П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2024 року м. Київ

Справа №760/27244/21

Провадження № 22-ц/824/5649/2024

Резолютивна частина постанови оголошена 27 березня 2024 року

Повний текст постанови складено 29 березня 2024 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Мандрики О.П.

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

08.10.2021 року до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, за підписом представника позивача - адвоката Петраш С.А. (діє на підставі ордеру), в якій позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 266 269,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 23.09.2020 року близько 19 год 05 хв ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки: Volkswagen, моделі: Polo, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , по вул. Євгена Сверстюка, 4/7, скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб марки: Hyundai, моделі: Tucson, реєстраційний номер: НОМЕР_2 , який належить позивачу на праві власності.

Позивач наголошує, що постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 05.11.2020 у справі № 755/14555/20, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 КУпАП.

Вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вчиненої з вини відповідача, позивач поніс матеріальні збитки, оскільки належний йому транспортний засіб марки: Hyundai, моделі: Tucson, реєстраційний номер: НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень.

Зазначає, що вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки: Hyundai, моделі: Tucson, реєстраційний номер: НОМЕР_2 , в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді становить 429 867,84 грн, що підтверджується звітом суб`єкта оціночної діяльності № 2167 від 12.10.2020, долученим до позовної заяви.

Звертає увагу, що позивачем було сплачено 421 469,00 грн за ремонт пошкодженого транспортного засобу, з яких: 127 500,00 було відшкодовано страховиком винного (АТ «СГ «ТАС»); 27 700,00 грн - сплачено відповідачем на користь позивача.

Зауважує, що станом на дату подання позовної заяви, залишок невідшкодованих збитків становить 266 269,00 грн з розрахунку: 421 469,00 грн (вартість ремонту ТЗ) - 127 500,00 грн (страхова виплата) - 27 700,00 грн (сума відшкодована відповідачем).

Позивач стверджує, що відповідач в добровільному порядку не виконує зобов`язань з відшкодування завданої матеріальної шкоди, а відтак просить суд захистити його права та інтереси шляхом прийняття рішення про задоволення позовних вимог.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,- задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ):

- 66 269,00 (шістдесят шість тисяч двісті шістдесят дев`ять гривень) матеріальної шкоди;

- 2 500,00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень) витрат на правову допомогу;

- 908,00 (дев`ятсот вісім гривень) судового збору сплаченого при поданні позовної заяви.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким його позовні вимоги за позовною заявою в сумі 266269 грн. стягнути з відповідача ОСОБА_2 . Зазначає, що суд безпідставно прийняв до уваги заяву про зменшення позовних вимог, яку він до суду ніколи не подавав, а відтак суд першої інстанції не вповній мірі з`ясував всі обставини справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та пояснив суду, що він, після подачі позовної заяґви до суду про відшкодування шкоди, з будь-якими заявми про зменшення розміру шкоди, що підлягає стягненню з відповідача не звертався. Також зазначив, що на поштовому відправленні, яке долчуено до матеріалів справи разом із заявою про зменшення позовних вимог, зазнчено не його номер телефону як відправника заяви.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.

Колегія суддів враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення відповідача ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обставин, обставин апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Встановлено, що ОСОБА_1 , з 20 березня 2018 року, є власником транспортного засобу марки: Hyundai, моделі: Tucson, реєстраційний номер: НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_5 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , виданого територіальним сервісним центром № 8043 (а.с. 6-7).

Відповідно до копії постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 05 листопада 2020 у справі № 755/14555/20 (а.с. 8-9), зокрема, вбачається, що ОСОБА_2 , 23 вересня 2020 року о 19 год 05 хв, керуючи транспортним засобом Volkswagen Polo, державний номер НОМЕР_1 по вул. Євгена Сверстюка в м. Києві не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не дотримався безпечної швидкості, безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , чим заподіяв транспортним засобам технічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, було постановлено, зокрема, визнати ОСОБА_2 винним, у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

В подальшому, постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 07.09.2021 у справі № 755/14555/20 (а.с. 11) було виправлено описку, яка міститься в постанові Дніпровського районного суду міста Києва від 05.11.2020 у справі № 755/14555/20, та постановлено вважати правильним: «транспортний засіб Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 ».

Зі змісту звіту № 2167 про оцінку автомобіля, складеного 12.10.2020 суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4 вбачається, що матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, складає 429 867,84 грн (а.с. 12-29).

Також, до позовної заяви долучено копії наступних документів, зокрема:

- рахунок на оплату № 3820 від 05.11.2020; постачальник: ТОВ «Дар Авто»; покупець: ОСОБА_1 ; транспортний засіб Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_2 , на загальну суму 326 392,85 грн (а.с. 63-65);

- квитанцію АТ «Кристал Банк» від 10.11.2020 на загальну суму 99 800,00 грн; платник: ОСОБА_1 ; отримувач: ТОВ «Дар Авто»; призначення платежу: передоплата за послуги СТО згідно рах. 3820 від 05.11.2020 (а.с. 66);

- квитанцію ПАТ «КБ «Приват Банк» від 30.12.2020 на загальну суму 70 000,00 грн; платник: ОСОБА_1 ; отримувач: ТОВ «Дар Авто»; призначення платежу: передоплата за послуги СТО згідно рах. 3820 від 05.11.2020 (а.с. 67);

- квитанцію ПАТ «КБ «Приват Банк» від 12.01.2021 на загальну суму 157 920,70 грн; платник: ОСОБА_1 ; отримувач: ТОВ «Дар Авто»; призначення платежу: технічне обслуговування та ремонт авто згідно рах. 3820 від 05.11.2020 (а.с. 68);

- акт від 25.11.2020 приймання-здачі виконаних робіт по ремонту автомобіля Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_2 на загальну суму 59800,00; виконавець: ФОП ОСОБА_5 (а.с. 70);

- квитанцію до прибуткового касового ордера від 25.11.2020; платник: ОСОБА_1 ; отримувач: ФОП ОСОБА_5 ; на загальну суму 59 800,00 грн (а.с. 69);

- рахунок на оплату № 1203 від 06.04.2021 постачальник: ТОВ «Дар Авто»; покупець: ОСОБА_1 ; транспортний засіб Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_2 , на загальну суму 33 948,25 грн (а.с. 71);

- акт виконаних робіт № 1413 від 08.04.2021; виконавець: ТОВ «Дар Авто»; замовник: ОСОБА_1 ; транспортний засіб Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_2 , на загальну суму 33 948,25 грн (а.с. 72);

- квитанцію АТ «Кристал Банк» від 09.04.2021 на загальну суму 33 948,30 грн; отримувач: ТОВ «Дар Авто»; платник: ОСОБА_1 ; призначення платежу: оплата за послуги СТО згідно рах. 1203 від 06.04.2021 (а.с. 74).

Крім того, на підтвердження позовних вимог до позовної заяви долучено: копію протоколу огляду транспортного засобу № 2167 від 07.10.2020 (а.с. 30-35) з якого вбачається, що його складено в присутності ОСОБА_6 ; електронне повідомлення (а. 36-37), роздруківку веб-сайту Price.ua (а.с. 39-40), фототаблицю до звіту про оцінку майна № 2167 від 12.10.2020 (а.с. 41-61), копію заяви про страхове відшкодування від 30.09.2020 (а.с. 75), вимогу від 25.08.2021, адресовану відповідачу, з описом вкладення та фіскальним чеком про сплату послуг АТ «Укрпошта» (а.с.76-79).

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення в повній мірі не відповідає.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України /далі - ЦК України/).

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Положеннями ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК України).

Тлумачення статті 1187 ЦК України свідчить, що джерелом підвищеної небезпеки слід вважати діяльність, що здійснюється з тим чи іншим залученням/використанням предметів матеріального світу та/або природних (фізичних) процесів, які за певних умов часу та місця в силу своїх якісних та кількісних характеристик об`єктивно створюють в процесі володіння ними (незалежно від факту їх експлуатації) підвищену порівняно із звичайними життєвими обставинами небезпеку завдання шкоди (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 127/5920/22 /провадження № 61-10553св22/).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 5 статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала . Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема: висновками експертів.

Зі змісту долученої до позову постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 05.11.2020 у справі № 755/14555/20 вбачається, що ОСОБА_2 визнано винним, зокрема, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, вина відповідача є доведеною, а відтак завдана ним шкода має відшкодовуватися ним в обсязі заподіяних збитків.

Позивачем на відновлення пошкодженого, з вини відповідача, транспортного засобу Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_2 витрачено грошову суму в загальному розмірі 421 469,00 грн, що підтверджується:

-квитанцією АТ «Кристал Банк» від 10.11.2020 на загальну суму 99 800,00 грн; платник: ОСОБА_1 ; отримувач: ТОВ «Дар Авто»; призначення платежу: передоплата за послуги СТО згідно рах. 3820 від 05.11.2020;

-квитанцією ПАТ «КБ «Приват Банк» від 30.12.2020 на загальну суму 70 000,00 грн; платник: ОСОБА_1 ; отримувач: ТОВ «Дар Авто»; призначення платежу: передоплата за послуги СТО згідно рах. 3820 від 05.11.2020;

-квитанцією ПАТ «КБ «Приват Банк» від 12.01.2021 на загальну суму 157 920,70 грн; платник: ОСОБА_1 ; отримувач: ТОВ «Дар Авто»; призначення платежу: технічне обслуговування та ремонт авто згідно рах. 3820 від 05.11.2020;

-квитанцією до прибуткового касового ордера від 25.11.2020; платник: ОСОБА_1 ; отримувач: ФОП ОСОБА_5 ; на загальну суму 59 800,00 грн;

-квитанцією АТ «Кристал Банк» від 09.04.2021 на загальну суму 33 948,30 грн; отримувач: ТОВ «Дар Авто»; платник: ОСОБА_1 ; призначення платежу: оплата за послуги СТО згідно рах. 1203 від 06.04.2021.

Під час розгляду справи в апеляційному суді позивач визнає той факт, що від АТ «СГ «ТАС» він отримав 127 500,00 грн страхової виплати, 27 700,00 грн - сума відшкодована відповідачем до подання позовної заяви, при цьому категорично заперечував подання до суду заяви про зменшення позовних вимог та пояснив суду що коштів від відповідача ОСОБА_2 в сумі 200 000,00 грн. він не отримував, ніяких розписок відповідачу за цією сумою не видавав.

За таких обставин, залишок невідшкодованої суми збитків, завданих позивачу з вини відповідача, становить 266 269,00 грн з розрахунку: 421 469,00 (загальна сума витрат позивача на відновлення транспортного засобу) - 127 500,00 грн (страхова виплата) - 27 700,00 грн (сума відшкодована відповідачем до подання позовної заяви).

Разом з тим, суд першої інстанції, розглядаючи справу з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, не з`ясував дійсного наміру та волевиявлення сторони позивача на подання такої заяви та дійшов необґрунтваного висновку про стягнення з відповідача на вішкодування шкоди в сумі 66269 грн., оскільки під час апеляційного розгляду справи позивач категорично заперечував подання до суду першої інстанції заяви про зменшення позовних вимог.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно положень ч. ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

На підтвердження надання правничої допомоги та визначеного розміру на її оплату, до матеріалів справи позивачем, зокрема, долучено:

-копію договору про надання правничої допомоги від 26.07.2021, укладеного між позивачем та адвокатом Петраш С.А. (а.с. 80), зі змісту п. 4.1 якого вбачається, що клієнт сплачує адвокату гонорар за наступні послуги у розмірі: складання позовної заяви - 2 500,00 грн; складання відповіді на відзив - 2 000,00 грн; за кожну участь в судовому засіданні - 2 000,00 грн;

- копію квитанції до прибуткового касового ордера від 26.07.2021 на загальну суму 2 500,00 грн (а.с. 82);

-попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звзку з розглядом цивільної справи про стягнення матеріальної шкоди (а.с. 81), за змістом якого: складання позовної заяви - 2 500,00 грн; складання відповіді на відзив - 2 000,00 грн; за кожну участь в судовому засіданні (4 по 2 000,00 грн) - 8 000,00 грн.

Відповідач по справі заяву про зменшення витрат на правничу допомогу, заперечень в будь-якій формі щодо суми заявленого до стягнення розміру таких витрат, - не подав.

Отже, витрати позивача на правничу допомогу підлягають відшкодуванню в сумі 2 500,00 грн, оскільки адвокат Петраш С.А. участь в судових засіданнях не приймав (у зв`язку з розглядом справи без виклику сторін - у письмовому провадженні), відповідь на відзив не складав (оскільки відповідачем не було подано відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов до висновку про задоволення апеляційної скарги та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , то з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений позиваем при зверненні до суду в сумі 1754,69 грн. та судовий збір сплачений за подачу апеляційної скарги в сумі 4074 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червн 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ; АДРЕСА_2 ):266269,00грн. матеріальної шкоди, 2 500,00 грн. витрат на правову допомогу, 1754,69 грн. судового збору сплаченого при поданні позовної заяви та 4074 грн. за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна