Справа № 468/160/24
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2024 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого по справі судді Янчук С.В., секретаря Онофрійчук М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Баштанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів. На підтвердження позовних вимог в заяві вказав, що 21 вересня 2021 року за рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області по справі №468/487/21-ц шлюб між сторонами розірваний. На підставі судового наказу Баштанського районного суду Миколаївської області від 13.04.2021р. по справі №468/398/21-ц з позивача стягуються на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів позивача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

06 грудня 2022 року позивач зареєстрував повторний шлюб із ОСОБА_4 , яка має двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батько цих дітей ОСОБА_7 помер у грудні 2020 року. Рішенням Новобузького районного суду від 15.02.2024 року позивача - ОСОБА_1 визнано усиновлювачем неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначає, що після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання доньки від першого шлюбу його сімейний стан змінився: позивач зареєстрував новий шлюб, та у новому шлюбі на утриманні останнього знаходяться, крім дружини, ще двоє неповнолітніх дітей. Зі зміною сімейного стану у позивача змінився внаслідок цього і майновий стан, так як в нього збільшились витрати, які здійснюються не лише на себе, але і на утримання нової сім`ї. Окрім того вказує, що з 15 вересня 2022 року знаходиться на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . У зв`язку з чим ОСОБА_1 постійно несе значні витрати на захист та забезпечення власного життя і здоров`я, а також на підтримку функціональних потреб під час проходження військової служби.

Ухвалою від 01.02.2024 відкрито провадження по справі.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, відповідно до заяви просять розгляд справи проводити у їх відсутність.

Відповідач до суду не з`явилася, про розгляд справи повідомлена вчасно та належним чином. Представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника, просять відмовити в задоволені позову.

09.04.2024 року до суду надано відзив відповідача, згідно якого відповідачка позов не визнає, просить відмовити в його задоволені.

Суд, дослідивши матеріали справи (копію паспорту та РНОКПП ОСОБА_1 , копію РНОКПП та паспорту відповідачки ОСОБА_2 , копію рішення Баштанського районного суду по справі 468/487/21-ц про розірвання шлюбу,копію судового наказу від 13.04.2021р. про стягнення аліментів, копію відоцтва про народження ОСОБА_3 , копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , копію свідоцтв про народження ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , копію свідоцтва про смерть ОСОБА_7 , копію довідки Інгульської сільської ради від 16.01.2024р. N5, копію розрахунку заборгованості по аліментах станом на 12.01.2024р, копії скріншотів з додатку приват24, копію довідки про перебування на військовій службі Позивача, копію скріншоту з АСВП по ВП 65398173 (стягнення по аліментах),копію постанови державного виконавця по ВП 65398173, копію рішення Новобузького районного суду по справі 468/2864/23, відзив з додатками відповідача, копію форми індивідуальної програми реабілітації інваліда що видається МСЕК відносно ОСОБА_9 , копію довідки до акту огляду МСЕК відносно ОСОБА_9 від 05.05.2020 року, виписку із медичної карти ОСОБА_3 №712 від 28.02.2024, виписку із медичної карти ОСОБА_3 №1076 від 08.08.2024, результати огляду від 25.02.2021 відносно ОСОБА_3 ) приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Баштанського районного суду від 13.04.2021 року присуджено стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.3 ст.181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Крім того, в наказному, тобто безспірному порядку, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч.5 ст.183 СК України).

В ч.1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Та обставина, що позивач одружився вдруге та став усиновлювачем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та почав їх утримувати, сама по собі не свідчить про погіршення матеріального стану позивача та не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки позивачем не доведено що загальний сукупний розмір аліментів, які з нього стягуються, перевищує встановлений ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження".

Так,позивачем не долучено належних доказів майнового стану дружини ОСОБА_4 , зокрема,відомостей про нараховані та отриманні доходи з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, Пенсійного фонду України та органів соціального захисту, яким здійснюється нарахування, виплата або облік таких доходів. При цьому довідка Інгульської сільської ради від 16.01.2024р. N5 не є належним доказом, оскільки селищна рада не відноситься до уповноважених органів, якими здійснюється нарахування, виплата або облік доходів чи виплат громадян.

Поява дітей в іншому шлюбі та укладення нового шлюбу, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного суду від 03.06.2020 року у справі №760/9783/18-ц, від 16.09.2020 року у справі №565/2071/19, від 28.05.2021 року у справі №715/2073/20.

Факт відсутності у батька можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільніє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Дана правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі №344/10971/16-ц.

Посилаючись на погіршення свого матеріального стану, позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження того, який матеріальний стан (чи був він працевлаштований, який заробіток мав, чи були у нього інші доходи тощо) був у нього на час винесення судового наказу Баштанським районним судом Миколаївської області від 13.04.2021 року, та яким він є на теперішній час.

Саме ж по собі існування у позивача дітей від іншого шлюбу, перебування нової дружини та їх спільних дітей на утриманні позивача не є достатньою правовою підставою саме для зменшення вже визначеного судовим рішенням розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 у порядку ст. 192 СК України без надання відповідних доказів зміни матеріального стану, погіршення чи поліпшення здоров`я позивача по зрівнянні з тим, які були до видачі судового рішення.

Щодо посилання позивача на погіршення його матеріального стану у зв`язку з тим, що останній постійно несе значні витрати на захист та забезпечення власного життя і здоров`я, а також на підтримку функціональних потреб під час проходження військової служби, суд зазначає наступне.

Позивачем до позовної заяви не долучено жодних доказів того, що він як військовослужбовець використовує власні кошти на матеріально-технічне забезпечення для проходження служби, зокрема, для придбання військового майна та суми таких витрат. Позивачем не надано жодних доказів своїх видатків, при порівнянні яких з поточним доходом позивача можливо б було зробити висновок про дійсний матеріальний стан позивача.

Тобто, ніяких належних, та достовірних доказів, якими, зокрема, можуть бути відомості з Державного реєстру платників податків та інших державних баз даних, довідки державних установ, організацій, на підтвердження наявності/відсутності джерел доходів, їх розміру, фінансові або бухгалтерські документи позивач суду не надав.

Суд позбавлений можливості перевірити та оцінити, які джерела доходу мав та має наразі позивач, яким чином та наскільки змінився розмір його доходу, як це вплинуло на фактичний розмір аліментів, які сплачуються ним на користь доньки ОСОБА_3 , та відповідно яким чином змінився (погіршився) матеріальний стан платника аліментів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не може, крім того, розмір стягуваних аліментів за рішеннями суду не є завищеними, тому суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.12ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Крім того, відповідно до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.7 ст. 81 ЦПК України).

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (ч.1 ст. 84 ЦПК України).

Отже, саме позивач повинен був довести обставини, які мають значення для вирішення спору за ст. 192 СК України, та надати відповідні докази, що позивачем зроблено не було. Ніяких клопотань з цього приводу ним також заявлено не було. Доказів скрутного матеріального становища, яке настало у зв`язку з виконанням службових обов`язків та наявністю інших дітей та дружини на утриманні до суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-183, 192 СК України, ст.ст. 12,13,18,81 259, 263-265ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 24.04.2024 року.

СУДДЯ: