Справа №295/2299/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді - Зосименка О.М.,

при секретарі с/з - Стелюти М.С.,

за участю - позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

представник відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

установив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 11.07.2023р., завдану майнову шкоду в розмірі 11 689 грн. 16 коп. та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 12.04.2017 року о 12 годин 10 хвилин на перехресті вул. Домбровського-Перемоги в м. Житомирі, відбулося зіткнення автомобіля марки Опель Астра, н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , з велисопедистом ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП велосипедист ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, було відкрито кримінальне провадження №0001892 від 12.04.2017 року за ч.1 ст. 286 КК Укрнаїни. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 08.02.2023 року відповідача звільнено від кримінальної відповідальності, а цивільний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду, у зв`язку з чим позивачем заявлено даний позов.

У відзиві на позов, відповідач вказує, що відсутні докази надання медичної допомоги позивачу, відсутня історія хвороби, розбіжності у знімках ноги.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22.05.2023 року витребувано матеріали кримінальної справи №295/11763/17.

В судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги позову підтримали з підстав заявлених в позові, відповідач проти позову заперечила, вказала, що її вина недоведена, що позивач порушив правила ПДР, разом з представником просила відмовити в позові.

Заслухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали як цивільної, так і кримінальної справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 12.04.2017 року о 12 годин 10 хвилин на перехресті вул. Домбровського-Перемоги в м. Житомирі, відбулося зіткнення автомобіля марки Опель Астра, н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , з велисопедистом ОСОБА_1 , та відкрито було кримінальне провадження №0001892 від 12.04.2017 року за ч.1 ст. 286 КК Укрнаїни, що не заперечується і визнається сторонами у справі.

Як вбачається з ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 08.02.2023 року у справі №295/11763/17, судом звільнено ОСОБА_3 на підставі ст.49 КК України від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із закінченням строку давності, а кримінальне провадження № 0001892 від 12.04.2017 порушене відносно неї за ч.1 ст.286 КК України закрито.

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення 29 460 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 18 000 грн витрат на правничу допомогу залишено без розгляду.

Відповідно до вимог ст. 129 КПК України суд наділений правом розглядати цивільний позов у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про примусові заходи медичного та виховного характеру. Тому, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Отже системне тлумачення кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст.. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому, звільнення від кримінальної відповідальності за ст.. 49 КК України є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту того, чи визнає обвинувачений свою вину чи ні.

В судовому засіданні відповідач не визнала свою вину, вказала на те, що має бути надана оцінка і діям позивача як учасника ДТП на дотримання ПДР України.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року)

У статті 1166 ЦК України зазначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні

Частиною 1 статті 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд не погоджується з твердженням позивача про те, що якщо кримінальне провадження № 0001892 від 12.04.2017 порушене відносно відповідача за ч.1 ст.286 КК України закрито з нереабілітуючих підстав, що апріорі свідчить про вину особи.

Під час закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, суд не вимагає визнання особою вини, задовільняючись лише згодою особи на таку підставу закриття кримінального провадження, як звільнення від відповідальності та вина особи не встановлюється, як і суд не дає оцінку діям кожного з учасників ДТП та не встановлює причинно-наслідковий зв`язок між діями кожного учасника ДТП і виниклою дорожньо-транспортною пригодою.

Як вбачається висновку експерта за результатами судово-автотехнічної експертизи №678/25 від 13.09.2017р. дії водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України.

Разом з тим, як вбачається з висновку даного експерта, експертом не надано оцінку діям велосепидиста ОСОБА_1 на дотримання ПДР України у дорожній обстановці, як і не надано відповіді щодо дій кожного з учасників ДТП в причинному зв`язку з виникненням ДТП.

На думку суду, без з`ясування питання, чи відповідали дії позивача як учасника ДТП у дорожній обстановці, яка склалася вимогам ПДР України, неможливо суду дати оцінку діям кожного з учасників ДТП та встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями кожного учасника ДТП і виниклою дорожньо-транспортною пригодою.

Разом з тим, ні позивачем, а ні його представником, клопотань про призначення судово-автотехнічної експертизи, авто-товарознавчої, допиту свідків у судових засіданнях не заявлено, матеріали цивільної справи та надані позивачем докази, зокрема схема ДТП, не доводять повністю вину відповідача і вимагають від суду надати оцінку діям велосипедиста, що в межах даного цивільного провадження за наявними доказами, не представляється можливим.

Таким чином, виходячи з того, що суд не приймає доводи позивача, що вина відповідача доведена у зв`язку з закриттям кримінального провадження та звільненням відповідача на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, матеріали цивільної справи не містять та позивачем в судовому засіданні не надано належних доказів, що ДТП сталася саме з вини відповідача, а дії позивача у дорожній обстановці відповідали вимогам ПДР України, суд дійшов висновку про відмову у позові через недоведеність позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1166, 1172, 1188, 1192 ЦК України ст. 259 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено 14.06.2024 року.

Суддя О.М. Зосименко