Справа № 640/7412/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Юрлагіної Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Бірукової Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги опалення та гарячу воду, -

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2018 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», підписана представником КП «Харківські теплові мережі» Вірютіною О.В., до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якій позивач просить стягнути з відповідачів на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за опалення та гарячу воду у розмірі 72 569 (сімдесят дві тисячі п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 83 коп., яка утворилася за період з 01.08.2011 по 31.03.2018, 3 % річних у сумі 1996 грн. 30 коп., інфляційні витрати у сумі 8780 грн. 97 коп., а також судовий збір у сумі 1762 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що КП "Харківські теплові мережі" надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, згідно із Законом України «Про житлово - комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, що регулюють відносини між виконавцем послуг та споживачами, які отримують ці послуги. Проте відповідачі не виконують обов`язку щодо повної та своєчасної оплати за надані послуги з теплопостачання та гарячу воду, що призвело до утворення заборгованості за період з 01.08.2011 по 31.03.2018 у сумі 72 569 (сімдесят дві тисячі п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 83 коп.

Ухвалою суду від 21 травня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14.06.2018 у справі № 640/7412/18, н/п 2/640/2079/18 позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість в розмірі 83347 /вісімдесят три тисячі триста сорок сім/ грн. 10 коп. з яких заборгованість за послуги опалення та гарячої води за період з 01.08.2011 р. по 31.01.2018 р. в розмірі 72569,83 грн., 3% річних в розмірі 1996,30грн., інфляційні витрати в розмірі 8780,97 грн. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь КП Харківські теплові мережі витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. по 352 /триста п`ятдесят дві/ грн. 40 коп. з кожного.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06 березня 2024 року заяву відповідача ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ) про перегляд заочного рішення у справі № 640/7412/18 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу води прийнято до розгляду, призначено судове засідання.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19 березня 2024 року заяву ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення у справі № 640/7412/18 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу води задоволено. Скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 14.06.2018 у справі № 640/7412/18, н/п 2/640/2079/18 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду. Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Від відповідача ОСОБА_7 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Також просила у задоволенні позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» в частині стягнення з неї заборгованості за послуги з опалення та гарячу воду відмовити у повному обсязі. В обґрунтування обраної позиції посилалася на те, що вона жодного дня не проживала за адресою: АДРЕСА_2 , однак вказала, що була там зареєстрованою, але не була споживачем наданих позивачем послуг та не є власником, співвласником вказаної квартири. Відповідно до довідки Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства м. Чугуєва від 09.02.2024 року вона фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2013 року по день видачі довідки. З 2012 по 2013 рік працювала за кордоном, однак відміток про перетин кордону немає, оскільки термін зберігання відомостей сплив. Зазначає, що власниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , тому саме вони як власники мають утримувати майно, що їм належить. Зазначила, що на вимоги позивача, які пред`явлені за період з 28 квітня 2015 року по 27 квітня 2018 року, розповсюджуються встановлені законом строки позовної давності.

Через систему «Електронний суд» 09 квітня 2024 року від представника позивача КП «Харківські теплові мережі» Вірютіної О.В., яка діє на підставі довіреності, надійшла заява, в якій представник позивача зазначила, що інформаційно повідомляє, що розрахунок заборгованості за період з 01.06.2015 по 31.03.2018 складає 53844,43 грн. Щодо посилання Відповідачки на той факт, що вона фактично не мешкає у даній квартирі спростовує довідка про зареєстрованих осіб, що надана до матеріалів справи. Факт непроживання її у 2011-2014 роках документально не підтверджено, а отже у підприємства відсутні підстави для перерахунку гарячої води. Довідка про реєстрацію у м.Чугуїв не була надана до КП "Харківські теплові мережі" належним чином, отже на сьогодні відповідно до вимог п.28 Постанови Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 р. «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії»- Перерозподіл обсягів спожитої послуги у будинку та перерахунок із споживачем проводиться у тому розрахунковому періоді, в якому було отримано в установленому порядку інформацію про невідповідність обсягу розподіленої теплової енергії окремим споживачам обсягу, необхідному для розподілу, але не більш як за 12 розрахункових періодів. Підтвердження завернення до підприємства з заявою у Відповідачки теж відсутні.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, через систему «Електронний суд» подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без участі представника позивача, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, через систему «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи без її участі та без участі її представника, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової кореспонденції за місцем реєстрації, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у відсутність відповідачів до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з даними, які містяться у відповідях відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС в Харківській області, судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 з централізованою системою теплопостачання, яке здійснює КП «Харківські теплові мережі». Облік нарахувань здійснюється за особовим рахунком № НОМЕР_1 , що відкрито на ім`я відповідача ОСОБА_1 .

Згідно з даними, які містяться в матеріалах справи, КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення, згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, що регулюють відносини між виконавцем послуг та споживачами, які отримують ці послуги.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла на момент звернення до суду) житлово-комунальні послуги -результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з пп.1, 5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, разом з тим відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Отже, відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги.

Верховний Суд України у правовій позиції, яка висловлена в постанові від 20.04.2016 року по справі №6-2951цс15 роз`яснив, що, хоч у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Отже, відсутність договору у разі фактичного користування послугою не дає підстав не оплачувати її або оплачувати лише частково.

Статтею 67, 68 ЖК України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630 (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Стаття 509 цього Кодексу визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до положень статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України).

Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовились від послуг, які надавало їм КП «Харківські теплові мережі», то в них виник обов`язок сплатити ці послуги.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що за відповідачами утворилась заборгованість за надані послуги з теплопостачання та гарячу воду за період з 01.08.2011 по 31.03.2018 у сумі 72 569 (сімдесят дві тисячі п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 83 коп.

Доводи відповідача про те, що вона не проживала за вказаною адресою, суд вважає неспроможними, з огляду на норми частини третьої статті 9 Закону про житлово-комунальні послуги, якою визначено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відтак за змістом наведеної норми суб`єктами солідарної відповідальності за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг є мешканці житла, які не є індивідуальним споживачем таких послуг в розумінні Закону про житлово-комунальні послуги. Доказів зняття з реєстраційного обліку за вказаний період чи звернення до позивача з відповідними заявами суду не надано.

Доказів того, що послуги відповідачам не надавались, що вони не користувалися наданими послугами і потреби в таких послугах не мали, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено.

Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором, актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Даючи оцінку заяві відповідача ОСОБА_6 про застосування до спірних правовідносин позовної давності, суд виходить з наступного.

За приписами статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Частинами 1, 5ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року, прийнятій у справі №6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року, прийнятій у справі №6-169цс14, від 30 вересня 2015 року, прийнятій у справі №6-154цс15, зроблено висновок про те, що за договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4ст. 267 ЦК України).

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання і тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо втратили свою достовірність і повноту зі плином часу (пункт 51 рішення від 21 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Суд зазначає, що правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Суд вважає доведеними вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з теплопостачання та підігріву води за період з 01.08.2011 по 31.03.2018 у сумі 72 569 (сімдесят дві тисячі п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 83 коп.

Разом з цим, в межах розгляду даної справи позивач не довів, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропуску позовної давності, що дає суду підстави для відмови у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з теплопостачання та підігріву води за період з 01.08.2011 по 27.05.2015, що є підставою для відмови у задоволені позову в цій частині.

Водночас, суд приймає до уваги наданий представником КП «ХТМ» розрахунок заборгованості за надані позивачем послуг з теплопостачання з урахуванням наведених вище вимог законодавства за період з 01.06.2015 по 31.03.2018 в межах строку позовної давності, а тому суд вважає за необхідне вирішувати питання щодо застосування строків позовної давності по пред`явлених позивачем позовним вимогам саме з 01 червня 2015 року, як про це зазначає у заяві представник позивача.

Отже, виходячи з наведеного, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячу воду, які нараховано за період з 01 червня 2015 року по 31 березня 2018 року, сума яких складає 53 844,43 гривень, є обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе самостійно здійснити перерахунок інфляційних витрат та 3 % річних, а саме за період з червня 2015 року по травень 2018 року, що становить інфляційні витрати у розмірі 8331,13 грн., 3 % річних у розмірі 1887,32 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 заборгованості у розмірі 53 844,43 гривень, інфляційних витрат у розмірі 8331,13 грн., 3 % річних у розмірі 1887,32 грн., а всього 64 062 (шістдесят чотири тисячі шістдесят дві) гривні 88 коп.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір в сумі 1762 грн. У пропорції до задоволених вимог сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, складає 1354 гривні 32 копійки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 8,11-13,76, 81,141, 258, 256, 257, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 67, 68 ЖК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги опалення та гарячу воду задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 заборгованість за надані послуги за опалення та гарячу воду за період з 01.06.2015 по 31.03.2018 у розмірі 53 844,43 гривень, інфляційні витрати у розмірі 8331,13 грн., 3 % річних у розмірі 1887,32 грн., а всього 64 062 (шістдесят чотири тисячі шістдесят дві) гривні 88 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1354 (одна тисяча триста п`ятдесят чотири) грн. 32 коп. в рівних частках, з кожного по 270 (двісті сімдесят) грн. 86 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», місцезнаходження: 61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, МФО 351823, .

Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2 .

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

СУДДЯ: Т.В. Юрлагіна