Справа № 951/7/24
Провадження №2/951/67/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

13 червня 2024 року

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі головуючої судді Гриновець О. Б.

з участю секретаря судового засідання Галаса В. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Козова Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на двох дітей

установив:

короткий виклад обставин справи.

08.01.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі в них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з матір`ю. У зв`язку із відсутністю добровільної згоди між подружжям щодо розміру витрат на утримання дітей, позивач змушена звернутись до суду про стягнення аліментів. Так як позивач не здатна самостійно забезпечити дітей всіма необхідними матеріальними благами, оскільки здійснює постійний догляд за старшою дитиною з інвалідністю й беручи до уваги те, що відповідач є здоровим та працездатним чоловіком, просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей.

Позиція учасників процесу.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, однак у позовній заяві просить здійснювати розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив та відзиву на позовну заяву не подав.

Процесуальні дії у справі.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа № 951/7/24 передана 08.01.2024 судді Гриновець О. Б.

Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 11.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду й відкрито провадження у справі.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Так як відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У постанові Верховного суду від 07.02.2019 по справі № 742/722/17 зазначено, що сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Тож суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 10.05.2011, серії НОМЕР_2 від 19.07.2017, які видані Щепанівською сільською радою Козівського району Тернопільської області /а.с. 6, 7/.

Відповідно до копій витягів з реєстру територіальної громади № 2023/010375299, № 2023/010375818, № 2023/010375895 від 19.12.2023 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що є також місцем проживання позивача ОСОБА_1 /а.с. 10-12/.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 від 26.04.2017 /а.с. 13/.

Згідно з копією медичного висновку № 10 про дитину-інваліда віком до 18 років від 06.03.2017 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має захворювання: спадкова хвороба обміну. Гіпергомоцистеїнемія хромосомний поліморфізм /а.с. 14/.

Жодних доказів участі в матеріальному забезпеченні дитини відповідачем ОСОБА_2 не надано та судом не встановлено.

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування.

Судом беззаперечно встановлено, що сторони по справі, шлюб між якими розірвано, мають дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Останні перебувають на утриманні матері, батько матеріальної допомоги на їх утримання не надає, тому суд вважає, що позивач потребує матеріальної допомоги на утримання дітей.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.

Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 27 Конвенції ООН "Про права дитини" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Як визначено статтею 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Приписами ст. 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Як вбачається з п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

Оцінивши зібрані в сукупності докази по справі, суд дойшов висновку про задоволення позову, так як обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття в рівній мірі покладено на обох батьків, спільні діти проживають з позивачем та перебувають на її повному утриманні, а також відсутні обставини, які унеможливлюють надання такої допомоги батьком.

Заразом ОСОБА_2 є працездатним, інших утриманців не має. Стан здоров`я відповідача суд вважає задовільним, оскільки доказів протилежного суду не надано й в судовому засіданні не здобуто, відповідно останній може отримувати високий постійний дохід і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Також згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи імперативну вимогу наведеної норми, суд дойшов висновку, що рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання.

Розподіл судових витрат між сторонами.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує те, що позивач при зверненні до суду з таким позовом звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 247, 258-259, 263-265, 268, 280 ЦПК України

ухвалив:

задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на двох дітей.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 8 січня 2024 і до досягнення старшою дитиною повноліття,.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 /одна тисяча двісті одинадцять/ гривень 20 копійон судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Дата складення повного судового рішення 17.06.2024.

Відомості щодо учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ; дані паспорта: серія НОМЕР_5 , виданий Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області 18.02.2010;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ; дані паспорта: серія НОМЕР_7 , виданий Комінтернівським РВ ГУМВС в Харківській області 29.08.2007.

Суддя О. Б. Гриновець