Житомирський апеляційний суд
Справа №286/5004/23 Головуючий у 1-й інст. Вачко В.І.
Категорія 62 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Талько О.Б.,

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 286/5004/23 за позовом ОСОБА_1 до Овруцької міської ради Житомирської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 06 лютого 2024 року, постановлену під головуванням судді Вачко В.І. у м. Овручі

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом та просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 тривалістю один місяць.

В обґрунтування позову зазначала, що вона є спадкоємцем належного майна та майнових прав за заповітом ОСОБА_2 , зокрема земельних ділянок, проте пропустила термін звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки на час смерті покійної не проживала разом з нею і не знала про існування державних актів на право власності на земельну ділянку. Оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, просила визнати причини пропуску строку поважними для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 06 лютого 2024 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Овруцької міської ради Житомирської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу суду незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права, а тому просить її скасувати та ухвалити судове рішення про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 тривалістю один місяць.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що померла ОСОБА_2 все своє майно заповіла їй ( ОСОБА_1 ), проте у встановлений строк звернутися із заявою до нотаріуса вона не змогла, бо не проживала разом з бабусею і не була обізнана про існування державних актів на право власності на земельну ділянку. Так дійсно рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 26 січня 2022 року, яке набрало законної сили задоволено позов ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини тривалістю один місяць, однак 24.02.2022 почалася збройна агресія РФ і позивач була змушена виїхати з країни, оскільки проживала в прикордонному районі. Наразі ОСОБА_1 позбавлена можливості іншим шляхом відновити строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, тому просить задовольнити апеляційну скаргу.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що позовні вимоги ОСОБА_1 при зверненні до суду вперше з позовом у справі № 286/3853/21 ґрунтувались на тому, що вона просила визначити їй додатковий строк в один місяць з для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи тим, що після смерті баби позивач є спадкоємцем належного їй майна та майнових прав за заповітом, зокрема земельних ділянок; проте позивач у зв`язку з юридичною неграмотністю, незнанням про наявність правовстановлюючого документу на спадкове майно та виникненням права спадкування, пропустила термін звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і нотаріус мотивованою постановою відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, відтак, просила визнати причину пропуску строку поважною.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 26.01.2022 року, яке набрало законної сили 25.02.2022 року, задоволено позов ОСОБА_1 до Овруцької міської ради Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та надано ОСОБА_1 додатковий строк в один місяць для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , після набрання рішенням законної сили.

У грудні 2023 року ОСОБА_1 повторно звернулася до суду із вищезазначеним позовом та просила визначити їй додатковий строк в один місяць з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що в ході підготовчого провадження до розгляду справи по суті, судом встановлено, що рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 26.01.2022 року у справі № 286/3853/21, яке набрало законної сили 25.02.2022 року, задоволено позов ОСОБА_1 до Овруцької міської ради Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Проте в грудні 2023 року ОСОБА_1 повторно звернулася в суд з позовом до тієї ж самої особи, про той самий предмет і з тих самих підстав.Пунктом 3 ч.1 ст.255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (пункт 3 частини першої статті 255 ЦПК України).

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитись під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 28 листопада 1999 року у справі "Брумареску проти Румунії" ("Brumarescu v. Romania"), пункт 61).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі N 320/9224/17 (провадження N 14-225цс19) зазначила, що "згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі" (пункти 26, 27).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі N 917/1739/17 (провадження N 12-161гс19) вказано, що "предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу".

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі N 924/1473/15 (провадження N 12-15гс19)).

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі N 640/9380/19 (провадження N 61-6741св21), від 15 листопада 2021 року у справі N 428/9280/20 (провадження N 61-12194св21), від 21 грудня 2021 року у справі N 295/983/21 (провадження N 61-13906св21), від 19 січня 2022 року у справі N 766/4505/20 (провадження N 61-14440св21).

Встановивши, що у справі № 286/3853/21 задоволено позов ОСОБА_1 і надано додатковий строк для прийняття спадщини, у цій справі позивачем заявлено аналогічний позов: сторони, предмет і підстави позовних вимог залишились такими ж, що були у справі №286/3853/21, в якій ухвалено рішення, що набрало законної сили, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

З огляду на наведене та враховуючи роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 06 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та з цього дня може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.