КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/18/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2024року місто Київ

справа №761/14185/23

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 липня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Пономаренко Н.В., повний текст рішення складено 18 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на його користь:

недоотриману пенсію, яка була нарахована ОСОБА_2 в розмірі 97724,97 грн.;

коштів нарахованих ОСОБА_2 згідно рішення суду за період з травня 2010 року по грудень 2010 у розмірі 1197,11 грн., що входить до складу його спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

В обґрунтування вимог посилався на те, що він є сином ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказував, що Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві листом від 06 січня 2023 року №2600-0501-8/3517 у відповідь на запит приватного нотаріусу Бучанського районного округу Київської області Кінащук М.А. №186/02-14 від 20 грудня 2022 року повідомило про те, що на ім`я ОСОБА_2 існують недоотримані кошти, а саме недоотримана пенсія в сумі 97724,97 грн., що належать до сплати та нараховані кошти згідно рішення суду за період з травня 2010 року по грудень 2010 в розмірі 1197,11 грн.

Зазначав, що 10 березня 2023 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Кінащук М.А. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом (спадкова справа №39/2022, зареєстровано в реєстрі за №234), відповідно до якого право на спадщину за законом на підставі ст.1261 ЦК України спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 є її син - ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з: недоотриманої пенсії в сумі 97724,97 грн. та коштів, нарахованих згідно рішення суду за період з травня 2010 по грудень 2010 року в розмірі 1197,11 грн., які не були одержані за життя, та належали їй згідно повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 2600-0501-8/3517 від 06 січня 2023 року. Загальна вартість спадкового майна 98922,08 грн.

Посилався на те, що 13 березня 2023 року він звернувся до Головного управління пенсійного фонду України у місті Києві за виплатою недоотриманої пенсії за померлу ОСОБА_2 , що підтверджується розпискою-повідомленням №4860. Однак виплати грошових коштів у розмірі 98922,08 грн., як це передбачено у свідоцтві про право на спадщину за законом (спадкова справа № 39/2022. зареєстровано в реєстрі за № 2341) відповідачем на його користь здійснено не було, що є порушенням його майнового права.

Вказував, що листом №2600-0501-8/54862 від 24 березня 2023 року ГУ Пенсійного фонду України в місті Києві повідомило, що виплата нарахованої недоотриманої пенсії спадкоємцю ОСОБА_1 за померлу ОСОБА_2 підлягає виплаті на умовах Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до п.1 ч.1 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року №1165.

Позивач вважає такі дії відповідача незаконними, у зв`язку із чим звернувся до суду з вказаним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 липня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві недоотриману пенсію, яка була нарахована ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 97724,97 грн. та коштів, нарахованих ОСОБА_2 згідно рішення суду за період з травня 2010 року по грудень 2010 року у розмірі 1197,11 грн., що входить до складу спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 березня 2022 року, виданого та зареєстрованого в реєстрі за №234 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Кінащук М.А.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на користь ОСОБА_1 1073,60 грн. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог посилалося на те, що недоотримана пенсія в зв`язку зі смертю виплачується відповідно до ч.3 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір недоотриманої пенсії визначається за період, початок якого рахується від дня звернення за пенсією з урахуванням норм статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за три роки перед зверненням за пенсією, але не більше, ніж по місяць смерті пенсіонера включно, тобто за три роки з моменту звернення спадкоємця з усіма необхідними документами до органів Пенсійного фонду.

Вказувало, що розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 розрахований за три роки на дату формування відповіді 04 січня 2023 року, а також, що розмір недоотриманої пенсії буде зменшено в залежності від дати зверненням за недоотриманою пенсією до територіального органу Пенсійного фонду спадкоємця із оформленим свідоцтвом про право на спадщину. Отже розмір недоотриманої пенсії буде змінюватись.

Зазначало, що виплата нарахованої недоотриманої пенсії спадкоємцю ОСОБА_1 за померлу ОСОБА_2 підлягає виплаті на умовах Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року №1165. А тому, виплата недоотриманої пенсії за померлу ОСОБА_2 буде здійснюватися в межах відповідного фінансового ресурсу в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року №1165.

Посилалося на те, що розмір пенсії не є сталою величиною, тому позивач не може розраховувати, а суд не може встановлювати її розмір. Розрахунок розміру пенсії проводиться виключно органами Пенсійного фонду України відповідно до норм чинного законодавства, отже, немає жодних підстав для визнання протиправними дій Головного управління.

01 березня 2024 року від позивача на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу,в якому останній зазначав, що скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, просив рішення суду залишити без змін.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 06 вересня 2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 .

Листом від 06 січня 2023 року №2600-0501-8/3517 у відповідь на запит приватного нотаріуса Бучанського районного округу Київської області Кінащук М.А. №186/02-14 від 20 грудня 2022 року, Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повідомило про те, що на ім`я ОСОБА_2 існують недоотримані кошти, а саме недоотримана пенсія в сумі 97724,97 грн., що належать до сплати та нараховані кошти згідно рішення суду за період з травня 2010 року по грудень 2010 в розмірі 1197,11 грн.

10 березня 2023 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Кінащук М.А. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 на ім`я її сина ОСОБА_1 , яке зареєстровано в реєстрі за №234 (спадкова справа №39/2022).

Спадщина, на яку видано вказане свідоцтво, складається з: недоотриманої пенсії в сумі 97724,97 грн. та коштів, нарахованих згідно рішення суду за період з травня 2010 по грудень 2010 року в розмірі 1197,11 грн., які не були одержані за життя, та належали їй згідно повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №2600-0501-8/3517 від 06 січня 2023 року. Загальна вартість спадкового майна 98922,08 грн.

13 березня 2023 року позивач звернувся до Головного управління пенсійного фонду України у місті Києві за виплатою недоотриманої пенсії за померлу ОСОБА_2 , що підтверджується розпискою-повідомленням №4860.

Відповідно до розписки-повідомлення №4860 від 13 березня 2023 року позивачем до відповідача, зокрема, було подано свідоцтво про право на спадщину за законом.

Однак виплати грошових коштів у розмірі 98922,08 грн., як це передбачено у свідоцтві про право на спадщину за законом (спадкова справа №39/2022, зареєстровано в реєстрі за № 2341) відповідачем на користь позивача здійснено не було.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідь на адвокатський запит від 20 березня 2023 року ГУ Пенсійного фонду України в місті Києві направило лист №2600-0501-8/54862 від 24 березня 2023 року, яким повідомило, що 13 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління за виплатою недоотриманої пенсії розрахований за період з 13 березня 2020 року по 31 серпня 2022 року. Виплата нарахованої недоотриманої пенсії спадкоємцю ОСОБА_1 за померлу ОСОБА_2 підлягає виплаті на умовах Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 року №1165. Виплата недоотриманої пенсії за померлу ОСОБА_2 буде здійснюватися в межах відповідного фінансового ресурсу в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 року №1165.

Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі №243/13575/19 викладено висновок про те, що тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що

- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 43/3505/16-ц (провадження №14-271цс18) зазначено, що підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України. Тому припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій Фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі №428/8648/20 (провадження №61-12340св21) та від 01 червня 2022 року в справі №428/3156/20 (провадження №61-1302св21).

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Норми ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Аналогічні правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 23 лютого 2022 року по справі №428/10113/20, від 29березня 2023 року по справі №263/12032/20.

Таким чином, суд першої інстанції встановивши, що позивач має право на спадкове майно - пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним у даних правовідносинах, дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивача, як спадкоємця відповідно до статті 1227 ЦК України на отримання належного йому спадкового майна - пенсії та сум спадкодавця, які залишилися не отриманими останньою за її життя.

При цьому, дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавців пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.

А відтак, доводи апеляційної скарги про те, що недоотримана пенсія в зв`язку зі смертю виплачується відповідно до ч.3 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розмір недоотриманої пенсії визначається за період, початок якого рахується від дня звернення за пенсією з урахуванням норм статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за три роки перед зверненням за пенсією, але не більше, ніж по місяць смерті пенсіонера включно, тобто за три роки з моменту звернення спадкоємця з усіма необхідними документами до органів Пенсійного фонду спростовуються вищевикладеним.

Щодо посилання відповідача на те, що виплата недоотриманої пенсії за померлу ОСОБА_2 буде здійснюватися в межах відповідного фінансового ресурсу в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року №1165, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що Порядок №1165 впроваджує додаткові умови виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам за минулий період, які не передбачені ані Конституцією України, ані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є базовими нормативно-правовими актами, приписи яких підлягають застосуванню при вирішенні спірних правовідносин.

Враховуючи викладене положення Порядку Кабінету Міністрів України №1165 не регулюють спадкові правовідносини, які є вданому спорі, оскільки недоотримана пенсія набула статусу спадкового майна, право власності на яке у позивача підтверджене свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10 березня 2023 року, зареєстрованого в реєстрі за №234.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо підстав для задоволення позовних вимог є законними і обґрунтованими, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: