ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1022/23 Номер провадження 22-ц/814/625/24Головуючий у 1-й інстанції Сініцин Е.М. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
27 травня 2024 року м. Полтава
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 01 серпня 2023 року, оставленим без змін постановою колегії суддів Полтавського апеляційного суду від 27 травня 2024 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: додаткові витрати на придбання антипсихотичного засобу - Олфрекс (оланзапін) у розмірі 350 грн щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви - 03.02.2023 і до досягнення дитиною повноліття; додаткові витрати, понесені на оплату ноутбука у сумі 11 308,50 грн та додаткові витрати на оплату комп`ютерних онлайн-курсів навчання дитини у розмірі 700 грн щомісячно, починаючи з 01.03.2023 по 31.07.2023.

Погоджуючись із рішенням суду в частині стягнення додаткових витрат для придбання препарату Олфрекс (оланзапін), що викликані хворобою дитини та особливостями його лікування, вважаю, що придбання ноутбука та оплата онлайн-курсів не належать до тих витрат, які підлягають стягненню з відповідача понад встановлений судом розмір аліментів на дитину, тому в порядку частини третьої статті 35 ЦПК України викладаю свою окрему думку.

Частиною першою статті 185 Сімейного кодексу України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Отже, підставою для покладення на платника аліментів додаткових витрат на дитину є наявність особливих обставин - хвороба чи розвиток особливих здібностей дитини, безпосередньо пов`язаних з такими витратами, що є предметом доказування у справі. Наявність особливих обставин та потребу у зв`язку з цим у додаткових витратах на дитину доводить позивач.

У справі, що переглядалась апеляційним судом, позивач обґрунтовувала додаткові витрати на навчання сина на комп`ютерних курсах та придбання для цього ноутбука із програмним забезпеченням тим, що за станом здоров`я він не зможе здобути іншої професійної освіти. Проте, таке твердження обумовлене її власним розсудом та не підтверджене наявними у справі доказами.

Встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 є інвалідом дитинства по психічному захворюванню. Згідно Індивідуальної програми реабілітації (ІПР) дитини-інваліда № 704 від 02.11.2021 встановлено обмеження його життєдіяльності у виді обмеження до спілкування, до контролю за своєю поведінкою, до трудової діяльності, до навчання, до професійного навчання, до здобуття освіти та визначено реабілітаційні заходи, зокрема, психолого-педагогічна діагностика, психолого-педагогічний патронаж, психологічна та педагогічна корекція психолога та освітні послуги за індивідуальною формою навчання.

Фактична потреба та можливість дитини займатись дистанційно за програмою ІТ-освіти (дизайн 3D, програмування і кіберзахист) та відповідно вплив такого навчання на його психічний стан та перебіг захворювання програмою реабілітації для ОСОБА_5 не визначено.

Відповідно до Положення про індивідуальну програму реабілітації особи з інвалідністю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2007 р. № 757, індивідуальна програма реабілітації особи з інвалідністю (далі - індивідуальна програма) - комплекс оптимальних видів, форм, обсягів, строків реабілітаційних заходів з визначенням порядку, місця їх проведення, спрямованих на відновлення та компенсацію порушених або втрачених функцій організму і здібностей особи з інвалідністю та дитини з інвалідністю.

Під час огляду осіб чи дітей віком до 18 років з метою встановлення інвалідності МСЕК або ЛКК з урахуванням виду захворювання, фактичних потреб, віку, статі визначає оптимальні види, форми, обсяги, місце і строки проведення медичної, психолого-педагогічної, фізичної, професійної, трудової, фізкультурно-спортивної, побутової і соціальної реабілітації, потребу в технічних та інших засобах реабілітації, виробах медичного призначення.

МСЕК або ЛКК під час чергового огляду особи з інвалідністю чи дитини з інвалідністю може переглянути реабілітаційні заходи та скоригувати індивідуальну програму або скласти нову індивідуальну програму.

Індивідуальна програма розробляється за участю особи з інвалідністю чи законного представника дитини з інвалідністю фахівцями МСЕК або ЛКК із залученням в межах компетенції спеціалістів закладів охорони здоров`я, органів соціального захисту, державної служби зайнятості, органів Пенсійного фонду України, Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю та інших органів, які провадять діяльність у сфері реабілітації осіб з інвалідністю.

Проте навчання у сфері ІТ із використанням комп`ютерного обладнання (ноутбуку) при розробленні індивідуальної програми реабілітації дитини з інвалідністю ОСОБА_3 не досліджувалось і згідно з висновками ЛКК КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» Відокремлений підрозділ - обласна консультативна психоневрологічна поліклініка зі стаціонаром № 1 спеціальних засобів для освіти і занять трудовою діяльністю, зокрема, комп`ютерних програм для навчання, він не потребує.

За таких обставин, оскільки позивачем не доведено, що навчання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на онлайн-курсах у Міжнародній мережі центрів ІТ освіти - ГРАНД та придбання ноутбука зумовлено його захворюванням або особливостями розвитку дитини, такі витрати не можна віднести до додаткових витрат на дитину у розумінні статті 185 СК України.

Крім того, позивач не надала суду доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання сина на онлайн-курсах та придбання ноутбука. Оскільки це пов`язане із виконанням батьківських обов`язків (виховання, розвиток, навчання дитини тощо) відповідно до частини першої статті 157 СК України такі питання підлягають вирішенню батьками спільно, з урахуванням інтересів дитини.

Доводи позивача, що відповідач був обізнаний про додаткове навчання сина, що підтверджує його перепискою із батьком, не є свідченням досягнення між сторонами згоди про навчання дитини на ІТ-курсах. Отже, понесення таких витрат є добровільним волевиявленням позивача, що не створює для відповідача обов`язок оплачувати такі витрати понад встановлений судом розмір аліментів на утримання дитини. Доказів того, що такі витрати не можуть бути покриті за рахунок аліментів позивачем суду не надано та відповідних обставин не доведено.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.03.2022 № 2, військовослужбовець військової служби сержант ОСОБА_6 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та з 12 березня 2022 року зарахований до списків особового складу частини і доказів того, що заборгованість зі сплати аліментів, яка рахується державним виконавцем з квітня 2022 року, виникла з вини відповідача матеріали справи не містять, тож наявність такої заборгованості на час звернення позивача до суду із цим позовом та станом на 01.06.2023 на вирішення спору між сторонами про участь відповідача у додаткових витратах на дитину не впливає.

Враховуючи наведене, вважаю, що позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини сторін на ІТ-курсах та придбання ноутбука, тому підстав для задоволення позову в цій частині немає і оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат, понесених на оплату ноутбука, у розмірі 11 308,50 грн, та щомісячну оплату у розмірі 700 грн комп`ютерних онлайн-курсів.

Суддя С. Б. Бутенко