Справа № 309/2327/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 травня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Джуги С.Д.

суддів Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.

з участю секретаря судового засідання: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кричфалушій Іван Іванович, на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 18 вересня 2023 року у складі судді Волощук О.Я., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Рошинець Наталія Павлівна, ОСОБА_3 про визнання недійсною відмови від спадщини та застосування наслідків недійсності одностороннього правочину шляхом визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, -

встановив :

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Рошинець Наталія Павлівна, ОСОБА_3 про визнання недійсною відмови від спадщини та застосування наслідків недійсності одностороннього правочину шляхом визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

Позовні вимоги позивачем вмотивовано наступними обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_4 .

08.02.2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за померлим батьком. З того часу вважав, що у відповідності до закону володіє майном, яке входить до його частки спадщини за померлим батьком.

27.03.2017 року позивач, імовірно, підписав заяву про те, що він відкликає заяву про прийняття спадщини від 08.02.2017 року за його померлим батьком, ОСОБА_4 , та відмовився від прийняття обов`язкової частки після смерті батька.

Позивач вказує, що йому не було відомо про зміст підписаного ним документу, він чітко та однозначно висловлював свою позицію щодо бажання прийняти спадщину за померлим батьком.

На початку 2021 року, сусіди, які проживають біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 (будинок, який належав померлому), повідомили позивача, що в будинок заселилися невідомі люди. Згодом позивач дізнався, що будинок, імовірно, продано його сестрою - відповідачкою ОСОБА_1 громадянину ОСОБА_3 .

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Рошинець Н.П., яка роз`яснила йому, що він підписав заяву про відмову від прийняття спадщини за померлим батьком ще у 2017 році.

Зміст заяви про відмову від спадщини йому не роз`яснювали, він вважав, що підписує документи пов`язані з реєстрацією права власності на 1/2 частку житлового будинку згідно договору дарування від 27.03.2017 року, який було посвідчено тим самий нотаріусом, у той самий день. Вказану обставину підтверджує наявність реєстрового номеру на договорі дарування від 27.03.2017 року, який зареєстровано в реєстрі нотаріуса під номером 577, в той час як заява про відмову від спадщини зареєстрована за номером 578.

Позивач вважає, що його мати та сестра ввели його в оману, повідомивши, що він іде до нотаріуса для підписання договору дарування та реєстрації за ним права власності, оманом дали йому підписати заяву про відмову від спадщини, зі змістом якої він не був ознайомлений. Позивач є інвалідом першої групи з дитинства по зору, він не може читати. Він не мав наміру відмовлятися від спадщини за померлим батьком. Нотаріусом не роз`яснено зміст правочину, текст заяви йому не оголошувався.

Батько позивача мав намір, щоб спадщина перейшла саме сину, а заповіт, який, імовірно, складено на користь відповідачки, про наявність якого позивач не знав, спадкодавець ОСОБА_4 , на думку позивача, склав під тиском. Вказує, що імовірно під час складання заповіту спадкодавець перебував під дією сильнодіючих ліків. Позивач не вважає заповіт батька свідомим виявленням його об`єктивної волі. Однак, враховуючи відсутність достовірних відомостей про наявність заповіту та змісту заповіту позивач немає можливості його оскаржити.

Як вбачається з відомостей наявних у позивача до спадкової маси за ОСОБА_2 входило наступне майно: 1/2 частки права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , та земельна ділянка призначена для його обслуговування з кадастровим номером: :01:028:0164.Житловий будинок в АДРЕСА_1 , також належав батьку позивача на час смерті.

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Одночасно як вбачається з відомостей наявних в ДЗК, існує дві земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно рішення суду, будинок належний спадкодавцю знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а у витягу про реєстрацію права власності - адреса будинку: АДРЕСА_1 , яка проводилась на підставі рішення суду у справі № 713/4622/12.

Відповідачка ОСОБА_1 - дочка померлого ОСОБА_4 , одноосібно прийняла спадщину за померлим батьком.

Позивач не усвідомлював значення своїх дій через його фізичні вади, відсутність у нього можливості прочитати текст підписаної заяви. Вказана обставина виникла через дії сторонніх осіб, оскільки позивач будучи дієздатним не міг без сторонньої допомоги зрозуміти який текст підписує.

З врахуванням наведеного позивач ОСОБА_2 просив: визнати недійсною зареєстровану приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Рошинець Наталією Павлівною у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №41 від 27 березня 2017 року (спадкова справа №11/2017) відмову ОСОБА_2 від спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 04.09.2017 року, видане приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Рошинець Наталією Павлівною та зареєстроване в реєстрі нотаріальних дій за №1685 (спадкова справа №11/2017), на ім`я ОСОБА_1 на спадщину, яка складається з 1/2 частки у праві власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 04.09.2017 року, видане приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Рошинець Наталією Павлівною та зареєстроване в реєстрі нотаріальних дій за N 1686 (спадкова справа №11/2017) на ім`я ОСОБА_1 на спадщину, яка складається з 1/2 частки у праві власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :01:028:0164; Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 18.05.2020 року, видане приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Рошинець Наталією Павлівною та зареєстроване в реєстрі нотаріальних дій за №770 (спадкова справа №11/2017).

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 18 вересня 2023 року заявлений позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кричфалушій І.І. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що за життя її батько - ОСОБА_4 склав заповіт від 28.11.2016року, посвідчений приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Рошинець Н.П., відповідно до якого він все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і все те, що йому буде належати на день смерті і на що згідно з законом матиме право заповів доньці їй ( ОСОБА_1 ). Після смерті батька вона прийняла спадщину за померлим батьком та вступила у володіння спадковим майном. 08.02.2017 року позивач також подав заяву про прийняття спадщини за померлим батьком - обов`язкової частки у спадщині згідно ст.1241 ЦК України, так як на день смерті батька був інвалідом першої групи. 27.03.2017 року позивач разом з відповідачкою та їх матір`ю ОСОБА_5 домовились між собою про те, що мати - ОСОБА_5 дарує 1/2 будинку, що розташований по АДРЕСА_2 та належить їй на праві особистої власності - позивачу ОСОБА_2 , а останній в свою чергу відмовляється від своєї обов`язкової частки спадщини після смерті батька. В той же день ОСОБА_5 оформила договір дарування на 1/2 будинку, розташований по АДРЕСА_2 на позивача ОСОБА_2 , а останній на виконання попередніх домовленостей 27.03.2017 року подав заяву про відкликання своєї заяви від 08.02.2017 року про прийняття обов`язкової частини у спадщині після смерті батька та відмовився від прийняття обов`язкової частки у спадщині після смерті батька. На підставі зібраних у спадковій справі документів нотаріусом на законних підставах було видано відповідні свідоцтва на спадщину ОСОБА_1 . Твердження позивача, що його введено в оману і він не усвідомлював значення своїх дій через фізичні вади є безпідставними. Судом першої інстанції не дано жодної оцінки вищевказаним обставинам, а взято за основу лише твердження позивача, які наведені ним у позові, висновки суду ґрунтуються на припущеннях, а тому неправомірно задоволено поданий позов.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Іляшкович Н.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 , її представник - адвокат Кричфалуший І.І. підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити. Відповідач ОСОБА_1 суду додатково пояснила, що позивач добре усвідомлював і розумів значення своїх дій, так як має юридичну освіту. З моменту оформлення на нього договору дарування частини житлового будинку з 2017 року не висловлював жодних претензій та проживав у ньому, а у 2022 році виїхав за кордон, де проживає і на даний час.

Позивач ОСОБА_2 , його представник - адвокат Іляшкович Н.В., в судове засідання не з`явились повторно. Про місце, час розгляду справи належним чином повідомлені. Представник ОСОБА_6 подала суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності та відсутності позивача ОСОБА_2 . Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у відсутності вказаних осіб.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторони, представника сторони, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заявлений позов суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності.

З такими висновками не може погодитись колегія суддів, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та нормах матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи установлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_1 є дітьми від шлюбу: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який укладено 19.02.1972 року згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, про що видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 28.01.2017 року.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт від 28.11.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Рошинець Н.П., зареєстрований в реєстрі за №2282, відповідно до якого він все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і все те, що йому буде належати на день смерті і на що згідно з законом матиме право він заповів доньці відповідачці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с.99).

ІНФОРМАЦІЯ_3 син померлого ОСОБА_4 позивач ОСОБА_2 , мешканець АДРЕСА_2 звернувся до приватного нотаріуса Хустського районного округу Рошинець Н.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , в якій зазначив про те, що він приймає всю спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4 , а у разі наявності заповіту на користь інших осіб приймає обов`язкову частку у спадщині згідно вимог ст. 1241 ЦК України, так як на день смерті батька мав і має по теперішній час інвалідність І групи. Вказана заява власноручно підписана ОСОБА_2 , зареєстрована в реєстрі за №261, посвідчена приватним нотаріусом Рошинець Н.П. (т.1 а.с.89).

10.02.2017 року дружина померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернулася до приватного нотаріуса Хустського районного округу Рошинець Н.А. із заявою про відмову та небажання оформляти своє право на обов`язкову частку у спадщині по померлим чоловіком. Додатково повідомила, що їй відомо про зміст заповіту, складеного померлим ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Рошинець Н.П. від 28.11.2016 року за реєстровим номером №2282, згідного якого спадкоємицею всього майна ОСОБА_4 призначив свою доньку - ОСОБА_1 (т.1 а.с. 90).

Відповідач ОСОБА_1 , мешканка АДРЕСА_2 до дня смерті ОСОБА_4 спільно проживала зі спадкодавцем ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 та прийняла за ним спадщину.

27.03.2017 року позивач ОСОБА_7 подав приватному нотаріусу Хустського районного округу Рошинець Н.А. заяву, яка зареєстрована в реєстрі за №578;579, в якій вказав, що цією заявою він відкликає заяву від 08.02.2017 року про прийняття обов`язкової частки у спадщині після смерті свого батька ОСОБА_4 , а також відмовляється від прийняття обов`язкової частки у спадщині після смерті свого батька. На прохання заявника ОСОБА_2 , у його та в присутності нотаріуса, заяву підписала ОСОБА_5 , мешканка АДРЕСА_2 . Приватний нотаріус Рошинець Н.П. засвідчила справжність підпису ОСОБА_2 , зробленого у її присутності та ОСОБА_5 , яка підписалася за дорученням ОСОБА_2 , який не може власноручно підписатися у зв`язку із вадами зору у її присутності. Текст цієї заяви до підписання прочитано нотаріусом уголос і схвалено ОСОБА_2 (т.1 а.с.89).

27.03.2017 року між позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір дарування частки житлового будинку, який посвідчено приватним нотаріусом Хустського районного округу Рошинець Н.А., зареєстрованого в реєстрі № 577, згідно якого ОСОБА_5 (дарувальник) подарувала своєму сину ОСОБА_2 частку житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , що належить їй на праві особистої приватної власності. У зв`язку з вадами зору ОСОБА_2 за його дорученням, у його та присутності нотаріуса текст договору підписано ОСОБА_1 . Текст договору до підписання прочитано нотаріусом уголос і схвалено ОСОБА_2 (а.с.21).

04.09.2017 року приватним нотаріусом Рошинець Н.П. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано вказане свідоцтво, складається із 1/2 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що належав померлому на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого Хустського міської радою від 07.03.2001 року на підставі рішення виконкому від 22.02.2001 року за №62, зареєстрованого у ХДПТІ від 07.03.2001 року в реєстровій книзі за №33, реєстровий номер 4706 (т.1 а.с.123).

04.09.2017 року приватним нотаріусом Рошинець Н.П. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 на 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,0512 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК №008614, виданого Хустською міської радою Закарпатської області від 15.02.2002 року на підстав рішення виконкому від 30.01.2002 року за №4, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 15.02.2002 року за №5045. Кадастровий номер земельної ділянки :01:028:0164 (т.1 а.с.124).

18.05.2020 року приватним нотаріусом Рошинець Н.П. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 на цілий житловий будинок, що складається із однієї житлової кімнати, житловою площею 15,5 кв.м., загальною площею 31,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому ОСОБА_4 на підставі рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 16.01.2013 року по справі №713/4622/12 згідно якого на вказаний будинок визнано за ОСОБА_4 право власності за набувальною давністю (т.1 а.с.135).

15.12.2020 року ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) укладено договір купівлі-продажу, житлового будинку посвідчений приватним нотаріус Хустського районного нотаріального округу Рошинець Н.П., зареєстрований в реєстрі за №2650, згідно якого продавець продав, а покупець купив житловий будинок загальною площею 31,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1

Згідно із ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ч.1ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. (ч.1 1270 ЦК України).

Відповідно до ч.1,ч.6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Згідно із ч.5 ст. 1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Згідно із ч.1, ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Норми статті 230 ЦК не застосовуються щодо односторонніх правочинів.

Обґрунтовуючи заявлений позов позивач посилається на те, що його мати та сестра ввели його в оману, повідомивши, що він іде до нотаріуса для підписання договору дарування та реєстрації за ним права власності, оманом дали йому підписати заяву про відмову від спадщини, зі змістом якої він не був ознайомлений, текст та зміст заяви нотаріусом йому не оголошувався та не роз`яснювався. Також позивач не усвідомлював значення своїх дій через його фізичні вади, відсутність у нього можливості прочитати текст підписаної заяви.

З такими доводами позивача колегія суддів не може погодитись, оскільки такі ґрунтуються на припущеннях, та не відповідають фактичним обставинам справи.

Матеріалами справи доведено, що 08.02.2017 року позивач ОСОБА_2 , син померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , подав приватному нотаріусу Хустського районного округу Рошинець Н.А. заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , в якій зазначив про те, що він приймає всю спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4 , а у разі наявності заповіту на користь інших осіб приймає обов`язкову частку у спадщині згідно вимог ст. 1241 ЦК України, так як на день смерті батька мав і має по теперішній час інвалідність І групи. Вказана заява власноручно підписана ОСОБА_2 , зареєстрована в реєстрі за №261, посвідчена приватним нотаріусом Рошинець Н.П.

27.03.2017 року позивач ОСОБА_7 подав приватному нотаріусу Хустського районного округу Рошинець Н.А. заяву, яка зареєстрована в реєстрі за №578;579, в якій вказав, що цією заявою він відкликає заяву від 08.02.2017 року про прийняття обов`язкової частки у спадщині після смерті свого батька ОСОБА_4 , а також відмовляється від прийняття обов`язкової частки у спадщині після смерті свого батька. На прохання заявника ОСОБА_2 , у його та в присутності нотаріуса, заяву підписала ОСОБА_5 , мешканка АДРЕСА_2 . Приватний нотаріус Рошинець Н.П. засвідчила справжність підпису ОСОБА_2 , зробленого у її присутності та ОСОБА_5 , яка підписалася за дорученням ОСОБА_2 , який не може власноручно підписатися у зв`язку із вадами зору у її присутності. Текст цієї заяви до підписання прочитано нотаріусом уголос і схвалено ОСОБА_2 .

Зі змісту заяви ОСОБА_2 про відкликання заяви від 08.02.2017 року про прийняття обов`язкової частки у спадщині та відмови прийняття обов`язком частки у спадщині після смерті свого батька ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_2 усвідомлював значення своїх дій та має можливість ними керувати, його воля у даній заяві є справжньою, зміст правових наслідків відмови від прийняття спадщини йому роз`яснено. Нотаріус засвідчила справжність підпису ОСОБА_2 , зробленого у її присутності та ОСОБА_5 , яка підписалася за дорученням ОСОБА_2 , у її присутності., текст цієї заяви до підписання прочитано нотаріусом уголос і схвалено ОСОБА_2 .

На спростування обставин, які викладені у даній заяві, позивачем не подано жодних належних, допустимих та достовірних доказів.

Позивачем також не подано жодних доказів, які б підтверджували, що при поданні вказаної заяви його мати та сестра ввели його в оману. Позивач з моменту подання даної заяви (березень 2017р.) не подав жодних звернень до правоохоронних органів щодо вчинення відносно будь яких неправомірних дій, пов`язаних зі здійсненням ним своїх спадкових прав.

Більше того, матеріалами справи доведено, що мати позивача ОСОБА_5 , ще до подання позивачем заяви від 27.03.2017 року про відмову від спадщини, подала приватному нотаріусу заяву про відмову та небажання оформляти своє право на обов`язкову частку у спадщині по померлим чоловіком, а належну їй на праві особистої приватної власності частку житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , 27.03.2017року подарувала позивачу ОСОБА_5 , який прийняв у дар дану частку житлового будинку і до виїзду за кордон проживав у даному будинку та є в ньому по теперішній час зареєстрованим.

Зі змісту даного договору дарування вбачається, що сторони укладаючи даний договір дарування, діють добровільно, розуміють значення своїх дій та правові наслідки його укладення. У зв`язку з вадами зору ОСОБА_2 за його дорученням, у його та присутності нотаріуса текст договору підписано ОСОБА_1 , текст договору до підписання прочитано нотаріусом уголос і схвалено ОСОБА_2 . Проте, позивач ОСОБА_2 , отримавши у дар від матері дане майно, не заперечує правомірність його укладення та не оспорює його на предмет того, що текст і зміст договору нотаріусом йому не оголошувався та не роз`яснювався, а також, що він при укладенні договору не усвідомлював значення своїх дій через фізичні вади. Така поведінка позивача є суперечливою та не відповідає принципу добросовісності.

З врахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність умислу у діях відповідача ОСОБА_8 , істотність значення обставин, щодо яких його введено в оману, і сам факт обману, а тому відсутні правові підстави для визнання недійсною заяви відповідача про відмову від спадщини та недійсними оспорюваних свідоцтв про право на спадщину, які є похідними.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити наступне.

У поданому позові позивач вказує, що при поданні ним заяви від 27.03.2017 року про відкликання заяви про прийняття спадщини та відмови від прийняття спадщини після смерті свого батька його ввели в оману мати ОСОБА_5 та сестра ОСОБА_8 .

Відповідно до ч.2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість, саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому, суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року справі №461/6793/15-ц (провадження № 61-15551св18).

Одним із належних відповідачів у спірних правовідносинах є ОСОБА_5 (мати позивача). Клопотання про залучення до участі у справі ОСОБА_5 , як співвідповідача, позивач не заявляв. Незалучення до участі у справі ОСОБА_5 в якості співвідповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд першої інстанції не врахував вищенаведені фактичні обставини справи та вимоги закону, повно та всебічно не дослідив наявні у справі докази, не дав їм належної правової оцінки та дійшов помилкових висновків про порушення законних прав та інтересів позивача і наявність підстав для задоволення заявленого позову.

Відповідно до ч.1 п.1,4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з наведеного рішення суду першої інтонації підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у заявленому позові з вищенаведених підстав.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 367, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381,382,384 ЦПК України апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кричфалушій Іван Іванович, задовольнити.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 18 вересня 2023 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Рошинець Наталія Павлівна, ОСОБА_3 про визнання недійсною відмови від спадщини та застосування наслідків недійсності одностороннього правочину шляхом визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 29 травня 2024 року.

Головуючий :

Судді: