Провадження №2/523/615/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань Бєлік Л.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони у справі є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що протягом останніх трьох років відповідач активної участі у вихованні дитини не приймає, інколи надав матеріальну допомогу на утримання дитини, станом на цей час дитина повністю перебуває на утриманні та забезпечені матері. у зв`язку викладеним позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 12 000 гривень щомісячно.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись з позовними вимогами, 08.12.2022 року відповідач подав відзив на позовну заяву. Згідно поданого відзиву відповідач зазначив, що позовні вимоги є не обґрунтованими, позивач не надала суду доказів на підтвердження обставин викладених у позові. Відповідач визнав позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини в сумі 2 272, 00 гривень (а.с.28-40).

Крім іншого, 22.02.2023 року (вх. № 2254) надійшло клопотання представника позивача про приєднання до матеріалів справи доказів на підтвердження позовних вимог (а.с.51).

В подальшому, ухвалою суду від 25 травня 2023 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано від ТОВ Морське агентство «Наутілус» засвідчені копії документів (трудовий договір, контракт) щодо працевлаштування моряка громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.71).

Не погоджуючись з відзивом на позовну заяву представник позивача адвокат Береговий В.В. подав відповідь на відзив. Згідно якої представник позивача зазначив, що позивач не погоджується з доводами відповідача та відповідно наполягає на задоволенні позовних вимог (а.с.75-79). До відповіді на відзив представник позивача надав низку документів щодо стану здоров`я дитини (а.с.80-89).

На виконання ухвали про витребування доказів на адресу суду 19.09.2023 року (вх. № 26974) надійшов лист-відповідь за підписом заст. директора ТОВ «Морське Агентство «Наутілус» та надано копії документів щодо працевлаштування відповідача (а.с.98-102).

Крім іншого, 05.10.2023 року (вх. № 28716) представником позивача адвокатом Береговим В.В. надано заяву про долучення доказів, а саме квитанції щодо понесених позивачем витрат на лікування дитини (а.с.104-115).

В подальшому, 16.11.2023 року (вх. № 8964) на адресу суду за підписом позивача надійшли пояснення по суті позову, згідно письмових пояснень позивач зазначила, що твердження відповідача щодо не надання жодних доказів щодо стану здоров`я дитини є не припустимими, зазначила, що в матеріалах справи міститься достатня кількість медичних документів, які підтверджують стан здоров`я дитини, а відтак підтверджують й позовні вимоги (а.с.124-126). До письмових пояснень позивач надала низку квитанцій про оплату відповідачем аліментів в добровільному порядку (а.с.128-157).

На адресу суду 27.02.2024 року (вх. № 6616) надійшла уточнена позовна заява про стягнення аліментів на та додаткових коштів/витрат на дитину (а.с.171-176).

Ухвалою суду від 28 лютого 2024 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Берегового Віталія Васильовича про прийняття до розгляду позовної заяви про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину.

Прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі: 6 000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину у розмірі: 6 000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.187-188).

В останнє судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, на адресу суду надійшла заява за підписом представника позивача щодо можливості проведення судового засідання у відсутність сторони позивача, згідно якої представник зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.199). До заяви представник позивача надав детальний розрахунок щодо додаткових витрат, які позивач несе на утримання дитини (а.с.203-206).

Відповідач ОСОБА_2 про час та місце слухання справи повідомлений (а.с.197), до суду не з`явився, про причини не явки суду не повідомив. Надав суду відзив на позовну заяву та докази щодо добровільної оплати аліментів на утримання дитини, а також письмові пояснення щодо позову.

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином, судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, представник позивача звернувся на адресу суду з заявою про слухання справи за його відсутності, відповідач повідомлений, а відтак підстав для відкладення слухання справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не встановлено.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази надані на підтвердження та спростування позовних вимог в їх сукупності, встановивши факти і відповідні їм правовідносини дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини в розмірі: 6 000 грн. до досягнення дитиною повноліття позивач, згідно заяви (уточнення позовних вимог) зазначила, що відповідач дійсно надає матеріальну допомогу на утримання дитини, однак, такої допомоги, з урахуванням хвороби сина, не вистачає на належне забезпечення дитини та його медичні обстеження та лікування.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі: 6 000 гривень до досягнення нею повноліття, суд виходить з наступного.

Як передбачено ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України «Про державний бюджет на 2024 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років (вікова категорія дитини) становить - 3196 гривень.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Тобто, законодавець передбачив право особи з якою проживає дитина визначатись у якій формі отримувати аліменти: у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі.

Відповідач є особою працездатного віку, даних про незадовільний стан здоров`я відповідача суду надано не було. Судом встановлено, що й не заперечувалось безпосередньо відповідачем, що останній працює на судах іноземних компаній, заробітна плата на місяць становить 5 000 доларів США (а.с.98-102).

Судом досліджується відзив на позовну заяву за підписом відповідача (ас.28-30).

Згідно поданого відзиву відповідач зазначив, що позивачем не доведено та не надано доказів щодо витрат на дитину, зокрема щодо додаткових витрат. Позивач взагалі не довела сплати аліментів на утримання дитини в розмірі: 6 000 гривень. Відповідач зазначив, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини визнає в розмірі 2 272, 00 гривень, що є належним та справедливим розміром на дитину відповідного віку. До відзиву на позов надав квитанції на сплату аліментів в добровільному порядку:

16.03.2022 року 10 000 гривень (аналогічна квитанція міститься на 156)

21.04.2022 року 6 000 гривень

23.05.2022 року 5 000 гривень (аналогічна квитанція міститься на 154)

20.06.2022 року 5 025, 13 гривень (аналогічна квитанція міститься на а.с.153).

21.07.2022 року 5 025, 13 гривень (аналогічна квитанція міститься на 155)

23.08.2022 року 6 532, 66 гривень

22.09.2022 року 5 025,13 гривень

16.10.2022 року 1000 гривень

21.10.2022 року 5 025, 13 гривень

21.11.2022 року 5 025, 13 гривень

21.12.2022 року 5 025, 13 грн.;

Судом досліджуються квитанції надані відповідачем на підтвердження участі в матеріальному забезпеченні дитини, які подані останнім до письмових пояснень (а.с.128-157).

Квитанції:

20.01.2023 року 5 025, 13 грн.;

10.02.2023 року 2 000 грн.

20.02.2023 року 3 025, 13 грн.;

27.02.2023 року 1 507, 54 грн.;

02.03.2023 року 904, 52 грн.;

19.03.2023 року 5 025, 13 грн.;

25.03.2024 року 3015, 08 грн.;

16.04.2023 року 5 025, 13 грн.;

25.04.2023 року 3 015,08 грн;

25.04.2023 року - 8 040, 20 грн.;

07.05.2023 року 2 512, 56 грн.;

19.05.2023 року 5 025,13 грн.

17.06.2023 року 5 025, 13 грн.;

01.07.2023 року 1 527, 64 грн. + 1 165, 83 грн.;

01.07.2023 року 321, 61 грн;

11.07.2023 року 1 005, 23 грн.;

11.07.2023 року 512, 56 грн.

13.07.2023 року 814, 07 грн;

13.07.2023 року 311, 56 грн.,

20.07.2023 року 5 025, 13 грн.;

02.08.2023 року 2010, 05 грн.

10.08.2023 року 3015, 08 грн.

29.08.2023 року 3 517, 59 грн;

21.09.2023 року 5 025, 13 грн.

Отже, судом встановлено, що відповідач з березня по грудень 2022 року та з січня 2023 року по 21.09.2023 року в добровільному сплачував аліменти на утримання дитини, що безпосередньо підтверджено матеріалами справи. Розмір щомісячної матеріальної допомоги становить 5 025, 13 гривень, та одна квитанція надана на 10 000 гривень та на 8 040, 20 грн.

Таким чином, вирішуючи питання щодо розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, також слід враховувати рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального забезпечення дитини. Суд вважає, що визнаний відповідачем розмір аліментів на утримання дитини в сумі: 2 272, 00 не буде відповідати інтересам дитини, та є таким, що не забезпечить дитині мінімальних потреб на її утримання та розвиток.

Судом не приймаються до уваги доводи відповідача щодо того, що спільна дитина сторін у справі певний час проживає та перебуває на повному отриманні відповідача, тобто батька, оскільки відповідно до часу проживання дитини з батьком, який визначений відповідачем у поясненнях по суті позову (а.с.124 зв.) такий, сумарно з 2022 року по 2023 року становить 82 дні, в той час, як рік становить 365 днів, тобто протягом всього останнього часу дитина проживає та перебуває на утриманні матері.

Батьки мають право і обов`язок виховувати своїх дітей та піклуватися про їх здоров`я, надавати їм освіту та готувати їх до праці. Батьки спільно виховують дітей. Якщо один з батьків проживає окремо від сім`ї, він зобов`язаний брати участь у вихованні дітей і має право спілкуватися з ними.

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем до стягнення розмір аліментів на утримання дитини в розмірі: 6 000 гривень, є таким, що буде відповідати інтересам дитини та не буде порушувати прав відповідача, оскільки відповідач в добровільному порядку надавав допомогу на утримання дитини в розмірі: 5 025, 13 гривень щомісячно.

Окрім цього, у відповідності до положень статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання дитини в розмірі: 6 000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з її хворобою. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини.

В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Предметом доказування в справах даної категорії є наявність особливих обставин для понесення додаткових витрат, інших істотних обставин. Спір між батьками щодо розміру додаткових витрат може бути вирішено судом.

У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами.

У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами. Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 по справі № 6-1489цс17 та від 08 травня 2018 року у справі № 272/118/17.

В обґрунтування вимог про стягнення додаткових витрат на дитину позивач зазначила, що дитина сторін у справі має захворювання внаслідок ураження центральної нервової системи, яка потребує постійного лікування та лікарського нагляду.

Судом встановлено, що відповідно до виписки з історії хвороби № 3315, станом на 20.07.2021 рік дитина постійно хворіє, встановлено діагноз «ДЦП, спастична диплегія, GMFCS ІІІ, еквінусна деформація стоп» (а.с. 51 зв.)

Відповідно до медичного висновку № 4 про дитину з інвалідністю віком до 18 років від 29.02.2024 року, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має захворювання: нижній спастичний парапарез з привідними контрактурами стегон, стан після ахіллопластики еквіно-валігусна установка стоп 3 рівня, дизартрія внаслідок пологової травми. Даний висновок дійсний до 28.02.2026 року (а.с.202).

Таким чином, судом встановлено, що дитина сторін у справі є дитиною з інвалідністю, потребує медичного обстеження та огляду, а тому судом не приймаються до увагу доводи відповідача щодо того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження хвороби спільної дитини.

Позивачем надано розрахунок щодо витрат на проходження курсу лікування на рік з зазначенням вартості препаратів, згідно до якого загальна вартість на 2022 рік становить: 16 117, 36 гривень.

Щодо медичної страховки, з урахуванням особливості здоров`я дитини 10 000 гривень.

Послуги логопеда 6 000 гривень.

Згідно таблиці наданої позивачем щодо додаткових витрат на дитину, в місяць позивач витрачає на дитину в середньому 9 000 гривень, до визначеного розміру витрат відповідно входять, курси лікування, харчування, одяг, медичне обстеження.

Згідно наданого розрахунку за 2022 рік позивач понесла витрати у розмірі 84 000 гривень

За 2023 рік 108 000 гривень та за 6 місяців 2024 року 54 000 гривень (а.с.206).

Судом не приймаються до уваги витрати визначені позивачем щодо сплати платежів за житло в розмірі 2 000 гривень, оскільки витрати щодо сплати комунальних послуг не є такими, що входять до додаткових витрат на дитину.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем належними, допустимими та достатніми доказами доведено понесення нею додаткових витрат на дитину, які викликані особливими обставинами на загальну суму 144 800 гривень, судом відхиляються та не приймаються до розрахунку витрати в розмірі: 4 000 гривень, що понесені з транспортом до Республіки Молдова та оплата комунальних послуг.

Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Суд звертає увагу, що відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Суд виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків, суд відносить частину витрат на іншого.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, та виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, закріпленому в ст. 141 СК України, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесених додаткових витрат підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача коштів в розмірі: 72 400 гривень, тобто фактично понесені 144 800 /2 =72 400 гривень.

При визначенні розміру додаткових витрат суд може стягнути з відповідача й більшу частину понесених позивачем додаткових витрат на утримання дитини, враховуючи матеріальне становище сторін та відсутність у позивача можливості отримувати самостійний дохід у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дитиною. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін може звернутися до суду з відповідною вимогою про збільшення або зменшення суми додаткових витрат (Постанова Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 607/1909/16ц).

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

На відміну від аліментів, за своїм цільовим призначенням додаткові витрати не є коштами спрямованими на утримання дитини.

Сплачуються вони лише у зв`язку із настанням в житті дитини певних особливих обставин, перелік яких не є вичерпним і встановлюється індивідуально у кожному конктретному випадку.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами; витрати на розвиток здібностей дитини до музики - оплата навчання у музичній школі, придбання необхідного музичного інструмента, тощо). Тобто, заявляючи разові витрати необхідно надати докази усієї суми витрат, та просити стягнути половину.

При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат (наприклад, надавати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, а також призначення та вартість ліків, які необхідно придбавати дитині).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 84 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Також, відповідно до положення ч. 7 ст. 81 ЦПК України - суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням досліджених доказів, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі: 6 000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та стягнення з відповідача додаткових витрат у розмірі: 72 400 гривень, як таких, що фактично понесені.

Розглядаючи даний позов в межах позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання дитини в розмірі: 6 000 гривень щомісячно, до досягнення повноліття, суд не вбачає підстав для його задоволення саме в такому визначенні/обгрунтуванні, оскільки до позову не надано доказів, розрахунку підтвердженого належними доказами щодо таких витрат у майбутньому, а саме до досягнення повноліття, а тому, судом вирішується така вимога лише в частині фактично понесених позивачем додаткових витрат на утримання дитини, що повязано з захворюванням дитини.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 84 СК України, ст.ст. 3, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 273, 274, 354-355, пп.15.5 п.15 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та стягнення додаткових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) - аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі: 6 000 гривень, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 16.09.2022 року (день подання позовної заяви до суду) та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) понесені додаткові витрати на утримання дитини в розмірі: 72 400 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 992, 40 гривень.

В решті позовних вимог залишити без задоволення.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 14.06.2024р.

Суддя: