Справа № 474/143/24
Провадження № 2/474/116/24
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

12.06.24р. с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

встановив:

08.02.2024р. Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів (далі - позивач, ТОВ ЄАПБ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики № 78574375 від 21.01.2023р. в розмірі 32 015 грн. 25 коп. з яких: 8 100 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 23 915 грн. 25 коп. - заборгованість за відсотками.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 21.01.2023р. між товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія 1 Безпечне агентство необхідних кредитів (далі - ТОВ 1БАНК) та відповідачем було укладено договір позики № 78574375, згідно якого позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, та сплатити плату (проценти) від суми позики. Договір був укладений у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором, згідно Закону України Про електронну комерцію.

14.06.2021р. між ТОВ 1БАНК та ТОВ ФК ЄАПБ було укладено договір факторингу № 14/06/21 відповідно до умов якого ТОВ 1БАНК передало (відступило) ТОВ ФК ЄАПБ за плату належні йому Права вимоги, а ТОВ ФК ЄАПБ прийняла належні ТОВ 1БАНК Права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі відповідно до Реєстру боржників № 8 від 26.07.2023р. щодо боржника ОСОБА_1 в розмірі 32 015 грн. 25 коп. з яких: 8 100 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 23 915 грн. 25 коп. - заборгованість за відсотками.

Вказував, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акт приймання-передачі відповідного реєстру боржників, який скріплюється печатками сторін.

Всупереч умов договору відповідач не виконав свої зобов`язання, та після відступлення позивачу прав грошової вимоги за ними не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок ТОВ ФК ЄАПБ.

За таких обставин позивач просив стягнути із відповідача заборгованість за Договором позики № 78574375 у заявленому розмірі.

26.03.2021р. представницею позивача ОСОБА_2 надано на адресу суду заяву про виконання ухвали суду від 26.02.2024р., в якій остання вказує, що позивач не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, так як не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п. 35 Положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видавав кредит. Відповідно до умов кожного з укладених договорів, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку власноруч вказану ним при укладенні договорів. Ідентифікація позичальника здійснюється через банка-емітента, яким видано картку. Отже, доступ до виписок по картці має банк-емітент та відповідач. Ні первісний кредитор, ні товариство не мало та не має доступу до даної інформації, так як така є банківською таємницею. Та вказувала, що після звернення з відповідними запитами до первісного кредитора позивачем було отримано детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 78574375 від 21.01.2023р. від ТОВ 1БАНК щодо картки позивальника з № 5168-74хх-хххх-1984, який нею долучається до позову.

Представниці позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судові засідання 10.04.2024р., 14.05.2024р., 12.06.2024р. не з`явилися, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату і місце судового розгляду. Водночас у позовній заяві та у заяві від 26.03.2024р. про виконання ухвали суду, представниці позивача просили розглядати позовну заяву за відсутності представника позивача, дали згоду на ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судові засідання 10.04.2024р., 14.05.2024р., 12.06.2024р. не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час та місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судової повістки за адресою реєстрації місця проживання, а також шляхом направлення (вручення) судових повісток за адресою реєстрації місця проживання відповідача кур`єром. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи.

12.06.2024р. судом, в порядку визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами.

Дослідив письмові докази, судом встановлено наступне.

14.06.2021р. між ТОВ 1БАНК (клієнт) та ТОВ ФК ЄАПБ (фактор) укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого (п. 1.1 розд. 1) ТОВ 1БАНК передає (відступає) ТОВ ФК ЄАПБ за плату належні йому права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, а ТОВ ФК ЄАПБ приймає належні йому права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

У цьому ж пункті та розділі Договору факторингу №14/06/21 зазначено, що Перелік боржників, підстави виникнення Права грошової вимоги до боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору.

Перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту приймання-передачі відповідного реєстру боржників, згідно додатку 2 до договору (п. 1.2 розд. 1 Договору факторингу №14/06/21).

У договорі факторингу № 14/06/21 сторонами визначено терміни, які використовуються у даному договорі, а саме: боржники - позичальники клієнта, яким клієнт надав позику, тобто які мають зобов`язання перед клієнтом, згідно з договорами позики щодо внесення основної суми боргу, плати за кредитом, проценти; право вимоги - права грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли на підставі договорів позики; реєстр боржників - інформація, що стосується боржників; ціна продажу - сума грошових коштів, що сплачується фактором клієнту після підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників на умовах даного договору, розмір якої встановлюється згідно п. 3.3 договору факторингу.

28.07.2021р. між сторонами Договору факторингу № 14/06/21 укладено додаткову угоду № 2 в якій сторони погодили внести зміни до п.1.3 договору щодо обов`язку клієнта повідомити боржників про відступлення прав вимоги, виклавши його в новій редакції. Решта положень Договору залишено без змін.

26.07.2023р. між сторонами Договору факторингу № 14/06/21 укладено додаткову угоду № 9 в якій сторони визначили загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників № 8 від 26.07.2023р., та ціну продажу яку фактор має сплатити клієнту, у відсотках, від основної суми заборгованості.

26.07.2023р. сторонами складено Акт прийому-передачі Реєстру боржників № 8 від 26.07.2023р., в кількості 6 178, після чого з урахуванням п.1.2 Договору факторингу №14/06/21 від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості до боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.

Згідно витягу з реєстру боржників № 8 від 26.07.2023р. до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021р., у ньому наявна наступна інформація: боржник ОСОБА_1 , номер договору 78574375, сума заборгованості за основною сумою боргу - 8 100 грн. 00 коп. та сума заборгованості по відсоткам - 23 915 грн. 25 коп.

21.01.2023р. між ТОВ 1БАНК та ОСОБА_1 було укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 78574375, за умовами якого, п. п. 1, 2, позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, та сплатити проценти від суми позики. Параметри та умови позики: дата надання позики - 21.01.2023р.; дата повернення позики - 20.02.2023р.; строк позики - 30 днів; сума позики - 8 100 грн. 00 коп.; процентна ставка базова - 2,5% в день (фіксована); процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день - 2,70%; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 3340,13%; орієнтовна загальна вартість позики, у грн. - 10 833 грн. 75 коп. Що узгоджується з Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток № 1 до договору № 78574375).

Проценти за договором № 78574375 нараховуються щоденно на залишок позики (п. 4 договору № 78574375).

У п. п. 5.1, 5.2 договору № 78574375 позичальник підтвердив, що він ознайомився на сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, а також те, що йому зрозумілі зміст, суть об`єм зобов`язань за договором і Правилами надання грошових коштів у позику.

Договір укладений у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно - телекомунікаційних системи із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України Про електронну комерцію. Договір підписується електронним підписом позичальника та надсилається для ознайомлення та узгодження умов позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням - пропозицією укласти договір. На вказану позичальником електронну адресу надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання договору. Що згенерований під час проходження позичальником процедури укладення договору. Позичальник приймаючи пропозицію Позикодавцю укласти договір підписує в інформаційно - телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором. Сформовані таким чином електронні підписи сторін накладаються на договір. Після підписання електронними підписами договір вважається укладеним. Позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою системи BankID НБУ. (п.п. 20, 21, 22 договору № 78574375).

21.01.2023р. договір № 78574375 підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором JsvXUу82ul, рахунок: НОМЕР_1 .

Також у додатки до позовної заяви позивачем надано виготовлений ТОВ «1БАНК» детальний розрахунок заборгованості за договором № 78574375 від 21.01.2023р., за період з 21.01.2023р. по 26.07.2023р., згідно якого загальна сума заборгованості по договору станом на 26.07.2023р. - 32 015 грн. 25 коп., з яких 8 100 грн. 00 коп. - тіло кредиту та 23 915 грн. 25 коп. - проценти.

За розрахунком заборгованості за кредитним договором № 78574375 від 21.01.2023р. виготовленим ТОВ ФК ЄАПБ, за період з 26.07.2023р. по 31.12.2023р., заборгованість позичальника за вказаним договором значиться як 32 015 грн. 25 коп., з яких 8 100 грн. 00 коп. - тіло кредиту та 23 915 грн. 25 коп. - проценти.

Доказів які б спростовували надані позивачем розрахунки заборгованості за договором № 78574375, і доводили б повне виконання боржником кредитних зобов`язань за ними відповідачем суду не надано.

Встановив вказані обставини, суд вважає, що зі сторони відповідача порушені вимоги чинного законодавства, що регулює кредитні правовідносини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно - телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За правилам ч. 1 ст. 1049 та ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.

У п.п. 5, 6, 12 ст. 3 Закону України Про електронну комерцію № 675-УІІІ від 03.09.2015р. зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір;

Відповідно до ст. 11 Закону України Про електронну комерцію електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.

У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно зі ст. 12 Закону України Про електронну комерцію якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За такого, суд вважає доведеними обставини укладення між відповідачем та ТОВ 1БАНК договору позики, який укладений в електронній формі.

Разом з тим, суд вважає доцільним зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Тобто із системного аналізу зазначеної норми права вбачається, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав.

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018р. у справі № 914/868/17, від 18.10.2018р. у справі № 910/11965/16.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 02.11.2021р. та від 28.10.2023р. у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

З матеріалів справи вбачається, що 14.06.2021р. між ТОВ 1БАНК (клієнт) та ТОВ ФК ЄАПБ (фактор) було укладено Договір факторингу № 14/06/21, у якому сторонами, крім іншого, були визначені терміни, які використовуються у даному договорі, а саме: боржники - позичальники клієнта, яким клієнт надав позику.

21.01.2023р., тобто вже після укладення зазначеного договору факторингу, ТОВ 1БАНК надало відповідачу позику, шляхом укладення з ним договору позики № 78574375 з визначенням суми позики - 8 100 грн. 00 коп.

Отже, кредитний договір між ТОВ 1БАНК та відповідачем було укладено 21.01.2023р., тобто майже через півтора року після укладення 14.06.2021р. договору факторингу між ТОВ 1БАНК та ТОВ ФК ЄАПБ.

Право вимоги до відповідача вказано лише у Витязі з реєстру прав вимоги № 8 до договору факторингу від 14.06.2021р. № 14/06/21 від 26.07.2023р. між ТОВ 1БАНК та ТОВ ФК ЄАПБ, і не існувало на момент укладення договору факторингу 14.06.2021р. (тобто, відповідач не був позичальником ТОВ 1БАНК, якому останній надав позику станом на 14.06.2021р.).

Майбутня вимога на момент укладення договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021р. мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ 1БАНК щодо відповідача на момент укладення цього договору факторингу не було, та сторони не могли передбачити, що 21.01.2023р. ТОВ 1БАНК буде укладено договір позики з ОСОБА_1 . До того ж у договорі факторингу його сторони визначили, що боржники - позичальники клієнта, яким клієнт надав позику.

Таким чином, позивач не надав доказів переходу до нього права вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором № 78574375, оскільки договір був укладений 21.01.2023р., а договір факторингу, за умовами якого фактору передано право вимоги за договорами, був укладений 14.06.2021р., тобто задовго до укладення договору № 78574375.

Крім того, позивачем не надано суду доказів переказу коштів на картковий рахунок позичальника за договором № 78574375, а також доказів на підтвердження оплати за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021р.

За такого, у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором позики № 78574375 у розмірі 32 015 грн. 25 коп., з яких 8 100 грн. 00 коп. - тіло кредиту та 23 915 грн. 25 коп. - проценти, слід відмовити.

На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028 грн. 00 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 258-268, 273, 279, 280-283 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення кредитної заборгованості за договором позики № 78574375 від 21.01.2023р. в сумі 32 015 (тридцять дві тисячі п`ятнадцять) грн. 25 коп., з яких: 8 100 (вісім тисяч сто) грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 23 915 (двадцять три тисячі дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 25 коп. - заборгованість за відсотками - відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. покладаються на позивача Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів.

Копію заочного рішення направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 14 червня 2024 року.

Суддя Ф.Г. Сокол