Справа № 204/427/24
Провадження № 2/204/1516/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

за участю секретаря Кошелюк Д.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, яким просила:

-визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса від 16 грудня 2021 року №46591, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро» заборгованості у розмірі 16 522,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оспорюваний виконавчий напис вчинено без всіх необхідних документів для цього, які вимагаються законом, за заборгованістю, яка не є безспірною. Крім того, позивач вважає, що приватним нотаріусом вищевказаний виконавчий напис вчинено з порушення норм ЗУ «Про нотаріат», адже нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості між позивачем та стягувачем. Вищевказаний виконавчий напис на адресу позивача не надходив, повідомлень від банку про вчинення такого напису або повідомлення про заборгованість також не надходило, у зв`язку із чим позивач вимушена звернутись до суду із зазначеною позовною заявою.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 22.01.2024 року, а також було направлено копію позовної заяви з додатками.

Згідно ухвали суду від 22.01.2024 судом витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича завірені належним чином копії всіх матеріалів справи щодо вчинення виконавчого напису, вчиненого 16 грудня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №46591 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» 16 522 грн. 00 коп.; витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» завірені належним чином копії всіх матеріалів, які були подані приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бригіді Володимиру Олександровичу із метою вчинення виконавчого напису та за результатами подання яких 16 грудня 2021 року було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №46591 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» 16 522 грн. 00 коп. зокрема, але не виключно копію Кредитного Договору №AG1956946 від 05.12.2019 року. Станом на день ухвалення рішення, витребувані документи на адресу суду не надходили.

З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Статтею 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 16 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис нотаріуса №46591 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро» заборгованості у розмірі 15 872,00 грн та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 650,00 грн.

З виконавчого напису вбачається, що за виконавчим написом звернуто стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є боржником за Кредитним договором №АG1956946 від 05.12.2019, укладеним нею з Товариством з обмеженою відповідальністю «Дінеро». Стягнення проводиться за період з 04.01.2020 по 23.10.2021. Сума заборгованості складає 15 872,00 грн., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту 9 500,00 грн., прострочена заборгованість за неплаченими відсотками за користування кредитом 6 372,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто платі зі стягувача 650,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 16 522,00 грн. (а.с.14).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрієм Сергійовичем від 24.01.2022 року відкрито виконавче провадження №68350478 з виконання виконавчого напису №46591 виданого 16.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро» заборгованість у розмірі 16 522,00 грн. (а.с.26).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України).

Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»).

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша статті 82 ЦПК України).

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (частина друга статті 174 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) зазначено, що: «відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) вказано, що: «судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що виконання судового рішення про присудження полягає у вчиненні певних дій або в утриманні від певних дій, передбачених судовим рішенням. Наприклад, за судовим рішення про стягнення коштів відповідач повинен сплатити позивачу відповідну суму; за рішенням про припинення дії, яка порушує право, відповідач повинен утриматись від відповідних дій тощо. Водночас інші судові рішення, зокрема рішення про визнання права, про зміну правовідношення, виконанню не підлягають, оскільки такі судові рішення безпосередньо створюють відповідний правовий ефект: призводять до усунення правової невизначеності, змінюють правовідношення.

Безпосередній правовий ефект створює і судове рішення про визнання незаконним та нечинним нормативно-правового акта: такий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Указане судове рішення не потребує його виконання.

З позовної заяви вбачається, що позивач посилалась на те, що 05 грудня 2019 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» був укладений кредитний договір; кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; оспорюваний виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, який не є нотаріально посвідченим.

Матеріали справи не містять доказів того, що кредитний договір на підставі якого було вчинено виконавчий напис був нотаріально посвідчений, отже, наданий приватному нотаріусу кредитний договір не є тим документом, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис про стягнення заборгованості за таким кредитним договором.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Як передбачено ст. ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Крім того, матеріали справи не містять доказів направлення на адресу позивача та отримання нею вимоги про усунення порушень кредитного договору рекомендованим поштовим відправленням, що позбавило позивача права подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або оспорити вимоги банку, що свідчить про порушення приватним нотаріусом підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Зазначені порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису та порядку повідомлення боржника щодо вимоги про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Даний висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеної у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 274/2478/18.

Отже, встановлені судом обставини свідчать про те, що нотаріусом порушено процедуру вчинення виконавчого напису. Оспорюваний виконавчий напис вчинено за договором, за яким стягнення заборгованості не може провадитись у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, а відтак вимоги позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та доведеними.

Згідно п.8 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, в тому числі, чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Так, згідно ухвали Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2024 року, в порядку забезпечення позову було зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича, вчиненого 16 грудня 2021 року та зареєстрованого в реєстрі за №46591, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро» заборгованості в розмірі 16 522 гривень 00 копійок.

Відповідно до вимог ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи, що визначено ч.7 ст.158 ЦПК України.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.158 ЦПК України, суд приходить до висновку про скасування заходів забезпечення позову у зв`язку із ухваленням судом рішення про задоволення позову.

Щодо судових витрат суд зазначає наступне.

Зважаючи на положення ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №46591, вчинений 16 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» заборгованості у розмірі 16 522,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) коп.

Скасувати заходи забезпечення позову в частині зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича, вчиненого 16 грудня 2021 року та зареєстрованого в реєстрі за №46591, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро» заборгованості в розмірі 16 522 гривень 00 копійок, накладені ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Токар