КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №761/71/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою адвоката Гаврилюк Олени Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Подільського районного суду міста Києва від 01 квітня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Гребенюка В.В.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У грудні 2023 року ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" звернулось до суду із позовом про стягнення заборгованості.

Вимоги позову мотивує тим, що 02 червня 2022 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у позику №2992687 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію". За умовами укладеного договору Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачці грошові кошти.

Відповідачка взяті на себе зобов`язання за договором не виконує, повернення суми наданого кредиту і процентів не здійснила, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

23 травня 2023 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" укладено договір факторингу №01.02.-25/23, відповідно до якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення прав вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу в порядку та строки, встановлені договором факторингу.

Відповідно до додатку №1 (реєстру боржників) до договору факторингу №01.02-25/23 від 23 травня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складала 56 451,50 гривень.

Станом на день подання позовної заяви заборгованість по тілу кредиту становить 7 000,00 гривень, заборгованість по відсотках - 49 451,50 гривень, а всього 56 451,50 гривень.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" заборгованість за договором про надання коштів у позику №2992687 від 02 червня 2022 року у розмірі 56 451,50 гривень. Стягнути судові витрати.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 01 квітня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованість у розмірі 56 451,50 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» судовий збір у розмірі 2 684,00 гривень.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Гаврилюк О.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на пункти 1-4 частини 1 статті 376 ЦПК України.

Вказує, що відповідачка не отримувала позовної заяви з додатками та судової кореспонденції. Скаржниця не була ознайомлена з обставинами справи, датою, часом, місцем та порядком розгляду справи внаслідок чого не мала можливості надати свої пояснення та заперечення.

Не погоджується із розміром стягнутої заборгованості. Не заперечує факту укладення договору про надання коштів у позику. Разом з цим вказує, що підстави нарахування позивачем суми відсотків у розмірі 49 451,50 гривень є несправедливим, оскільки встановлюють вимогу із сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором, відтак у спірних правовідносинах підлягає застосуванню стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів".

Посилається на запровадження воєнного стану, відтак неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Звертає увагу, що з 02 червня 2022 року по дату подання позовної заяви до суду всупереч Закону України №2120-IX від 15 березня 2022 року "Про введення воєнного стану" нараховувались проценти.

Вказує, що у зв`язку із зверненням до суду апеляційної інстанції скаржниця понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 гривень.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Подільського районного суду міста Києва від 01 квітня 2024 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за тілом кредиту - 7000,00 гривень, в частині стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 49 451,50 гривень - відмовити. Стягнути судові витрати.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Київського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції зробив висновок, що відповідачка скористалась кредитними коштами, однак свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, відтак з відповідачки слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 56 451,50 грн.

Установлено, що 02 червня 2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачкою укладено договір про надання коштів у позику № 2992687. Відповідно до умов договору відповідачці надано кредит на умовах строковості у розмірі 7000 грн зі сплатою відсотків за користування такими та інших платежів, встановлених цим договором (а.с. 5-13).

23 травня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем укладено договір факторингу № 01-02-25/23 (а.с. 26-28).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині належного повідомлення відповідачки про дату, час та місце розгляду справи, апеляційний суд вказує на таке.

Відповідно до частини 1 статті 184 ЦПК України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Відповідно до частини 1 статті 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Відповідно до частин 6, 7 статті 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Згідно частини 8, 9 статті 187 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Згідно частини 6 вказаної статті судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Установлено, що 23 грудня 2023 року ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" засобами поштового зв`язку до Шевченківського районного суду міста Києва подано позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На виконання вимог частини 6 статті 187 ЦПК України судом сформовано запит щодо місця зареєстрованого проживання ОСОБА_1 (а.с. 42).

Згідно відомостей відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Подільської РДА убачається, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 значиться: АДРЕСА_1 (а.с. 43).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 31 січня 2024 року матеріали справи відповідно до статей 27, 31 ЦПК України за встановленою підсудністю направлено на розгляд до Подільського районного суду міста Києва.

Згідно відповіді №461261 від 22 лютого 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 значиться: АДРЕСА_1 (а.с. 49).

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 22 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено сторонам у справі строк для подання заяв по суті спору (а.с. 50-51).

Відповідно до супровідного листа №761/71/24 від 22 лютого 2024 року ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками (а.с. 52).

Рішенням Київської міської ради №4971/5012 від 25 серпня 2022 року вулицю Осиповського у місті Києва перейменовано на вулицю Байди Вишневецького.

Відповідно до даних конверту за трек №083 убачається, що конверт із ухвалою про відкриття провадження у справі, копією позовної заяви з додатками повернувся на адресу Подільського районного суду міста Києва. Відмітка про причини повернення/невручення поштового відправлення відсутня (а.с. 54).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на "усне слухання". Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Ураховуючи те, що повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 не містить підпису ОСОБА_1 (а.с. 53), в повідомленні про вручення відсутні будь-які відмітки про відмову ОСОБА_1 отримати судову кореспонденцію чи відмітки про відсутність ОСОБА_1 за адресою місця проживання, колегія суддів уважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині неналежного повідомлення відповідачки про розгляд справи.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статі 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в частині відсутності доказів належного повідомлення відповідачки про розгляд справи, відтак рішення Подільського районного суду міста Києва від 01 квітня 2024 року підлягає скасуванню у зв`язку із порушенням норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Вирішуючи спір по суті, колегія суддів враховує таке.

Установлено, що 02 червня 2022 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ОСОБА_2 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2992687.

Згідно пункту 1.3 строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів із сплати процентів - кожні 8 днів. Детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

Пунктом 1.4 договору визначено фіксований тип процентної ставки. За користування кредитом нараховується проценти на таких умовах.

Згідно пункту 1.4.1 стандартна процента ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного у пункті 1.3 цього договору.

За пунктом 1.4.2 договору знижена процента ставка становить 1,99% в день та застосовується на умовах, якщо клієнт до 10 червня 2022 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних умовах), що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Клієнт погоджується, повністю розуміє та проінформований, що у разі невикористання клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для клієнта, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Якщо до клієнта не застосовується знижена процентна ставка відповідно до Програми лояльності, то цей пункт договору не діє по відношенню до клієнта.

Відповідно до пункту 1.5.1 орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною процентною ставкою за весь строк кредиту 84 471,83% річних (пункт 1.5.1); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 84 471,83% річних (пункт 1.5.2).

23 травня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем укладено договір факторингу № 01-02-25/23 (а.с. 26-28).

Відповідно до умов договору клієнт, як первісний кредитор, відступив право вимоги фактору як новому кредитору, зокрема за договором про надання коштів у позику № 2992687 від 02 червня 2022 року. Відповідно до витягу реєстру боржників № 1 до цього договору заборгованість відповідачки становить 56 451,50 грн, з яких: 7000 грн - заборгованість по тілу кредиту, 49 451,50 грн - заборгованість за відсотками. Відтак, до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні у обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав у відповідності до статті 514 ЦК України.

Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавецьа) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як убачається з матеріалів справи, кредитний договір був підписаний електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 не заперечується факт виникнення між сторонами у справі кредитних правовідносин та отримання кредиту у розмірі 7 000,00 гривень.

Заперечуючи проти позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом, скаржниця посилається на статтю 18 Закону України "Про захист прав споживачів" та уважає, що нарахування відсотків у такому розмірі є несправедливим.

Відповідачка не заперечує укладення договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відтак, підписуючи договір, прийняла та погодилася з його умовами, що свідчить про досягнення згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Відповідно до наявного в матеріалах справи кредитного договору останній містить умови, що за користування кредитними коштами позичальниця сплачує відсотки, з розміром яких (реальною річною процентною ставною) погодилась відповідачка, підписуючи Кредитний договір.

Волевиявлення сторони щодо підписання договору свідчить, що особа, яка погоджується укласти договір, отримала всі необхідні відомості для прийняття рішення про погодження умов договору.

Згідно частин 1, 2 статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори з споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Згідно пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Однак, умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому статтею 627 ЦК України. Відповідачка розуміла розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що нею під сумнів не ставиться.

Окрім цього, аналіз пунктів 1.4.1, 1.4.2 договору №2992687 дозволяє зробити висновок, що сторони погодили процентну ставку за правомірне користування кредитними коштами, а не відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання, що настає у разі невиконання зобов`язань за договором. Твердження скаржниці, що процентна ставка суперечить статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" є помилковим внаслідок неправильного тлумачення цієї правової норми, оскільки проценти за правомірне користування кредитом визначено відповідно до статей 1048, 1056-1 ЦК України і вони у цьому випадку не виконують компенсаційну функцію за невиконання зобов`язань.

Отже, у справі, що розглядається, нарахування процентів за користування кредитом відповідає умовам укладеного між сторонами договору та вищезазначеним нормам права. Права відповідачки жодним чином не порушені, а обумовлені взаємною згодою сторін договору.

Також колегія суддів уважає безпідставними посилання скаржниці на положення Закону України №2120-IX (далі - Закон №2120) "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" з огляду на таке.

Законом №2120 доповнено Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України пунктом 18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Разом з цим, як установлено під час розгляду справи, позивачем не заявлено вимоги про стягнення штрафу, пені, трьох процентів річних, інфляційних втрат чи іншої відповідальності за невиконання зобов`язань за договором.

Проценти за кредитним договором є платою за користування кредитом, а не штрафними санкціями, як помилково уважає скаржниця.

З огляду на викладене, скаржницею помилково ототожнено проценти за користування кредитом, які передбачені статтями 1048, 1056-1 ЦК України, що нараховуються протягом строку договору, та неустойку (пеню) у разі невиконання (порушення, прострочення) зобов`язання боржником за договором.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору, зокрема, в частині умов щодо нарахування процентів, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

За таких обставин, колегія суддів робить висновок, що позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 49 451,50 гривень є обґрунтованими, відтак підлягають стягненню з відповідачки.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подачу позовної заяви ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" сплачено 2 684,00 гривень судового збору, що підтверджується даними платіжної інструкції №98 від 15 грудня 2023 року.

Ураховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, у відповідності до статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді першої інстанції слід стягнути 2 684,00 гривень.

Відповідно до статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Оскільки апеляційним судом установлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції, рішення Подільського районного суду міста Києва від 01 квітня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Гаврилюк Олени Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 01 квітня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" заборгованість за договором про надання коштів у позику за тілом кредиту 7 000,00 гривень, заборгованість по відсоткам 49 451,50 гривень, а всього 56 451,50 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА"на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору 2 684,00 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова