Справа № 149/3912/23
Провадження №2/149/169/24
Номер рядка звіту 52
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.03.2024 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Павлюк О. О.,

при секретарі Олійник І. С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу. Позов мотивований тим, що рішенням суду від 06.08.2020 Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області було задоволено позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з Відповідача на користь Позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 29 946 грн. 84 коп., 840 грн. 80 коп. судового збору та витрат на правову допомогу у розмір 8 200 грн. 00 коп. 01.08.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським Олександром Віталійовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №72409371, №72409933 та №72409850. Водночас, позивач наголошує, що на даний час вищевказане рішення суду невиконане в повному обсязі. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь за період з 07.08.2020 до 28.11.2023 3% річних у розмірі 2 973 грн. 00 коп. та інфляційні втрати у розмірі 14 897 грн. 11 коп., а також судові витрати.

Ухвалою суду від 06.12.2023 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

05.01.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить задовольнити позов частково, застосувати позовну давність та стягнути з нього за період з 28.11.2020 по 28.11.2023 13971,56 грн. інфляційних витрат та 2697,67 грн. 3% річних.

26.02.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечує обгрунтування відповідача, викладені у відзиві, та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Сторои в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06.08.2020 в справі № 149/954/20 (копія на а.с.4-5) фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 29 946 грн. 84 коп., 840 грн. 80 коп. судового збору та витрат на правову допомогу у розмір 8 200 грн. 00 коп., що не оспорювалось в судовому засіданні.

01.08.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським Олександром Віталійовичем було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №72409371, №72409933, №72409850 (копії на а.с.6-11).

Згідно розрахунку заборгованості (а.с. 13-14) позивачем було нараховано відповідачу 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту і процентів за рішенням суду в розмірі 2973,00 грн. та 14897,11 грн. інфляційних витрат.

Відповідно до ч. 1ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом положень частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини другоїстатті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, устатті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, положення цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Тобто нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції не є штрафними санкціями, а засобом захисту коштів кредитора від знецінення, оскільки передбачена законом, а не договором.

За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначена позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04.06.2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Також Велика Палата Верховного суду у своїй постанові від 08.11.2019 в справі № 127/15672/16-ц зазначила, що помилковим є висновок колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду про те, що перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, спливає через три роки після дати набрання законної сили судовим рішенням про стягнення кредитної заборгованості.

На даний час рішення суду не виконане. З ухваленням рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідача сплатити збитки не припинилося, тому позивач має право на отримання сум, передбаченихстаттею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставістатті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, до моменту його повного виконання.

Такі ж висновки містяться і в постановах Верховного Суду від 19.01.2022 року у справі № 204/3530/17 (провадження № 61-10592св20), від 17.02.2021 року у справі № 303/7132/18 (провадження № 61-8487св20).

Вказане спростовує посилання відповідача і його представника про пропуск строку звернення до суду з цим позовом.

Крім того, суд звертає увагу, що Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 (з подальшими змінами) в Україні впроваджено та в подальшому неодноразово продовжено воєнний стан.

Відповіднл до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції на момент звернення до суду, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування позовної давності.

Оскільки відповідач продовжує порушувати грошове зобов`язання, а тому існують обґрунтовані підстави для стягнення з нього на користь позивача на підставіст. 625 ЦК України 3% річних від простроченої суми боргу та інфляційні витрати.

Разом з тим, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За таких обставин, не підлягають стягненню з відповідача сума 3% річних та інфляційні витрати за період з 24.02.2022 року.

Касаційний цивільній суд у складі Верховного Суду у постановах від 18 липня 2018 року у справі № 331/3787/16 ц (касаційне провадження № 61-6863зпв18), від 5 грудня 2018 року у справі № 754/7151/15-ц (касаційне провадження № 61-10516св18), від 19 грудня 2018 року у справі № 206/7190/14-ц (касаційне провадження № 61?5214св18) дійшов висновку, що перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення передбачених статтею 625 ЦК України коштів розпочинається від дня, коли кредитор дізнався про порушення грошового зобов`язання боржником, яким є день набрання законної сили рішенням суду про стягнення кредитної заборгованості.

Таким чином, з врахуванням того, що рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача збитків в порядку регресу набрало законнох сили 04.11.2020, з відповідача підлягають стягненню за період з 05.11.2020 по 23.02.2022 року: 4 711,39 грн - інфляційних витрат; 1 171,20 грн. - 3% річних.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно дост. 141 ЦПК України. Так з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених вимог, які складаються з: 282,73 грн. судового збору та 2304,30 грн. витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 257-259, 533-535, 610, 612, 625 ЦК України, ст.ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) за період з 05.11.2020 по 23.02.2022 року: 4 711,39 грн - інфляційних витрат; 1 171,20 грн. - 3% річних.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) судові витрати пропорційно до задоволених вимог: 282,73 грн. судового збору та 2304,30 грн. витрат на правову допомогу

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Повний текст судового рішення складено 29.03.2024.

Суддя Павлюк О. О.