РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2024 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

з участю секретаря судових засідань Мухи Р.П.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ВН23-01383 від 29.01.2021 в розмірі 76285,22 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.01.2021 між ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання фінансового кредиту № ВН23-01383, згідно з умовами якого кредитор зобов`язувався надати позичальнику, а позичальник зобов`язувався повернути до 23.07.2022 наданий йому кредит у розмірі 12500 грн та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 18,3 % за кожні 30 днів. ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» свої зобов`язання щодо видачі кредитних коштів виконало належним чином, а відповідачем в порушення умов договору невчасно та не в повній мірі сплачувались проценти, а також не повернуто кредитні кошти. Оскільки кредит майже не погашався, сума неповерненого тіла кредиту складає 11069,28 грн, а заборгованість по процентах, нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, складає 65215,94 грн. Таким чином, загальна заборгованість позичальника станом на 01.06.2024 складає 76285,22 грн.

05.09.2022 між ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та ТОВ «КРЕДИТ ГОТІВКОЮ» було укладено договір факторингу № 1-09Ф. Відповідно до умов даного договору факторингу право вимоги за договором про надання фінансового кредиту № ВН23-01383 від 29.01.2021, укладеного між ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та ОСОБА_2 , було відступлено до ТОВ «КРЕДИТ ГОТІВКОЮ».

12.12.2023 між ТОВ «ФК «ГЕФЕСТ» та ТОВ «КРЕДИТИ ГОТІВКОЮ» було укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 12122023. Відповідно до умов даного договору право вимоги за Договором про надання фінансового кредиту № ВН23-01383 від 29.01.2021, укладеного між ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та ОСОБА_2 , було відступлено до ТОВ «ФК «ГЕФЕСТ».

13.12.2023 між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «ГЕФЕСТ» було укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №13122023/1. Відповідно до умов даного договору факторингу право вимоги за Договором про надання фінансового кредиту № ВН23-01383 від 29.01.2021, укладеного між ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та ОСОБА_2 , було відступлено до ОСОБА_1 . Таким чином, ОСОБА_1 на даний час є особою, яка має право вимоги до боржника в частині повернення заборгованості за договором та всіх інших платежів по договору. Станом на момент звернення до суду, строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, тому позивач звернувся з позовом до суду.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідачка відзиву на позов не надіслала, свою позицію не виклала.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ, ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ.

01.07.2024 ухвалою судді відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Позивач в позовній заявіпросив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідачці ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №467 УКРПОШТА, відповідачка особисто отримала надісланий судом пакет документів 01.08.2024 (а.с.37).

Судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації нею права судового захисту своїх прав та інтересів.

Таким чином, відповідачка ОСОБА_2 вважається належним чином повідомленою про розгляд справи судом.

У визначений судом строк сторони клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляли, заяви про неможливість подання відзиву на позов через введення воєнного стану у країні не подала, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило.

З огляду на вищезазначене суд, на підставі частини п`ятої статті 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Відповідно до договору про надання фінансового кредиту № ВН23-01383 від 29.01.2021, який укладений між кредитором ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та позичальником відповідачкою ОСОБА_2 згідно якого вона отримала кредит в сумі 12500 грн строком на 18 періодів по 30 днів, а саме з 29.01.2021 до 23.07.2022, зі сплатою 18,3 % за користування кредитними коштами за кожні 30 днів. Кредитні кошти надаються кредитором на підставі письмової заяви позичальника, не пізніше трьох днів з моменту набуття чинності цим договором. Позичальник отримує готівкові кошти через касу кредитора, або шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок, який вказує позичальник при оформленні договору (а.с. 3)

Додатком до договору про надання фінансового кредиту № ВН23-01383 від 29.01.2021 є графік внесків за договором, який узгоджений сторонами та підписаний особистим підписом відповідачки ОСОБА_2 (а.с. 4).

Відповідно до копії анкети, 29.01.2021 відповідачка надала згоду на передачу, зберігання, використання та поширення через Бюро кредитних історій інформації щодо неї та згоду TOB «Українське бюро кредитних історій» на збір, зберігання та використання інформації з інших джерел, яка впливатиме на можливість виконання її зобов`язань згідно статей 9 та 11 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», а також на доступ та отримання її кредитної історії в ТОВ Українське «Бюро кредитних історій» в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» та відповідно до Закону України «Про захист персональних даних». З умовами надання та погашення кредиту відповідачка ознайомлена та зобов`язалась їх сумлінно дотримуватися. Своїм підписом вона підтвердила факт надання їй повної інформації про умови кредитування в ТOB «ВЕНДОР-ФІНАНС» (а.с.5).

Згідно із копією заяви позичальника на отримання фінансового кредиту, відповідачка надала ТOB «ВЕНДОР-ФІНАНС» свої анкетні дані, інформацію про місце роботи та контактні дані родичів (а.с.6).

Відповідно до копії паспорту споживчого кредиту, відповідачка 29.01.2021 ознайомилася із всіма умовами кредитування (а.с.7).

Відповідно до копії видаткового касового ордера, ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» виконало своє зобов`язання перед ОСОБА_2 з видачі кредитних коштів та 29.01.2021 надало кредит у сумі 12500 грн (а.с.8).

Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 21.12.2023 по договору про надання фінансового кредиту № ВН23-01383 від 29.01.2021 заборгованість ОСОБА_2 становить 76285,22 грн, з яких: 11069,28 грн заборгованість по тілу кредиту, 65215,94 грн відсотки за користуванням кредитом (а.с. 12).

05.09.2022 ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та ТОВ «КРЕДИТИ ГОТІВКОЮ» уклали договір факторингу № 1-09Ф, відповідно до якого ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» передало за відповідну плату ТОВ «КРЕДИТИ ГОТІВКОЮ» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Згідно пункту 2.1.3. цього Договору факторингу перехід від ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» до ТОВ «КРЕДИТИ ГОТІВКОЮ» прав вимоги відбувається в день підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Реєстр прав вимог в паперовому вигляді є невід`ємною частиною Договору факторингу № 1-09Ф від 5 вересня 2022 року та підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора права вимоги (а.с.13-16).

Відповідно до витягу реєстру прав вимоги від 09.09.2022 до договору факторингу № 1-09Ф від 05.09.2022 за порядковим номером 2185 значиться ОСОБА_2 , договір № ВН23-01383 від 29.01.2021, розмір права вимоги становить 76285,22 грн, а ціна права грошової вимоги 22807,49 грн (а.с.17). Як видно з виписки за контрагентом, ТОВ «КРЕДИТИ ГОТІВКОЮ» сплатило ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» кошти згідно з договором факторингу № 1-09 Ф (а.с.18-19).

12.12.2023 ТОВ «КРЕДИТИ ГОТІВКОЮ» уклало Договір № 12122023 про відступлення права вимоги із Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «ГЕФЕСТ». Відповідно до умов цього Договору ТОВ «КРЕДИТИ ГОТІВКОЮ» передає ТОВ «ФК «ГЕФЕСТ» права вимог до боржників, зазначених в додатку № 1 до цього Договору. Відповідно до пункту 1.5. Договору № 12122023 відступлення права вимоги за цим Договором вважатиметься здійсненим з моменту повного виконання Цесіонарієм зобов`язання по оплаті прав, що відступаються. За умовами пункту 3.1 Договору № 12122023, 12 грудня 2023 року ТОВ «КРЕДИТИ ГОТІВКОЮ» та ТОВ "ФК "Гефест" мали підписати акт прийому-передачі оформлених належним чином копій всіх документів, що свідчать про право вимоги, а також всіх документів, які засвідчують права, що відступаються. Пунктом 5.4. Договору № 12122023 встановлено право ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕФЕСТ» як цесіонарія відступити права вимоги третім особам на свій розсуд (а.с.20-21).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору № 12122023 про відступлення права вимоги від 12.12.2023, за договором № ВН23-01383 від 29.01.2021 боржником є ОСОБА_2 , розмір права вимоги становить 76285,22 грн, а ціна права грошової вимоги 22807,49 грн (а.с.22). Як видно з платіжної інструкції від 12.12.2023 № 346687221, ТОВ «ФК «ГЕФЕСТ» сплатило ТОВ «КРЕДИТИ ГОТІВКОЮ» кошти згідно з договором № 12122023 про відступлення права вимоги від 12 грудня 2023 року (а.с.23).

13.12.2023 ТОВ «ФК «ГЕФЕСТ» уклало Договір № 13122023/1 про відступлення права вимоги із позивачем. Відповідно до умов цього Договору № 13122023/1 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ГЕФЕСТ» передає ОСОБА_1 права вимог до боржників, зазначених в додатку № 1 до цього Договору. Відповідно до пукту 1.5. Договору № 13122023/1 відступлення права вимоги за цим Договором вважатиметься здійсненим з моменту повного виконання Цесіонарієм зобов`язання по оплаті прав, що відступаються. За умовами пункту 3.1 Договору № 13122023/1, 13 грудня 2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕФЕСТ» та ОСОБА_1 мали підписати акт прийому-передачі оформлених належним чином копій всіх документів, що свідчать про право вимоги, а також всіх документів, які засвідчують права, що відступаються. Пунктом 5.4. Договору № 13122023/1 встановлено право ОСОБА_1 , як цесіонарія відступити права вимоги третім особам на свій розсуд (а.с. 24-25).

Відповідно до витягу реєстру прав вимоги до договору № 13122023/1 про відступлення права вимоги від 13.11.2023, за договором № ВН23-01383 від 29.01.2021 боржником є ОСОБА_2 , розмір права вимоги становить 76285,22 грн, а ціна права грошової вимоги 22807,49 грн (а.с. 26). Як видно з копії квитанції від 13.12.2023, ОСОБА_1 сплатив ТОВ «ФК «ГЕФЕСТ» кошти згідно з договором № 13122023/1 про відступлення права вимоги від 13 грудня 2023 року (а.с.27).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

МОТИВИ СУДУ, НОРМИ ПРАВА ЗАСТОСОВАНІ СУДОМ.

Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Відповідно до статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною статті 634 ЦК України, передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі статтями 610, 629 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням вимог, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною другою статті 1054, частиною другою статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Судом встановлено, що відповідачка погодилася на умови договору про надання фінансового кредиту шляхом підписання його своїм підписом. Відповідачка під час укладення договору надала свої персональні дані, вказала свої паспортні дані, ідентифікаціний код та особисто під свій підпис отримала кредитні кошти, що видно із видаткового касового ордеру.

Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі статтею 1083 ЦК України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави.

В пункті 1.4 Договору факторингу № 1-09Ф від 05.09.2022 сторони обумовили, що наступне відступлення фактором права вимоги за цим договором до третіх осіб допускається (а.с.13). Відтак наступна передача права грошової вимоги могла бути здійснена лише шляхом укладення договору факторингу.

Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України від 07 грудня 2000 року №2121-III «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Зі статей 1077 та 1079 Цивільного кодексу України та частини п`ятої статті 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вбачається, що договір факторингу зачіпає інтереси трьох сторін: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактора, яким може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, та боржника, тобто набувача послуг чи товарів за первинним договором.

Фінансова установа - це юридична особа, яка згідно із законом надає одну або декілька фінансових послуг і внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку (пункт 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 того ж Закону фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Факторинг належить до фінансових послуг (пункт 11 частини 1 статті 4 Закону).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 листопада 2020 року у справі № 638/22396/14-ц, провадження № 14-16цс20 зазначила, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Оскільки факторинг є фінансовою послугою вимоги до такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Вказана норма передбачає правило за яким фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18) дійшла висновку про те, що договір факторингу є правочином, який характеризується, зокрема, тим, що йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором).

У постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Оскільки договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, то воно повинно здійснюватися відповідно до положень глави ЦК, яка регулює відносини з факторингу. Тобто наступне відступлення права грошової вимоги має здійснюватися шляхом укладення саме договору факторингу з відповідним суб`єктним складом його сторін, а не шляхом укладення договору про відступлення права вимоги з фізичною особою.

Фізичні особи можуть викупити у банків заборгованість за кредитними зобов`язаннями їхніх клієнтів за умов: якщо банк перебуває на стадії ліквідації, а право вимоги реалізується на електронних торгах. Такий висновок зроблено Касаційним цивільним судому складі Верховного Суду в постанові від 16 грудня 2020 року у справі №640/14873/19. У постанові від 16 березня 2021року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) Велика Палата Верховного Суду також висловилась щодо можливості відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами не тільки на користь фінансових установ, але й фізичних осіб лише за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебуває у процедурі ліквідації.

В даному випадку право грошової вимоги за договором про надання фінансового кредиту від 29.01.2021, що був укладений між первісним кредитором та відповідачкою, перейшло на підставі договору факторингу до ТОВ "КРЕДИТИ ГОТІВКОЮ (а.с.13-16). В подальшому це право грошової вимоги було передано на підставі договору ТОВ "ФК "ГЕФЕСТ", яке, в свою чергу, передало це право грошової вимоги фізичній особі ОСОБА_1 , який не може надавати фінансові послуги, згідно з вищенаведеними законодавчими нормами.

Доказів того, що попередній кредитор ТОВ «ФК «ГЕФЕСТ» був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації матеріали справи не містять та судом таких обставин не встановлено.

З огляду на все вищевикладене, Суд вважає, що позивач не надав належні та допустимі докази законних підстав отримання ним права вимоги до відповідачки за договором про надання фінансового кредиту № ВН23-01383 від 29.01.2021.

Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ.

Частиною першою та сьомою статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При зверненні до суду з цим позовом позивач судовий збір не сплачував, оскільки звільнений від його сплати на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись 259, 263, 264, 265, 279 ЦПК України, на підставі статей 509, 525, 526, 527, 530, 610, 626, 628, 629, 1048, 1050, 1054, 1077, 1078, 1083 ЦК України, статей 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 89 ЦПК України, Суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони у справі: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 );

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована : АДРЕСА_2 ).

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ