ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

17 грудня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі суддів: Новікової Г.В., Гапонова А.В., Никифоряка Л.П., розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Іванової Таїси Михайлівни на додаткове рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2024 року у цивільній справі №205/8195/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів, припинення стягнення аліментів та часткове зменшення заборгованості по аліментам, -

В С Т А Н О В И В :

Додатковими рішеннями Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2024 року доповнено заочне рішення від 27 червня 2022 року.

Із вказаними судовим рішенням не погодилась представник відповідача та подала апеляційну скаргу через систему «Електронний суд» 12 листопада 2024 року, тобто із порушенням строку на апеляційне оскарження, що встановлений ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

В апеляційній скарзі адвокат Іванова Т.М. заявила клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження додаткового рішення від 09 серпня 2024 року у зв`язку із отриманням його повного тексту 01 жовтня 2024 року

Однак, матеріали справи спростовують ці доводи, оскільки містять розписку адвоката Іванової Т.М. про ознайомлення із матеріалами справи та отримання копій судових рішень 28.08.2024 року. Тобто сторона відповідача була обізнана про наявність оскаржуваного додаткового рішення від 09.08.2024 року.

Тому, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року залишено без руху апеляційну скаргу для звернення до апеляційного суду з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку. Для звернення із заявою апелянту було надано десять днів з дня отримання копії ухвали Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року.

На виконання зазначеної ухвали представником Супрунової Ю.Є. надано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження додаткового рішення від 09.08.2024 року. У клопотанні представник зазначала, що відповідачка не була присутня під час проголошення оскаржуваного додаткового рішення у зв`язку із перебуванням за кордоном, а копію його повного тексту дійсно отримано представником 28.08.2024 року разом із копією заочного рішення. Після обговорення з клієнткою плану подальших дій стосовно отриманих у серпні судових рішень, стороною відповідача було прийнято рішення про звернення до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В рамках розгляду вказаної справи представник ОСОБА_1 дізналась про наявність ще одного додаткового рішення від 14.10.2024 року та після отримання його копії 08.11.2024 року було прийнято рішення про оскарження обох додаткових рішень від 09.08.2024 року та від 14.10.2024 року.

Просила суд поновити строк на апеляційне оскарження додаткового рішення від 09.08.2024 року у зв`язку із перебуванням відповідачки за кордоном, її неналежним повідомленням про винесення додаткових рішень, зловживанням ОСОБА_2 своїми правами шляхом неправомірної зміни резолютивної частини заочного рішення та ненаданням інформації щодо засобів зв`язку із відповідачкою

У ч. 1 ст. 354 ЦПК України зазначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема, на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. У ч.3 ст. 354 ЦПК України зазначено, що строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 цього Кодексу.

Згідно із п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними. При цьому відповідно до ч.3 ст. 358 ЦПК України питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Як зазначалось вище представник відповідача просив поновити строк на апеляційне оскарження додаткового рішення від 09.08.2024 року у зв`язку із тим, що відповідач перебуває за межами України та не повідомлялась про розгляд питання про ухвалення додаткового рішення, однак погодилась що ними було отримано оскаржуване судове рішення 28.08.2024 року, що також підтверджується матеріалами справи.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У розумінні норм процесуального права України особа визначивши свої права, реалізує їх за своїм розсудом та розпорядження своїми правами являється одним із основоположних принципів судочинства.

Однак право на доступ до суду не є абсолютним, воно може підлягати законним обмеженням, внаслідок дії закону, зокрема норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини зазначає, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року заява №236/03).

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (п. п. 33, 34 рішення ЄСПЛ від 20 червня 2011 року у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такі ж висновки містяться і в постановах Верховного Суду від 15.04.2021 року у справі №201/11460/19 та від 26 квітня 2021 року у справі №753/7619/19.

Таким чином, враховуючи те, що стороні відповідача було відомо про оскаржуване рішення 28.08.2024 року, однак із апеляційною скаргою вони вирішили звернутись лише 12 листопада 2024 року у зв`язку із ухваленням ще одного додаткового рішення, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити у зв`язку із неповажністю причин його пропуску. Крім того слід звернути увагу, що питання про ухвалення додаткового рішення у відповідності до положень ст.. 270 ЦПК України тільки у разі необхідності може вирішуватись із викликом сторін, а посилання на зловживання стороною позивача своїми процесуальними правами не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Також слід зазначити, що принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Отже, застосування апеляційним судом процесуальних обмежень при апеляційному оскарженні додаткового рішення від 09 серпня 2024 року відповідає принципу юридичної визначеності і не може вважатись відмовою у доступі до правосуддя.

Керуючись ч. 1, 3 ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Іванової Таїси Михайлівни про поновлення строку на апеляційне оскарження додаткового рішення від 09.08.2024 року відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Іванової Таїси Михайлівни в частині оскарження додаткового рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: