Провадження №2/359/1941/2024
Справа №359/3391/24
09 грудня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Журавського В.В.
при секретарі Алфімовій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: товарна біржа «Київська універсальна біржа», про визнання договору купівлі-продажу нерухомості дійсним та визнання права власності на житловий будинок, -
1. Короткий зміст позовних вимог.
2. Процесуальні дії у цивільній справі.
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2024 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.99-100).
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2024 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.115).
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області 09 грудня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України.
3. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову.
Представник позивачів ОСОБА_6 надав до суду заяву, якою підтримав пред`явлений позов та наполягав на його задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала. На підставі ч.11 ст.128 ЦПК України вона була повідомлена про судове засідання через оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.121).
Представник третьої особи також не з`явився у судове засідання та свої пояснення щодо пред`явленого позову не надав. Про час та місце розгляду цивільної справи був повідомлений належним чином.
4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Встановлено, що 15 жовтня 1996 року ОСОБА_1 , діючи від власного імені та від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , придбала у ОСОБА_4 житловий будинок загальною площею 76,3 кв.м., в тому числі житловою площею 50,6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
09 серпня 2003 року ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_8 та змінила своє дошлюбне прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с.21).
Рішенням Золочівської сільської ради Бориспільського району №907-31-VIII від 17 лютого 2023 року у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передано земельну ділянку площею 0,1911 га з кадастровим номером :01:013:0617, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.33).

Спірні правовідносини регулюються гл.24 «Набуття права власності» розділу І «Право власності» книги третьої «Право власності та інші речові права» ЦК України, гл.20 «Купівля-продаж» розділ ІІІ «Окремі види зобов`язань» ЦК Української РСР 1963 року.

5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. норми матеріального права.

Згідно з ст.328 право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положення ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

В силу ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно зі ст.224 ЦК Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

За змістом ч.2 ст.47 ЦК Української РСР якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно із ч.2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

За змістом правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 04 травня 2020 року у справі №661/3706/17 (провадження №61-37644св18), виходячи з положень статті 227 ЦК Української РСР, нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обов`язковою. За правилом статті 47 ЦК Української РСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові №3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друг сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч.2 ст.47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

5.2. норми процесуального права.

За правилами ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положенням ч.1 ст.77, а також ч.1, ч.2 ст.80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_10 №72172266 від 21 березня 2024 року було відмовлено у проведенні реєстраційних дій, а саме державній реєстрації права власності позивачів на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки чинним законодавством не передбачено такої форми угоди як біржова (а.с.34-35).

Встановлено, що між сторонами по справі 15 жовтня 1996 року був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна. Вказаний договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально, всупереч вимогам ч.1 ст.227 ЦК УРСР. Водночас, вказаний договір був укладений у письмовій формі, зареєстрований Київською універсальною біржею та виконкомом Вишеньківської сільської ради народних депутатів с. Вишеньки.

Крім цього, ОСОБА_1 , яка діяла від власного імені та від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , повністю виконала умови договору, сплатила за придбане нерухоме майно грошові кошти, фактично володіє об`єктом нерухомості, угода купівлі-продажу у судовому порядку недійсною не визнавалась.

За таких обставин, суд вважає, що договір купівлі-продажу нерухомості від 15 жовтня 1996 року, зареєстрований товарною біржею «Київська універсальна біржа» за реєстраційним номером С 0462/12183, належить визнати дійсним.

Водночас, враховуючи ту обставину, що біржова угода не є правовстановлюючим документом на підставі якого проводиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, тому з метою захисту права власності позивачів за ними слід визнати також право власності по 1/3 частині у вказаному житловому будинку.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу», ст.5, ст.328, ст.392 ЦК України, ч.2 ст.47, ст.224, ст.227 ЦК Української РСР, ч.1 ст.77, ч.1, ч.2 ст.80, ч.1, ч.6 ст.81, ч.1 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.263-265, ч.6 ст.268, ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості, укладений 15 жовтня 1996 року між ОСОБА_1 , яка діяла від власного імені та від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , зареєстрований товарною біржею «Київська універсальна біржа» 15 жовтня 1996 року за №С 0462/12183.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного заочного рішення суду 09 грудня 2024 року.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський