ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року по справі за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2024 року Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року повернуто позовну заяву.

Ухвала суду мотивована тим, що не залежно від того чи є справа малозначною, чині, представляти юридичну особу в суді має право виключно адвокат або працівник такої юридичної особи з наданням документів на підтвердження повноважень діяти в судовому процесі. При цьому, суд зазначив, що представник Банку на підтвердження повноважень надав копію довіреності від 23 січня 2023/4 року в якій зазначено, що Шкапенко О.В. є керівником напрямку технологій стягнення проблемної заборгованості АТ АКЦЕНТ-БАНК, тоді як наказів, трудових договорів (контрактів), посадових інструкцій суду надано не було.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» посилаючись на порушення судом норм процесуального права просило ухвалу скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час розгляду справ у малозначних спорах, представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Згідно положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, враховуючи викладене, апеляційна скарга Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статі 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача (частина сьома статті 177 ЦПК України).

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (частина перша статті 58 ЦПК України).

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу (частина друга статті 60 ЦПК України).

Таким чином, у цивільному процесуальному законі встановлено конкретні випадки, у яких представником у суді, окрім адвоката чи законного представника, може бути інша особа, яка має відповідну цивільну процесуальну дієздатність.

Повноваження таких осіб відповідно до пункту 1 частини першої статті 62 ЦПК України мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин колегія суддів враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2024 року у справі № 760/10973/21 (провадження № 61-16370св23) зазначено, що: «суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, визначивши ціну позову у розмірі 14 883,90 грн, що станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн x 100 = 268 400 грн), тобто ця справа на момент подання апеляційної скарги була малозначною відповідно до закону, а тому представництво АТ КБ «ПриватБанк» у суді апеляційної інстанції особою, яка не є адвокатом на підставі довіреності не суперечило вимогам цивільного процесуального закону. За таких обставин суд апеляційної інстанції зробив помилковий висновок про наявність підстав для повернення апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк».

Колегією суддів встановлено, що справа на момент подачі позову була малозначною відповідно до закону, а тому представництво АТ «А-Банк» у суді першої інстанції особою, яка не є адвокатом на підставі довіреності не суперечило вимогам цивільного процесуального закону.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що на підтвердження своїх повноважень Шкапенко О.В. додав до позовної заяви довіреність від 23 січня 2024 року.

Таким чином, у матеріалах справи були наявні документи, які підтверджують право Шкапенко О.В. підписувати позовну заяву від імені АТ «Акцент-Банк».

Враховуючи викладене, суд першої інстанції не звернув увагу, що АТ «Акцент-Банк» звернулося з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, визначивши ціну позову у розмірі 69 398,49 грн., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа була малозначною відповідно до закону, а тому представництво АТ «Акцент-Банк» у суді першої інстанції особою, яка не є адвокатом, на підставі довіреності не суперечило вимогам цивільного процесуального закону.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про відсутність доказів, що Шкапенко О.В. є адвокатом або її повноважень щодо діяльності від імені позивача у порядку самопредставництва, є помилковим.

Справа на момент подання позову вважалася малозначною, а тому представником сторони у ній могла бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, мала цивільну процесуальну дієздатність, та повноваження якої підтверджувалось довіреністю.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції безпідставно повернув позовну заяву, вказавши на наявність обставин, передбачених пунктом 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (1950) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, п. 22).

Згідно ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви, а тому ухвала як незаконна підлягає скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 268, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» задовольнити.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова