та поетапний відхід дітей здійснюється у період з 16:30 до 18:15.

Отже, посилання представника відповідача ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на те, що рішення суду неможливо виконати у встановлений у ньому спосіб, оскільки дитина з 08:30 до 18:30 знаходиться у школі, після чого їй потрібен додатковий час для пересування до дому, переодягання, вмивання та прийому їжі, - на увагу колегії суддів не заслуговують, а вказані обставини не можуть слугувати підставою для зміни графіка спілкування батька з дочкою, визначеному судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Тому посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що питання наявності часу для спілкування дитини з батьком потрібно узгоджувати з матір`ю дитини, на увагу колегії суддів не заслуговують, оскільки це порушуватимепринцип рівності прав батька ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_3 .

Твердження відповідача про те, що дитині за законами Франції заборонено мати власний мобільний телефон в навчальному закладі та не рекомендовано мати їх до досягнення 12-ти років, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки не підтверджені жодними доказами, а також не можуть бути підставами для позбавлення чи обмеження прав батька дитини у спілкуванні з нею, яке гарантоване національним законодавством України.

Посилання сторони відповідача на те, що при визначенні способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні дитини ОСОБА_3 шляхом необмеженого спілкування з дитиною особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку (Теlegram, Viber, Skype тощо) з урахуванням режиму дня дитини, місцевим судом не роз`яснено порядок погодження дати та часу даного спілкування з матір`ю дитини, - також не заслуговують на увагу, оскільки режим дня дитини, відвідування нею позашкільних занять постійно змінюється, і ОСОБА_1 , забезпечуючи необхідність спілкування батька з дочкою для її гармонійного розвитку може самостійно повідомити позивача про існуючий у дитини графік та час спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку.

Також не заслуговують на увагу твердження апелянта про несплату позивачем аліментів, оскільки це не доведено жодними доказами. Крім того несплата аліментів не є підставою для позбавлення батька можливості спілкування та виховання дитини.

Посилання сторони відповідача на необхідність скоротити час побачень батька з дитиною у вихідний день також не заслуговують на увагу колегії суддів, враховуючи, що батько дитини ОСОБА_2 проживає у сусідній країні та має витратити декілька годин на дорогу до Франції.

Рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування з наведених в апеляційних скаргах мотивів колегією суддів не встановлено.

За таких обставин апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Дворницького Валерія Вікторовича, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 29.04.2024.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді: Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук