Справа № 570/1341/24
Номер провадження 2/570/685/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2024 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городоцької сільської ради Рівненського району про визнання права власності на земельну частку (пай), -

в с т а н о в и в :

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 08.05.2024 року, представник позивачки адвокат Бородавко І.Г. просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) розміром 3,03 умовних кадастрових гектари в межах Городоцької об`єднаної територіальної громади Рівненського району Рівненської області в порядку паювання земель, що перебували в колективній власності колективного пайового сільськогосподарського підприємства «Нива» та зобов`язати Городоцьку об`єднану територіальну громаду виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 земельну частку (пай) розміром 3,03 умовних кадастрових гектари в межах Городоцької об`єднаної територіальної громади Рівненського району Рівненської області.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що позивачка ОСОБА_1 в період з 1982 по 1995 роки працювала на різних посадах КСП «Нива» та з 1995 р. перейшла на роботу до ТОВ «Азот».

Згідно записів в її трудовій книжці, 15.06.1982 ОСОБА_1 прийнята в колгосп ім. XXII з`їзду КПРС Рівненського району, який в подальшому був шляхом реорганізації перетворений в колективне пайове сільськогосподарське підприємство «Нива», що підтверджується даними з історичної довідки.

Тобто, з 15.06.1982 ОСОБА_1 була прийнята в члени колективного пайового сільськогосподарського підприємства «Нива».

24.11.1995 в трудовій книжці ОСОБА_1 зроблено запис про розірвання трудового договору за згодою сторін, тобто остання припинила лише трудові відносини з КСПП «Нива» (копія наказу про звільнення додається).

Однак, заяви про вихід із членства КСПП «Нива» ОСОБА_1 ніколи не подавала, а тому її членство не припинилося.

13.01.1994 видано Державний акт на право колективної власності на землю колективного пайового сільськогосподарського підприємства «Нива» в с.Городок, який зареєстрований за №1.

Додатком №1 до державного акту міститься список громадян - членів колекгивного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства.

У списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, який є Додатком до Державного акту під номером 71 міститься запис « ОСОБА_1 Ром. - Городок».

Так, запис «Ром» є помилкою, так як в КСП «Нива» працювала лише одна жінка з прізвищем « ОСОБА_2 » - що підтверджується інформацією ПСП «Нива» від 21.02.2024 - що згідно книг розрахунків по оплаті праці є лише громадянка ОСОБА_1 .

З 22.01.1981 Позивач має прізвище « ОСОБА_2 », що підтверджується даними, які містяться в свідоцтві про укладення шлюбу.

Тобто - ОСОБА_1 , як член кооперативу, була включена до списку осіб, які мають право па земельну частку (пай) КСП «Нива».

Однак, участі в загальних зборах власників земельних часток (паїв) в межах ПСП «Нива» натериторії Городоцької сільської ради від 15.12.2007 участі не брала, у зв`язку з чим у списках розподілу земельних ділянок відсутні жінки з прізвищем та ім`ям ОСОБА_1 .

Згідно даних Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, середній розмір земельної частки (паю) колективного пайового сільськогосподарського підприємства «Нива» Рівненського району становить 3,03 умовні кадастрові гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

За захистом свого права позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Позивачка та її представник адвокат Бородавка І.Г. в судове засідання не з`явилися, останній подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, підтримав, просив суд його задоволити.

Представник Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення. У відзиві на позовну заяву від 18.04.2024 року не заперечує проти задоволення позовних вимог та розгляд справи просить провести без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено судом, позивачка ОСОБА_1 в період з 1982 по 1995 роки працювала на різних посадах КСП «Нива» та з 1995 р. перейшла на роботу до ТОВ «Азот».

Відповідно до записів в її трудовій книжці, 15.06.1982 ОСОБА_1 прийнята в колгосп ім. XXII з`їзду КПРС Рівненського району, який в подальшому був шляхом реорганізації перетворений в колективне пайове сільськогосподарське підприємство «Нива», що підтверджується даними з історичної довідки.

Тобто, з 15.06.1982 ОСОБА_1 була прийнята в члени колективного пайового сільськогосподарського підприємства «Нива».

24.11.1995 в трудовій книжці ОСОБА_1 зроблено запис про розірвання трудового договору за згодою сторін, тобто остання припинила лише трудові відносини з КСПП «Нива» (копія наказу про звільнення додається). Однак, заяви про вихід із членства КСПП «Нива» ОСОБА_1 ніколи не подавала, а тому її членство не припинилося. Згідно ст. 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів.

13.01.1994 видано Державний акт на право колективної власності на землю колективного пайового сільськогосподарського підприємства «Нива» в с.Городок, який зареєстрований за серії РВ №00001.

Додатком №1 до державного акту міститься список громадян - членів колекгивного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства.

У списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, який є Додатком до Державного акту під номером 71 міститься запис « ОСОБА_1 Ром. - Городок».

При виготовленні Державного акту серії РВ № 00001 від 13.01.1994 року, до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який додається до вищевказаного державного акта, позивача було включено за № 71. Інших осіб із однаковим прізвищем та іменем позивачки список членів КСП не містить.

При прийнятті рішення суд зважає на наступні положення законодавства.

Пунктом 1 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Відповідно до п.2 Указу Президента України №720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією (п.5 Закону України). Аналогічні положення в подальшому були затверджені в Законі України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) зазначено, що згідно зі статтею 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі(на місцевості).

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

При розгляді справ про визнання права особи на земельну частку (пай) судам необхідно з`ясовувати:

- наявність підстав для набуття такою особою членства в колективному сільськогосподарському підприємстві (кооперативі, акціонерному товаристві), чи відбулося таке набуття фактично з врахуванням того, що перебування особи в трудових відносинах з підприємством не означає автоматичного набуття членства в ньому;

- наявність передбачених законом підстав для набуття особою права на земельну частку (пай), зокрема факт членства особи в колективному підприємстві на момент отримання ним правовстановлюючого документа на землю;

- дату видачі колективному сільськогосподарському підприємству (кооперативу, акціонерному товариству) акта на право колективної власності на землю, оскільки член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту (п. 6 листа Верховного Суду України №19-3767/0/8-08 від 29 жовтня 2018 року «Щодо розгляду земельних спорів»).

При неможливості надати такій особі земельну частку(пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 року за №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою.

Ураховуючи зміни, які відбулись в законодавстві в сфері регулювання питання щодо виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, пріоритетне застосування мають саме відповідні норми, які діють з 01 січня 2019 року. Натомість, визначені у наведеній Постанові Пленуму Верховного Суду України роз`яснення (рекомендації) не в повній мірі відповідають діючому (оновленому) законодавству України.

Отже, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є.

У даному випадку встановлено, що позивачка перебувала у трудових відносинах та є членом КСП «Нива», доказів про виключення її з членів КСП «Нива» немає. Позивачка набула право на земельну частку (пай), адже була включена до відповідного списку як додатку до Державного акта про право колективної власності на землю. З цього часу право позивачки не оспорювалося та припинено не було.

Надалі суд звертає увагу на наступне.

Станом на час подання позову до суду, відкриття провадження по справі та її розгляду в суді першої інстанції вже діяв Закон України № 2498-VIII, яким внесені зміни до Закону України «Про порядок виділення в натурі земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV (далі - Закон України № 899-IV).

Статтею 14-1 Закону України № 899-IV (яка діє з 01 січня 2019 року) встановлено новий порядок використання та розпорядження землями, що залишилися у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства та визначено організацію розподілу земель, що залишилися у колективній власності, яку здійснюють виключно сільські, селищні, міські ради на території якої такі землі розташовані.

Відповідно до пункту 21 Перехідних положень Земельного кодексу України (який є чинним з 01 січня 2019 року) з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Тобто, вказаним законодавством оновлено та конкретизовано порядок використання земель зазначеної категорії та відповідно єдиною підставою для виділення таких земельних ділянок в натурі (на місцевості) після 01 січня 2019 року є рішення територіальної громади (в особі відповідної сільської, селищної, міської ради).

Середній розмір земельної ділянки (паю) КПСП "Нива" складає величину 3,03 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), про що наявний в матеріалах справи лист - відповідь ГУ Держгеокадастру у Рівненській області від 08.02.2024 р. №29-17-0.2-866/2-24 на адвокатський запит.

Суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде прийняття рішення про визнання за позивачем права на земельну частку (пай) розміром 3,03 умовних кадастрових гектари в межах території Городоцької об`єднаної територіальної громади Рівненського району Рівненської області в порядку паювання земель, що перебували в колективній власності колективного пайового сільськогосподарського підприємства «Нива», та зобов`язати Городоцьку об`єднану територіальну громаду Рівненського району Рівненської області виділити позивачу земельну частку (пай) розміром 3,03 умовних кадастрових гектари в межах території Городоцької об`єднаної територіальної громади Рівненського району Рівненської області.

Адже саме такий спосіб захисту права позивача узгоджується з правовою позицією, що висловлена у постанові Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.09.2022 р., справа № 530/467/19.

При розгляді справи встановлено, що порушення прав позивача є триваючим.

Згідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.10.2020 р. справа № 383/993/18 (провадження № 61-5798св20), право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності.

Аналогічна позиція висловлена у справі № 181/257/19, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.09.2021 року.

Щодо судових витрат.

Позивачкою заявлено про те, що понесені нею судові витрати були віднесені на її рахунок. Кожна із сторін має право розпоряджатися своїми правами на власний розсуд. І в даному випадку позивачка не бажає відшкодовувати понесені неюм судові витрати. А суд не може прийняти рішення, вийшовши за межі вимог позивача. Таким чином понесені позивачкою судові витрати залишаються покладеними на неї.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Городоцької сільської ради Рівненського району про визнання права власності на земельну частку (пай) - задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) розміром 3,03 умовних кадастрових гектари в межах Городоцької об`єднаної територіальної громади Рівненського району Рівненської області в порядку паювання земель, що перебували в колективній власності колективного пайового сільськогосподарського підприємства «Нива» та зобов`язати Городоцьку об`єднану територіальну громаду виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельну частку (пай) розміром 3,03 умовних кадастрових гектари в межах Городоцької об`єднаної територіальної громади Рівненського району Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Городоцька сільська рада Рівненського району, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: вул. Шевченка, буд. 4, с. Городок, Рівненськийрайон Рівненськаобласть.

Суддя Гнатущенко Ю.В.