Справа № 303/5365/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Варваринець Н.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (представники: Стеценко Максим Владленович, Муха Богдан Петрович) до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, вказуючи, що 10 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово - інвестиційним банком та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 483, відповідно до умов якого первісний кредитор надає позичальнику кредит у сумі 20 554 (двадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) доларів США, 00 центів, а позичальник зобов`язується своєчасно сплачувати кредит, проценти за користування кредитом і можливі штрафні санкції, та повністю повернути отримані кредитні кошти і сплати відсотки за користування кредитними коштами не пізніше 09 квітня 2014 року. У подальшому на виконання вимог діючого законодавства, первісний кредитор змінив своє найменування з Акціонерного комерційного промислово- інвестиційного банку на Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк». Первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши позичальнику грошові кошти у розмірі та порядку, визначеному кредитним договором № 483 від 10 квітня 2007 року. Натомість позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 483 від 10 квітня 2007 року належним чином не виконав, у зв`язку з чим у позичальника перед первісним кредитором сформувалась заборгованість за вищезазначеним договором. 09.06.2016 первісний кредитор, з метою захисту порушеного права, звернувся до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 483 від 10 квітня 2007 року. 20 березня 2012 року Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області, розглянувши позов первісного кредитора про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 483 від 10 квітня 2007 року, в рамках судового провадження по цивільній справі № 0707/311/2012 ухвалив заочне рішенням, яким позовні вимоги задовольнив та стягнув з відповідача на користь первісного кредитора заборгованість по кредитному договору № 483 від 10 квітня 2007 року в розмірі 176 905 (сто сімдесят шість тисяч дев`ятсот п`ять) грн 22 коп. та судові витрати в розмірі 1 769 (одна тисяча сімсот шістдесят дев`ять) грн 05 коп. Заочне рішення від 20 березня 2012 року набрало законної сили 03 квітня 2012 року, проте станом на дату подачі цього позову воно не виконано. Відтак, грошове зобов`язання, визначене рішенням суду, вважається простроченим. 17 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та первісним кредитором укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступив ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги за кредитним договором № 483 від 10 квітня 2007 року. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 червня 2016 року по справі № 0707/311/2012 замінено стягувача за виконавчим листом № 0707/311/2012, виданим 12.04.2012 Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області, з первісного кредитора на ТОВ «Кредитні Ініціативи». У зв`язку з цим, починаючи з 17 грудня 2012 року новим кредитором у зобов`язанні, яке виникло на підставі кредитного договору № 483 від 10 квітня 2007 року є ТОВ «Кредитні Ініціативи». З огляду на приписи ст. 625 ЦК, беручи до уваги розмір простроченого грошового зобов`язання визначеного заочним рішенням від 20 березня 2012 року по справі № 0707/311/2012, станом на 23 лютого 2022 року розмір нарахованих 3 % річних та інфляційних втрат від суми заборгованості визначеної рішенням суду складає, 60 962 (шістдесят тисяч дев`ятсот шістдесят два) грн 08 коп., яка складається з: 15 921 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот двадцять один) грн 47 коп. - суми 3% річних нарахованих на суму простроченої заборгованості; 45 040 (сорок п`ять тисяч сорок) грн 61 коп. - суми понесених інфляційних втрат нарахованих на суму простроченої заборгованості. Нарахування 3% річних та інфляційних втрат здійснювалось щодо заборгованості визначеної заочним рішенням від 20 березня 2012 року по справі № 0707/311/2012. Товариство просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» суму 3 (трьох) відсотків річних та інфляційних втрат, понесених у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання у розмірі 60 962 (шістдесят тисяч дев`ятсот шістдесят два) грн 08 коп.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.11.2024 відкрито провадження по даній справі, визначено розгляд справи проводити в спрощеному позовну провадженні з повідомленням сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних причин, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Судом проведено заочний розгляд справи, оскільки встановлено наявність умов, що передбачені ч.1 ст.280 ЦПК України для такого порядку розгляду.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.12.2012 у справі № 0707/311/2012 стягнуто з ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 в користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Ужгород», м. Ужгород, вул. Крилова,10, п/р 290909023 в Промінвестбанку м. Ужгород, МФО 312163, код 09312161- 176 905 грн 22 коп. боргу та 1769 грн 05 коп. судових витрат.

На виконання вищезазначеного рішення Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області 12.04.2012 видано виконавчий лист.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2016 замінено вибулого стягувача - публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк на товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа за №0707/311/2012, виданого 12.04.2012 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованості за кредитним договором від 10.04.2007 року №483 в розмірі 176 905,22 грн. (сто сімдесят шість тисяч дев`ятсот п`ять 22 коп.) та 1769,05 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дев`ять гривень 05 коп.) судових витрат.

Таким чином, усі права кредитора за кредитним договором від 10.04.2007 №483 на даний час належать ТОВ «Кредитні ініціативи».

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №483 від 10.04.2007 за період з 23.02.2019 по 23.02.2022, заборгованість відповідача по сплаті інфляційних втрат та 3% річних за рішенням суду становить 60 962,08 грн, з яких: нараховані 3% річних - 15921,47 грн, втрати від інфляції - 45040,61 грн.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Вищезазначене узгоджується з правовими позиціями викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 4 червня 2019 року у справі №916/190/18.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та три проценти річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року (справа №127/15672/16-ц, провадження №14-254цс19).

Доказів виконання вищевказаного рішення суду матеріали справи не містять.

Отже, станом на дату подачі позову рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.03.2012 у справі №0707/311/2012 залишається невиконаним.

Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення заборгованості 20.03.2012 зобов`язання відповідача сплатити заборгованість не припинилося та триває по час розгляду даної справи. Відтак, кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який в подальшому продовжений та триває до теперішнього часу.

Позивачем проведено та надано розрахунок інфляційних втрат в сумі 45 040,61 грн та трьох процентів річних в сумі 15 921,47 грн.

Суд вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості сум за ст. 625 ЦК України позивачем здійснено у відповідності до чинного законодавства та відповідачем не спростовано, а тому суд кладе його в основу при визначенні розміру заборгованості.

За таких обставин, з відповідачки на користь позивача слід стягнути інфляційні втрати в сумі 45 040,61 грн та три проценти річних в сумі 15 921,47 грн.

Крім того, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України у розмірі 2684,00 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. 133, 135, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. 526, 530, 599, 610, 611, 625 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (місцезнаходження: вул. Вікентія Хвойки, буд. 21, м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 35326253) три проценти річних та інфляційні втрати у розмірі 60 962,08 гривень (шістдесят тисяч дев`ятсот шістдесят дві гривні, вісім копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 гривень (три тисячі двадцять вісім гривень, 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя