З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2024 року справа № 542/1964/24
провадження № 2/542/568/24
Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Кашуби М.І.,
за участю секретаря судового засідання Журавель О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Нові Санжари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на період навчання,
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.
Позивачка мотивувала свої вимоги тим, що від шлюбу вони з відповідачем ОСОБА_2 мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені.
Вказала, що з 01 вересня 2024 року ОСОБА_3 є студентом ІІІ курсу групи СТС 221/11 Дніпровського фахового коледжу будівельно монтажних технологій та архітектури, спеціальність будівництво та цивільна інженерія. Плановий термін закінчення навчання до 30.06.2025.
Вказала, що відповідач здоровий, працездатний, матеріально забезпечений та має можливість надавати допомогу, однак добровільно матеріальної допомоги не надає. В свою чергу, вона не взмозі самостійно оплатити проживання, харчування, одяг, проїзд до місця навчання, підручники, додаткові заняття, тощо.
Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 31 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Позивачка в судове засідання не з`явилася. Надала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву до суду не надав.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 в судове засідання також не з`явився. Подав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та просив задовольнити позовні вимоги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Ухвалою суду від 12 грудня 2024 року вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що свідчать записи у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , виданого Маячківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області (а.с. 3).
Рішенням Новосанжарського районного суду від 12.01.2012 було розірвано шлюб, зареєстрований 21 листопада 1992 року у Маячківській сільській раді народних депутатів між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за актовим записом № 3. Рішення набрало законної сили 14.02.2012.

Згідно з довідкою Дніпровського фахового коледжу будівельно-монтажних технологій та архітектури № 2133 від 26.08.2024 ОСОБА_3 є студентом ІІІ курсу групи СТС -22 1/11 Дніпровського фахового коледжу будівельно-монтажних технологій та архітектури по спеціальності будівництво та цивільна інженерія на денній формі навчання, закінчує навчання 30.06.2025 (а.с. 5).

Відповідно до частини 1 статті 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини 3 статті 199 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов`язок) настає за обов`язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до статті 201 Сімейного Кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Положеннями статті 182 СК України, визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно зі статтею 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Зі змісту статті 183 СК України випливає, що за загальним правилом аліменти визначаються судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини суд виходить із сукупності наявних в матеріалах справи доказів та враховує загальновідомі обставини про щоденну потребу повнолітньої дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, а також те, що обов`язки з утримання дитини є рівними для обох батьків.

При цьому, обставин, які б свідчили про неможливість відповідачем надавати матеріальну допомогу сину судом не встановлено.

Відповідач не подав до суду будь-яких доказів на спростування тверджень позивачки, наведених у позовній заяві. Крім того, відповідач також не вказав на неможливість надавати сину матеріальну допомогу.

Разом з тим, суд, керується положеннями ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, якими передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, суд прийшов до висновку про наявність передбачених статтею 199 СК України підстав для виникнення у відповідача обов`язку на участь в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

У разі припинення ОСОБА_3 навчання у навчальному закладі відповідно до вимог частини 2 статті 199 СК України право на його утримання припиняється.

Таким чином, беручи до уваги сукупність таких обставин, як досягнення ОСОБА_3 повноліття, продовження ним навчання, існування потреби у матеріальній допомозі, відсутність даних щодо неможливості надавати таку допомогу відповідачем, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки, аліменти на період навчання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 22.10.2024 і на весь період навчання, але не більш як до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 263-265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на період навчання задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 рнокпп НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 рнокпп - НОМЕР_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 22.10.2024 і на весь період навчання, але не більш як до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 рнокпп НОМЕР_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча сто одинадцять грн двадцять коп).

Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М.І.

Повне рішення складено 12.12.2024.