Постанова

Іменем України

18 червня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/10865/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

за участю секретаря Марченка М. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс"

на ухвалу Подільського районного суду м. Києва

від 11 березня 2024 року

в складі судді Якимець О. І.

у справі №2-Н-105/08 Подільського районного суду м. Києва

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс" про заміну стягувача,

заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", Товариство з обмеженою відповідальністю "Кампсіс Фінанс", ОСОБА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

28 лютого 2024 року заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс" (далі - ТОВ "Дебт Форс", Товариство) звернувся до Подільського районного суду м. Києва із заявою, в якій просить замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (далі - ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ") на його правонаступника ТОВ "Дебт Форс" у судовому наказі №2-Н-105/08 про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості.

В обґрунтування заяви зазначив, що судовим наказом Подільського районного суду м. Києва від 12.02.2008 у даній справі стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Родовід Банк", правонаступником якого згідно ухвали суду від 08.12.2021 є ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", яке в свою чергу на підставі договору від 16.01.2023 відступило право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кампсіс Фінанс" (далі - ТОВ "Кампсіс Фінанс"), а останнє до ТОВ "Дебт Форс".

Вказав, що наразі виконавчий документ не перебуває на примусовому виконанні, але згідно відміток на ньому останній було повернуто без виконання 18.12.2019 на підставі ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" і строк для повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання не сплив, оскільки три роки припадає на 18.12.2022, тобто вже на час дії воєнного стану в Україні. А згідно Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Заявник вважав, що за таких обставин наявні підстави для задоволення заяви та заміни стягувача у судовому наказі.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року в задоволенні заяви ТОВ "Дебт Форс" про заміну стягувача відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, заявник звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви.

Як на підставу скасування ухвали суду, ТОВ "Дебт Форс" посилався на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про пропуск строку для повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання, оскільки не врахував, що три роки з дня повернення виконавчого документа припадало на 18.12.2022, тобто коли на території України вже було введено воєнний стан, а згідно Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" (із змінами), тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Заявник - ТОВ "Дебт Форс", належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив.

Боржник - ОСОБА_1 , повдіомлений про день, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Інші учасники справи: ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", ТОВ "Кампсіс Фінанс", належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили.

Беручи до уваги викладене та зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності боржника та за відсутності представників заінтересованих осіб.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 12 лютого 2008 року Подільським районним судом м. Києва видано судовий наказ №2-Н-105/08 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Родовід Банк" заборгованості за кредитним договором №2006-000548ФО042С-СК від 14.02.2006.

08 грудня 2022 року ухвалою суду у судовому наказі №2-Н-105/08 від 12.02.2008 замінено стягувача Акціонерне товариство "Родовід Банк" на його правонаступника ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ".

16 січня 2023 року між ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та ТОВ "Кампсіс Фінанс" укладено Договір про відступлення права вимоги №16-01/23, в тому числі за кредитним договором №2006-000548ФО042С-СК від 14.02.2006, укладеним з ОСОБА_1 .

В подальшому, а саме 09.05.2023 право вимоги за кредитним договором №2006-000548ФО042С-СК від 14.02.2006 до ОСОБА_1 перейшло ТОВ "Дебт Форс" на підставі Договору №09-05/23 укладеного з ТОВ "Кампсіс Фінанс".

Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом (ч. 2 ст. 512 ЦК України).

У відповідності до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

За приписами ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Таким чином, за змістом положень статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється його правонаступником.

Виходячи із наведених положень закону, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від первісного кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення права вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Крім того, згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України, положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Сукупний аналіз вищенаведених обставин та положень закону приводить до висновку, що ТОВ "Дебт Форс" є правонаступником ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" в матеріальних правовідносинах.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, заявник посилався на те, що відсутнє відкрите виконавче провадження з примусового виконання судового наказу, але строк для пред'явлення його до виконання не закінчився, згідно Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження", які суд першої інстанції не застосував та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви про заміну стягувача з цих підстав.

Колегія суддів погоджується з такими доводами апеляційної скарги, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що судовий наказ №2-Н-105/08 від 12.02.2008 перебував на виконанні в Деснянському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Деснянський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві) (виконавче провадження №52511764).

18 грудня 2019 року у виконавчому провадженні №52511764 державним виконавцем Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Васильченком М. М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (а. с. 8).

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

В пункті 5 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" в редакції 2016 року зазначено, що виконавчі документи видані, до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим же Законом.

Отже, станом на грудень 2019 року законодавцем вже було встановлено, що у разі повернення виконавчого документа, строк повторного пред'явлення його до виконання становить три роки.

З наведеного слідує, строк повторного пред'явлення судового наказу до виконання спливав 18 грудня 2022 року, тобто вже на час коли на всій території України діяв воєнний стан, який діє і до цього часу.

Разом з тим, згідно підпункту 4 пункту 102 Розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" доповненого Законом України від 15.03.2022 №2129-ІХ, який набрав чинності 26.03.2022, тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Таким чином, враховуючи приписи підпункту 4 пункту 102 Розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження", строк повторного пред'явлення судового наказу №2-Н-105/08 до виконання, після його повернення 18.12.2019, на день подання ТОВ "Дебт Форс" заяви про заміну стягувача не було пропущено.

З наведеного також слідує, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання, у зв'язку з введенням в Україні воєнного стану перервалися та на даний час не закінчилися.

Проте, постановляючи ухвалу, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні заяви про заміну стягувача з тих підстав, що відсутнє відкрите виконавче провадження з примусового виконання судового наказу та пропущено строк для його пред'явлення, а заявником таке питання не порушуєтся.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги, щодо неповного з`ясування судом обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права, ке полягає в не застосуванні підпункту 4 пункту 102 Розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження".

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення.

Обов`язковість виконання рішення суду, яке набрало законної сили, закріплено в ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

З матеріалів справи вбачається, що судовий наказ від 12.02.2008, який набрав законної сили, не виконано. Також відсутні докази виконання боржником судового рішення первісному кредитору.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції в силу вимог ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ТОВ "Дебт Форс" про заміну стягувача його правонаступником.

Щодо розподілу судових витрат.

За приписами статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Дебт Форс" у відповідності до вимог Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги сплатив судовий збір в сумі 3 028 грн.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги ТОВ "Дебт Форс" та скасування ухвали суду з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про заміну стягувача, то з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Дебт Форс" підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 028 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс" - задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року - скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс" про заміну стягувача, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", Товариство з обмеженою відповідальністю "Кампсіс Фінанс", ОСОБА_1 , - задовольнити.

Замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс" у судовому наказі №2-Н-105/08 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс" витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська