Справа № 133/396/24
Провадження № 22-ц/801/1323/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Щерба Н. Л.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 рокуСправа № 133/396/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Сала Т. Б.,

секретар судового засідання Куленко О. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 квітня 2024 року, ухвалену у складі судді Щерби Н. Л. в м. Козятин, дата складення повного судового рішення, відповідає даті постановлення ухвали,-

в с т а н о в и в:

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 квітня 2024 року задоволено клопотання позивача про призначення автотоварознавчої експертизи, призначено автотоварознавчу експертизу, проведення експертизи доручено експертам Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (вул. Батозька, 1, м. Вінниця) та попереджено їх про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України, на вирішення експертизи поставлено питання:

- яка ринкова вартість автомобіля марки "SKODA OKTAVIA TOUR", 2007 року випуску, № кузова НОМЕР_1 , на момент проведення експертизи?

- яка ринкова вартість автомобіля марки "SKODA OKTAVIA TOUR", 2008 року випуску, № кузова НОМЕР_2 , на момент проведення експертизи?

- яка ринкова вартість автомобіля марки "FORD TRANSIT", 2003 року випуску, № кузова НОМЕР_1 , на момент проведення експертизи?

Оплату за проведення експертизи покладено на позивачку ОСОБА_1 , провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що предметом спору є автомобілі, для визначення вартості яких необхідні спеціальні знання, визначення вартості предметів поділу в даній справі є необхідним.

Не погодившись із такою ухвалою, відповідач ОСОБА_2 07 травня 2024 року подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції з позивачки на його користь.

Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що виклик в підготовче засідання, призначене на 25 квітня 2024 року, відповідач та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не отримували, а тому було порушено пункт 3 частини 3 статті 376 ЦПК України. Зупинивши провадження у справі, суд першої інстанції позбавив можливості відповідача реалізувати свої процесуальні права, він бажав ініціювати врегулювання спору за участі судді.

Позивачка не обґрунтувала правових і фактичних підстав для призначення по справі автотоварознавчої експертизи, судом першої інстанції не забезпечено право сторін у справі обирати експертну установу, якій доручити проведення експертизи; призначаючи експертизу суд першої інстанції не роз`яснив учасникам справи їх право на апеляційне оскарження ухвали в частині призначення експертизи згідно пункту 12 частини 1 статті 353 ЦПК України. Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що між ним та позивачкою на розгляді в суді перебуває інший спір де позивачка оспорює договори купівлі продажу автомобілів, які вона хоче розділити, в тій справі їй було відмовлено в призначені автотоварознавчої експертизи.

Відзив від учасників справи, впродовж встановленого апеляційним судом строку, на адресу апеляційного суду не надходив.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 , його представник адвокат Мазуркевич М. А. та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 та ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав та просили її задовольнити. Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Кузьмінський Ю. В. (в режимі відеоконференції) заперечили проти апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що судове рішення відповідає вказаним вимогам закону.

По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- 12 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя в якому просила визнати за нею право власності на автомобіль SKODA OKTAVIA TOUR 2008 року випуску, за відповідачем ОСОБА_5 визнати право власності на автомобіль FORD TRANSIT 2003 року випуску, на автомобіль SKODA OKTAVIA TOUR 2007 року випуску та стягнути із відповідача на її користь різницю між вартістю присудженого майна (а.с. 2 27);

- в позовній заяві заявлено клопотання про призначення товарознавчої експертизи транспортних засобів (а.с. 5);

- ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, надано строк для подання відзиву (а.с. 36 37);

- відповідач ОСОБА_2 15 березня 2024 року подав відзив на позовну заяву (а.с. 51 58);

- 25 березня 2024 року ОСОБА_1 подала відповідь на відзив (а.с. 71 72);

- 11 квітня 2024 року ОСОБА_2 подав заперечення на відповідь на відзив (а.с. 81);

- 24 квітня 2024 року ОСОБА_2 подав заяву в порядку статті 182 ЦПК України (а.с. 83 87).

- ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 квітня 2024 року призначено у справі автотоварознавчу експертизу (а.с. 102).

Відповідно до частини 1 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Вважаючи ухвалу суду про призначення експертизи незаконною, відповідач у апеляційній скарзі вказав, що він повісток про час та місце розгляду підготовчого засідання не отримував, а тому вважає, що було порушено пункт 3 частини 3 статті 376 ЦПК України.

Такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки відповідачу ОСОБА_5 та його представнику адвокату Мазуркевичу М. А. було достеменно відомо про хід судового розгляду даної цивільної справи, в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_6 про виклик в підготовче судове засідання на 25 квітня 2024 року, яке повернулося із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 98 100), що в розумінні пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є належним повідомленням.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не забезпечено право сторін у справі обирати експертну установу, якій доручити проведення вказаної експертизи, оскільки відповідач був відсутній в цьому судовому засіданні, на увагу не заслуговують з наступних підстав.

Форма власності експертної установи не має жодного значення для процедури проведення експертизи, оскільки як державні, так і приватні експерти повинні відповідати кваліфікаційним вимогам визначеним законодавством.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі попередив експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків. Загроза кримінальної відповідальності гарантує неупередженість експерта незалежно від форми власності експертної установи.

Апеляційний суд враховує, що клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення автотоварознавчої експертизи міститься в позовній заяві (а.с. 5), відповідач ОСОБА_2 був ознайомлений із позовною заявою, про що міститься його розписка в матеріалах справи (а.с. 36) та 15 березня 2024 року він подав відзив на позовну заяву, в якому будь-яких заперечень щодо призначення експертизи не висловлював (а.с. 51 58), в подальшому ним було подано заперечення на відповідь на відзив, заяву в порядку статті 182 ЦПК України, в яких він так і не висловив будь-яких міркувань щодо призначення експертизи.

Пояснюючи таку процесуальну поведінку, представник відповідача адвокат Мазуркевич М. А. в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що відповідач не висловлював своєї думки, бо клопотання про призначення експертизи ще було подано окремо як додаток до позовної заяви та в позовній заяві не наведено підстав такого клопотання. Таку поведінку апеляційний суд розцінює як недобросовісність, адже нормами ЦПК не передбачено, що клопотання має бути обов`язково викладене як окремий документ.

Апеляційний суд зазначає, що відповідач ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не наводить жодних заперечень проведення експертизи саме Вінницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, яку зазначив суд в оскаржуваній ухвалі, не аргументує, які питання, окрім поставлених на вирішення експертизи, він би хотів додати.

Отже, відповідач не був позбавлений права запропонувати свої питання на вирішення експертизи чи висловити думку про експертну установу, якій слід доручити проведення експертизи.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що суд порушив правила процесуального закону, зупинивши провадження, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Пунктом 9 частини 1 статті 253 ЦПК України передбачено, що провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини 1 статті 252 цього Кодексу, - на час проведення експертизи.

З огляду на те, що справа направляється експерту для проведення експертизи і суд не може вчиняти будь-які процесуальні дії, пов`язані з її розглядом впродовж цього часу, зупинення провадження жодним чином не порушує прав та законних інтересів сторін по справі.

Отже, дії суду першої інстанції, який зупинив провадження у справі на час проведення експертизи, є цілком обґрунтованими та відповідають вимогам чинного законодавства.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не роз`яснив учасникам справи право на апеляційне оскарження ухвали, слід зазначити, що дійсно суд припустився помилки, вказав, що ухвала підлягає оскарженню лише в частині зупинення провадження, адже відповідно до положень статті 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені як ухвала про зупинення провадження, так і ухвала про призначення експертизи (пункти 12, 14 частини 1 статті 353 ЦПК України), проте, це не є таким порушенням норм процесуального закону, яке тягне за собою скасування оскаржуваного судового рішення. При цьому це не стало перешкодою для відповідача для подання апеляційної скарги, в якій відповідач оскаржив ухвалу як в частині зупинення провадження так і в частині призначення експертизи.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач бажав ініціювати питання врегулювання спору за участі судді апеляційний суд розцінює як спробу відшукати штучну підставу для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки врегулювання спору за участі судді можливе за згодою сторін (ч. 1 ст. 201 ЦПК України), тоді як зі змісту заяв по суті справи вбачається, що позиція позивача та відповідача є діаметрально протилежною, він заперечує не лише позовні вимоги, але й право позивачки подати позов про поділ майна подружжя, а в судовому засіданні апеляційного суду підтвердив, що в нього з позивачкою вкрай неприязні стосунки, вони не спілкуються.

Посилання відповідача на те, що в справі № 133/1279/21, де оскаржуються договори купівлі продажу автомобілів, які є предметом розгляду цієї справи (про поділ майна подружжя), було відмовлено в призначенні судової автотоварознавчої експертизи, - не має жодного правового значення для вирішення питання правильності призначення експертизи у справі, яка наразі розглядається апеляційним судом, оскільки апеляційний суд дає оцінку оскаржуваній ухвалі в межах справи, в якій вона постановлена.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди із позовними вимогами та їх невизнання, а тому при розгляді апеляційної скарги на ухвалу про призначення експертизи та зупинення провадження не можуть бути оцінені судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд виснує, що суд першої інстанції, враховуючи зміст позовних вимог дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення автотоварознавчої експертизи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів виснує, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з додержанням норм цивільного процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та не впливають на законність оскаржуваної ухвали, а тому підстав для її скасування, немає, у зв`язку з чим ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 квітня 2024 року слід залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає до задоволення, то судові витрати ОСОБА_5 у виді судового збору слід залишити за ним, доказів понесення судових витрат в суді апеляційної інстанції іншими учасниками справи матеріали справи не містять.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 квітня 2024 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені ОСОБА_5 у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, залишити за ним.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню не підлягає.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді О. В. Ковальчук

Т. Б. Сало

Повне судове рішення складено 13 червня 2024 року.