Справа № 136/2328/23
Провадження № 22-ц/801/985/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 рокуСправа № 136/2328/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Войтка Ю. Б.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області у складі судді Кривенка Д. Т. від 04 березня 2024 року,

в с т а н о в и в:

В грудні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Лук`яна С. Г. звернувся до суду з цим позовом, за яким просив змінити розмір аліментів, визначений рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 16 квітня 2021 у справі №136/1087/20, на користь ОСОБА_2 на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) на 1/6 частку усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 14 липня 2013 року уклав з ОСОБА_2 шлюб, у якому ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась дочка ОСОБА_3 . Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 16 квітня 2021 року у справі № 136/1087/20 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від 21 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. 28 жовтня 2022 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 народився син ОСОБА_6 . Також у ОСОБА_7 є син від попереднього шлюбу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає з ними. Таким чином після зміни сімейного стану на утриманні позивача знаходяться ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на яку він сплачує аліменти у розмірі 1/3 частки від заробітку, а також ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після мобілізації ОСОБА_1 йому були здійснені бойові виплати, частина яких, в свою чергу, відраховувалася на утримання спільної дочки сторін.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 04 квітня 2024 року позов задоволено частково. Змінено розмір аліментів, встановлений рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 16 квітня 2021 року у справі №136/1087/20, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дати набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В решті позову, зокрема в частині дати з якої має бути змінений розмір аліментів та в частині обмеження їх максимального розміру, відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з урахуванням зміни сімейного стану позивача, інтересів усіх дітей (однакового їх утримання батьком) зміна розміру стягуваних на користь відповідачки аліментів на дитину та зменшити їх з 1/3 до 1/6 частини з усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів відповідає критеріям розумності, пропорційності та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав дитини та з урахуванням сімейного становища позивача. При цьому зменшення розміру аліментів з 1/3 до 1/6 частини з усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, з урахуванням перебування його на військовій службі й отримання ним бойових виплат, оскільки і 1/6 частини з усіх видів його доходу (заробітку) буде достатньою для належного утримання дитини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просила рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 04 квітня 2024 року змінити, задовольнити позов частково, змінивши розмір стягуваних з ОСОБА_1 на її користь аліментів на дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частки його заробітку (доходу) на 1/4 частку.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що суд першої інстанції порушив принцип рівності сторін, тому що повністю погодився із доводами позивача, не навівши аргументів на спростування її позиції у справі про необхідність зменшення розміру аліментів до 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Звертала увагу, що суд не перевірив наявності у власності позивача нерухомого чи іншого цінного майна.

Представник ОСОБА_1 адвокат Лук`ян С. Г. подав відзив на апеляційну скаргу, за яким просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що ухвалено з дотриманням норм процесуального права, відповідно до фактичних обставин справи, встановлених на їх підставі правовідносин сторін та норм матеріального права, якими вони регулюються.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частинами першою четвертою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції установив, що ОСОБА_1 14 липня 2013 року уклав з ОСОБА_2 шлюб, у якому ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась дочка ОСОБА_3 . Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 16 квітня 2021 року у справі № 136/1087/20 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 21 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. 28 жовтня 2022 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_6 . З ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_1 мобілізований на військову службу до Збройних Силах України.

Задовольняючи позовні вимоги в частині зміни розміру аліментів з 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) позивача на 1/6 їх частку суд першої інстанції виходив із того, що у позивача змінився сімейний стан, у нього в іншому шлюбі народилась ще одна дитина, а тому з урахуванням отримання ним відповідного грошового утримання як військовослужбовцем, вважав такий розмір аліментів достатнім для утримання дитини.

З таким висновком погодитись не можна з таких міркувань.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки від іншого шлюбу з ОСОБА_5 має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з ним також проживає проживає неповнолітній син дружини від попереднього шлюбу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому на його утриманні перебувають троє дітей.

Суд першої інстанції правильно виснував, що у ОСОБА_1 не має обов`язку утримувати неповнолітнього ОСОБА_10 , а тому його проживання з ним не впливає на вирішення питання про зміну розміру аліментів.

Разом з тим, статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодних доказів щодо майнового стану позивача, зокрема його зміни внаслідок одруження з ОСОБА_11 у справі немає, а народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів (такі по суті висновки містяться у постановах Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20, провадження № 61-1031св21, 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, провадження № 61-9460св20, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, провадження № 61-9460св20).

Оскілки позивач належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не довів необхідність зміни розміру аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки на малолітню дочку ОСОБА_3 , з урахуванням принципу диспозитивної цивільного судочинства (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України), який, зокрема надає право учаснику справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 цього Кодексу) та позиції ОСОБА_2 , яка частково визнала позов і не заперечувала проти зміни розміру аліментів на 1/4 частку усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , апеляційний суд прийшов до висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити, змінивши розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) на 1/4 частку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з позивача на користь відповідачки підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1610 грн 40 к., сплаченого за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 368, 376 381 383 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 04 березня 2024 року змінити.

Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 16 квітня 2021 у справі № 136/1087/20, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дати набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , 1610 (одну тисячу шістсот десять) грн 40 к. у відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

(Повний текст судового рішення виготовлено 13 червня 2024 року).

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. Ю. Береговий

Ю. Б. Войтко