ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2933/24 Справа № 182/4041/22 Суддя у 1-й інстанції - Багрова А.Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Шашликов Денис Геннадійовична заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2023 року, ухваленого суддею Багровою А.Г. у місті Нікополі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 28 лютого 2023 року,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорома у сумі 58 662,00 грн. та судових витрат у сумі 2481,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 15.10.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №3059597. Умови договору відповідач не виконувала, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість на загальну суму 14 564,00 грн., з яких: 5 050,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 9 514,00 грн. заборгованість за відсотками.

30.06.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №30062021, за яким ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору від 15.10.2020 року.

06.11.2020 року між ТОВ « ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №3466894. Умови договору відповідач не виконувала, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість на загальну суму 28 798,00 грн., з яких: 8 500,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 20 298,00 грн. заборгованість за відсотками.

14.06.2021 року між ТОВ « ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21, за яким ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору від 06.11.2020 року.

06.11.2020 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №02352-11/2020. Умови договору відповідач не виконувала, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість на загальну суму 15 300,00 грн., з яких: 4 500,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 10 800,00 грн. заборгованість за відсотками.

21.05.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №21052021, за яким ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору від 06.11.2020 року.

Враховуючи те, що відповідач протиправно, всупереч умов надання кредиту, не повертає кредитні кошти, право вимоги щодо яких набуло ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», представник позивача просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2023 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Договором №3059597 (договір факторингу №30062021) у розмірі 14 564,00 грн., заборгованість за Договором №3466894 (договір факторингу №14/06/21) у розмірі 28 798,00 грн., заборгованість за Договором №02352-11/2020 (договір факторингу №21052021) у розмірі 15 300,00 грн., а всього 58 662 (п`ятдесят вісім тисяч шістсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2023 року заява ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2023 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишена без задоволення.

ОСОБА_1 , будучи незгодною з ухваленим судом рішенням через свого представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у задоволені позову до ОСОБА_1 в повному обсязі.

При цьому, скаржник зазначає, що відповідач не була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання та не змогла скористатись своїм правом на подачу відзиву на позов, що є порушенням принципу змагальності сторін в судовому засіданні.

Представник відповідача заперечує отримання відповідачем коштів по двум кредитним договорам та договором позики, посилаючись на відсутність в матеріалах справи доказів отримання грошових коштів (не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів на банківські рахунки реквізити банківської платіжної картки).

Також сторона відповідача наголошує на тому, що у наданих позивачем розрахунках заборгованості не зазначено розмір процентної ставки, за якою було нарахована заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Вважає, що для встановлення всіх обставин справи, суд першої інстанції мав би взяти до уваги строки кредитування, розмірі відсотків, визначені у кредитних договорах та провівши всласний розрахунок розміру відсотків дійти висновку в частині визначення розміру заборгованості за відсотками. Таким чином, визначена позивачем сума заборгованості за відсотками за кредитними договорами та договором позики належними доказами не підтверджена.

Окрім того, представник позивача вважає, що відсутні докази підписання спірних кредитних договорів та договору позики відповідачем.

Також представник позивача вказує на те, що у матеріалах справи відсутнє повідомлення боржника про факт укладення договорів факторингу, що в свою чергу унеможливлювало погашення заборгованості на рахунок позивача, тому сторона відповідача вважає, що наявні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення про задоволення позову з підстав зазначених в апеляційній скарзі та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову через його недоведеність.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу та рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки переглядається справа з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15.10.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір № 3059597 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого ТОВ надало ОСОБА_1 грошові кошти в загальній сумі 5 050,00 грн. на строк 30 днів на умовах зворотності, платності. Натомість, відповідач зобов`язалася повернути позику та сплатити встановлені договором проценти за користування нею (а.с.7-10).

У встановлений Договором строк ОСОБА_1 кредитні кошти та пов`язані із ними платежі ТОВ «Авентус Україна» не повернула.

30.06.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №30062021, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги коштів до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі до ОСОБА_1 (а.с.13-17).

На підтвердження наявності заборгованості відповідача станом на 31.08.2022 року позивачем наданий розрахунок, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 3059597 від 15.10.2020 року становить 14 564,00 грн., з яких: 5 050,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 9 514,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с.17).

06.11.2020 року між ТОВ « ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір №3466894 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого ТОВ надало ОСОБА_1 грошові кошти в загальній сумі 8 500,00 грн. на строк 30 днів на умовах зворотності, платності. Натомість, відповідач зобов`язалася повернути позику та сплатити встановлені договором проценти за користування нею (а.с. 23-28).

У встановлений Договором строк ОСОБА_1 кредитні кошти та пов`язані із ними платежі ТОВ « ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не повернула.

14.06.2021 року між ТОВ « ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №14/06/21, за умовами якого ТОВ « ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги коштів до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі до ОСОБА_1 (а.с.29-35).

На підтвердження наявності заборгованості відповідача станом на 31.08.2022 року позивачем наданий розрахунок, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 3466894 від 06.11.2020 року становить 28 798,00 грн., з яких: 8 500,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 20 298,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с.35).

06.11.2020 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір №02352-11/2020 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого ТОВ надало ОСОБА_1 грошові кошти в загальній сумі 4 500,00 грн. на строк 30 днів на умовах зворотності, платності. Натомість, відповідач зобов`язалася повернути позику та сплатити встановлені договором проценти за користування нею (а..41-43).

У встановлений Договором строк ОСОБА_1 кредитні кошти та пов`язані із ними платежі ТОВ «ФК «Інвеструм» не повернула.

21.05.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №21052021, за умовами якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги коштів до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі до ОСОБА_1 (а.с.44-46).

На підтвердження наявності заборгованості відповідача станом на 31.08.2022 року позивачем наданий розрахунок, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 02352-1111/2020 від 06.11.2020 року становить 15 300,00 грн., з яких: 4 500,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 10 800,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с.49).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про повне задоволення позовних вимог на підставі досліджених доказів виходив з того, що до теперішнього часу ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором № 059597 (договір факторингу №30062021), Договором №3466894 (договір факторингу №14/06/21), Договором №02352-11/2020 (договір факторингу №21052021) про надання коштів на умовах споживчого кредиту не виконала, заборгованість не сплатила, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції та не погоджується з доводами представника відповідача ОСОБА_2 , з огляду на таке.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі вважає, що суд першої інстанції у повній мірі з`ясував всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і належним чином обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Із прийняттям Закону України«Про електроннукомерцію» №675-VIII (надалі - Закон №675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Устатті 3 Закону України «Про електронну комерцію`зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимстаттею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11ЗаконуУкраїни«Про електроннукомерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 ЗаконуУкраїни«Про електроннукомерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Так кредитний Договір №3059597 від 15 жовтня 2020 року (Первісний кредитор ТОВ «АВЕНТУС Україна») підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором М704724; договір позики №3466894 від 06 листопада 2020 року (Первісний кредитор ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором сJY5UmA4PG; кредитний договір №02352-11/2020 від 06 листопада 2020 року (Первісний кредитор ТОВ «ФК ІНВЕСТРУМ») підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором W24206, тобто усі договори підписано позичальником ОСОБА_1 електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який надсилався на номер телефону, вказаний позичальником коштів при укладені договорів. Всі вищезазначені електронні договори укладені сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що повністю узгоджується з вимогами чинного законодавства, тому доводи представника відповідача про недоведеність укладення між первісними кредиторами та ОСОБА_1 електронних кредитних договорів та договору позики колегія суддів відхиляє.

Доводи сторони відповідача про те, що матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_1 кредитних коштів за спірними кредитними договорами та договором позики, колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до положень ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК України та правової позиції Верховного Суду України по справі №6-63цс12 кредитний договір є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення сторонами в письмовій формі згод з усіх істотних умов такого договору.

У постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 №6-50цс16 наголошено на тому, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Отже, факт надання позичальнику ОСОБА_1 грошових коштів первісними кредиторами підтверджується сукупністю наявних у справі доказів, зокрема самими кредитними договорами та договором позики, які є дійсними в силу статті 204 ЦК України.

Так на підтвердження відсутності надходження кредитних коштів від кредитора відповідач має можливість надати суду виписку зі свого рахунку, однак стороною відповідача таких доказів суду не надано.

Доводи представника відповідача про неправомірно нараховані проценти за кредитними договорами та договором позики колегія суддів також вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Так, відповідно до кредитного договору №3059597 Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.1.2).

Відповідно до п.1.3 Сума кредиту складає 5 050 гривень.

Відповідно до п.1.4 Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується у Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених у Розділі 4 цього Договору.

Відповідно до п.1.5 Тит процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання Споживачем умов Договору та становить: 1.5.1 Знижена процентна ставка 0,95% в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.4 цього Договору (без пролонгації), якщо в цей строк Споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку; 1.5.2 Стандартна процентна ставка 1,90% в день від суми кредиту застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного у п.1.4 цього Договору, якщо Споживач не виконав умови зазначені у п.п.1.5.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1-4.6 Договору та у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України.

Договором позики №3466894 передбачено:

Відповідно до п.1. За цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі Позику), на погоджений умовами Договору строк (надалі «Строк Позики», шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю так ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики.

У п.2 Умов надання Позики встановлено суму позики 8 500 грн. Строк позики 30 днів. Процентна ставка/день 1,99%. Занижена процентна ставка/день 0,59%.Процентна ставка за понадстрокове користування Позикою 2,70%.

Відповідно до п.3 Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики.

Кредитним договором №02352-11/2020 передбачено:

П.1.1 Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 4 500 грн. ) на умовах строковості, зворотності, платності (далі кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п.1.2 Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 05.12.2020.

Строк дії Договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1.3 За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730.0% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,00% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до п.4.3 У разі, якщо Клієнт не повернув кредит у строк, зазначений у п.1.2 цього Договору та/або в Додатку(ах) до цього Договору, проценти передбачені в п.1.3 цього Договору продовжують нараховуватись за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору.

Колегія суддів перевіривши наявні у справі розрахунки заборгованості за кредитними договорами та договором позики встановила, що заборгованість за процентами первісними Кредиторами нарахована у відповідності до вищенаведених умов цих Договорів, що не спростовано стороною відповідача.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно положень ч.1ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно змісту ч.1ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до положень ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до норм статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Доводи представника позивача про те, що відповідач не повідомлялась про зміну кредитора за кредитними договорами та договором позики колегія суддів відхиляє, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у задоволені позову новому кредитору, а може впливати на визначення боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому кредитору або свідчити про прострочення кредитора (статті 516, 613 ЦК України).

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довеститі обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимогабо заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань попердніх кредиторів, має право на стягнення з відповідача на свою користь суму заборгованості за Договором №3059597 (договір факторингу №30062021) у розмірі 14 564,00 грн., за Договором №3466894 (договір факторингу №14/06/21) у розмірі 28 798,00 грн., за Договором №02352-11/2020 (договір факторингу №21052021) у розмірі 15 300,00 грн., а всього 58 662 (п`ятдесят вісім тисяч шістсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Доводи сторони відповідача про неналежне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, колегія суддів відхиляє, оскільки суд встановивши місце реєстрації відповідача надсилав їй процесуальні документи на адресу: АДРЕСА_1 , повернення поштового відправлення із зазначенням поштового відділення : «адресат відсутній за вказаною адресою» в розумінні положень п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України є належним повідомленням.

Відповідно до ч.1. ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції залишено без змін, відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Шашликов Денис Геннадійовичзалишити без задоволення.

Заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 червня 2024 року.

Головуючий:

Судді: