КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ТОВ «Укр кредит фінанс» звернулося до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1144-9032 від 23.01.2023, в розмірі 68733,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 11385,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 57348,00 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Укр кредит фінанс» та відповідачем 23.01.2023 року був укладений договір № 1144-9032 про відкриття кредитної лінії зі встановленою сумою кредиту 16500,00 грн., строк кредитування 300 днів, заявлений строк 14 днів, знижена відсоткова ставка 1,2% в день, стандартна відсоткова ставка 1,5% в день.

Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 20.03.2024 року становить 68733,00 грн., а саме: 11385,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 57348,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими відсотками.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 02.08.2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр кредит фінанс» заборгованість за кредитним договором №1144-9032 від 23.01.2023 в розмірі 5505,00 грн., а також судові витрати в розмірі 193,80 грн. (а.с. 75-77).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення відсотків та основного боргу та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що задовольняючи частково позов про стягнення заборгованості, суд першої інстанції вважав, що проценти за користування кредитом, що визначені умовами кредитного договору є саме компенсацією (штрафом, пенею) у разі невиконання (порушення) ОСОБА_1 , зобов`язань за кредитним договором відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та становить п`ятдесят відсотків вартості продукції, відтак є несправедливою умовою, як підстави для визначення його недійсним. При цьому, позивачем дотримано вимоги ст. 1048, 1056-1 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом, що була надану відповідачу, оскільки останнім не заперечується укладання договору на вищезазначених умовах. Крім того, відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості на спростування доводів і розрахунку позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності. Звертає увагу суду на те, що відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем, вбачається, що останнім не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору, а відтак і відсутні порушення норм закону, що визначені в п.5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», що не було враховано судом першої інстанції.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 13.09.2024 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 вказує, що рішення є законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 січня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_2 укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1144-9032 за допомогою веб-сайту.

Відповідно до умов п. 4.1 кредитного договору розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту: 16500,00 грн. Згідно з п. 4.4. кредитного договору, базовий період складає 14 (чотирнадцять цілих, нуль сотих) календарних днів. При цьому, згідно умов договору базовий період визначено, як проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом. Згідно з умовами кредитного договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 16500,00 грн. зі строком кредитування на 300 календарних днів та встановленою процентною ставкою. Відповідно до п. 4.6. кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1,50 % за кожен день користування кредитом.

Аналогічна інформація міститься у Паспорті споживчого кредиту Інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

Як зазначено у вказаних документах, вони містять підпис споживача ОСОБА_1 у вигляді електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А7939.

Згідно з поданою ТОВ «Укр кредит фінанс» довідкою про укладений договір № 1144-9032 від 23.01.2023 року станом на 10.10.2024 року заборгованість ОСОБА_1 складає 77577,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 11385,00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 66192,00 грн.

Відмовляючи у стягненні відсотків суд першої інстанції вказав, що нарахування позивачем відсотків у розмірі 57 348,00 грн., поза межами строку кредитування, визначеному у договорі, за відсотковою ставкою 1,2%, значно перевищують отриманий відповідачкою кредит та свідчить про несправедливі умови договору і фактично є надмірним тягарем для відповідачки щодо сплати кредиту.

Крім цього, зменшуючи суму основної заборгованості зазначив, що відповідачкою здійснено погашення кредиту на суму 13767,00 грн., а отже стягненню підлягає 5505,00 грн. (16500,00 (сума кредиту) + 2772,00 (сума відсотків) - 13767,00 (сума погашення кредиту)).

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628,629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3).

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Суд першої інстанції зазначив, що проценти за користування кредитом, що визначені умовами кредитного договором є саме компенсацією (штрафом, пенею) у разі невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором та становлять понад п`ятдесят відсотків вартості продукції, відтак є несправедливою умовою, як підстави для визнання його недійсним.

Судом належним чином не з`ясувано обставини, що мають значення для справи, а саме інформацію, що є процентами за користування кредитом (згідно п. 4.6 та 10.2 кредитного договору), а також, що за своєю правовою природою є компенсація (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання зобов`язань за договором згідно п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Отже, позивачем дотримано вимоги, зокрема ст. 1048, 1056-1 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом, що була надана (проінформована, доведена до відома) відповідачу, оскільки останнім не заперечується (визнається) укладення договору на вищезазначених умовах.

Позивач має право на нарахування процентів, у відповідності п. 4.6 та 10.2 кредитного договору, протягом строку договору, що визначено в п. 4.9 кредитного договору, позивачем було відображено у розрахунку заборгованості.

Висновок суду першої інстанції, що умовами кредитного договору передбачено нарахування неправомірно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язань за договором відповідно п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» не відповідає обставинам справи, оскільки проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст. 1048, 1054, 1056-1 ЦК України та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розумінні п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Положення п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» має місце щодо застосування до вимог про нарахування пені, а не до всіх умов кредитного договору.

Відповідно до п. 8.4 кредитного договору, «Позичальник звільняється від обов`язку сплатити на користь Кредитодавця проценти від неповерненої суми Кредиту за кожен день прострочення в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України, неустойку, штраф, пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання за даним Договором, які виникли у зв`язку з порушенням Позичальником зобов`язань за цим Договором під час дії карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року №211 (із наступними змінами і доповненнями) та/або у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину. Крім того, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення».

Згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Укр кредит фінанс» вбачається, що позивачем не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору, а відтак і відсутні порушення норм закону, що визначені в п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». В свою чергу, згідно наданого розрахунку заборгованості, нараховано заборгованість по процентам за користування кредитом (згідно п. 4.6 та 10.2 кредитного договору) в строк договору (згідно п. 4.9 Договору), який погоджений між сторонами.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, щодо ототожнення процентів за користування кредитом (правове регулювання яких передбачене відповідно ст.ст. 1048,1056-1 ЦК України), згідно п. 4.6 та п. 10.2 кредитного договору, що нараховуються протягом строку договору (п. 4.9 кредитного договору) є неустойкою (пенею) у разі невиконання (порушення, прострочення) зобов`язань боржником за кредитним договором.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про нарахування відсотків поза межами строку кредитування, визначеному у договорі, оскільки відповідно до п. 4.4 та п. 4.9 Договору такі строки є різними. Відповідно до п. 4.9 Договору строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 19.11.2023 року. Строк Договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Тобто сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування з 23 січня 2023 року по 19 листопада 2023 року за користування кредитними коштами.

Розрахунок заборгованості містить розмір відсоткової ставки, суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо по відсотках, тілу кредиту, суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань.

В подальшому, позивачем було застосовано до відповідачки програму лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр кредит фінанс», а саме часткового списання заборгованості відповідачці за нарахованими відсотками у сумі 8 844,00 грн за умови погашення відповідачкою решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 68 733,00 грн.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, затвердженого наказом ТОВ «Укр кредит фінанс» №51-П від 16.09.2022 року, який разом з кредитним договором складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови, зазначено, що стандартна ставка 1,5% в день; знижена ставка 1,2% в день, комісія за видачу кредиту 15,00% від суми кредиту, строк кредитування 300 календарних днів, Базовий період сплати відсотків визначається сторонами на підставі пропозиції кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань позичальника 14 календарних днів. Також зазначено тип процентної ставки - фіксована. Крім того, вбачається, що у паспорті споживчого кредиту зазначено, що споживач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування. Зазначені документи 23.01.2023 року підписано ОСОБА_1 , шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором A7939.

Умовами кредитного договору розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.

Позивач має право на нарахування процентів за користування кредитом в межах строку договору (кредитування) згідно п. 4.9 Договору, а саме: 300 календарних днів (до 19.11.2023), що було здійснено та відображено в розрахунку заборгованості.

Відповідач не звертався до суду із позовною заявою та/або зустрічним позовом про визнання договору та/або умов договору, зокрема п. 4.9 Договору недійсним, що свідчить про належність та дійсність умов Договору, зокрема щодо строку договору (кредитування) протягом якого ТОВ «Укр кредит фінанс» має право на нарахування процентів за користування кредитом.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару.

Відповідач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладення кредитного договору протягом чотирнадцяти днів не скористалася та продовжував користуватись кредитом на погоджених між сторонами умовах, що також підтверджується продовженням виконанням ОСОБА_1 своїх грошових зобов`язань (частковою сплатою грошових коштів (заборгованості)).

Відповідно до довідки про укладений договір, згідно якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 20.03.2024, що є розрахунком заборгованості за кредитним договором № 1144-9032 від 23.01.2023, відображено інформацію стосовно загальної кількості днів користування кредитом, кількості днів користування ставкою 1,2%, кількості днів користування ставкою 1,5%, основного боргу, залишку відсотків, залишку комісій, залишку штрафів.

Відповідно до вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що у період з 23.01.2023 року по 05.02.2023 року (включно) відповідачу нараховувалась знижена процентна ставка 1,2 %, відповідно до п. 10.2 кредитного договору; 05.02.2023року відповідач сплатив заборгованість за кредитним договором кошти у сумі 6567,00 грн., частина з яких - 2772,00 грн. були зараховані на погашення відсотків відповідно до умов кредитного договору, частина 2475,00 грн. на погашення одноразової комісії (п. 4.7 кредитного договору), а частина 1320,00 грн. на зменшення основного боргу (з 16500,00 грн. до 15180,00 грн.); у період з 06.02.2023 року по 19.02.2023 року (включно) відповідачу нараховувалась знижена процентна ставка 1,2%, відповідно до умов кредитного договору; у період з 20.02.2023 року по 23.02.2023 року (включно) застосовано стандартну процентну ставку 1,5 % у зв`язку із простроченою заборгованістю 23.02.2023 року відповідач сплатив заборгованість за кредитним договором кошти у сумі 7000,00 грн частина з яких 3205,00 грн. були зараховані на погашення відсотків відповідно до умов кредитного договору, а частина 3795,00 грн. на зменшення основного боргу (з 15 180,00 грн. до 11 385,00 грн.); у період з 24.02.2023 року по 05.03.2023 року (включно) відповідачу нараховувалась знижена процентна ставка 1,2 %, відповідно до умов кредитного договору; у період з 06.03.2023 року по 18.11.2023 року (включно) застосовано стандартну процентну ставку 1,5 % у зв`язку із простроченою заборгованістю. Також 02.05.2023 відповідач сплатив заборгованість за кредитним договором кошти у сумі 200,00 грн. які були зараховані на погашення відсотків відповідно до умов кредитного договору.

Відповідно до п. 4.9. кредитного договору строк кредитування, тобто, строк на який надавався кредит позичальнику 300 календарних днів (до 19.11.2023) з моменту перерахування кредиту позичальнику. Після закінчення строку кредитування (19.11.2023) нарахування процентів протягом строку договору припинилося. Вищезазначене вбачається у розрахунку заборгованості, після 18.11.2023 року (закінчення строку кредитування) відсотки не нараховувались. Крім того, відповідно до вищезазначеного розрахунку штраф та/або пеня відповідачу не нараховувались.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач не виконав своїх зобов`язань перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс», що призвело до порушення прав останнього.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність у відповідача заборгованості за процентами у вищенаведеному розмірі, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Надані позивачем докази відповідач не спростував, будучи обізнананим про розгляд справи та заявлені до нього вимоги.

Таким чином, враховуючи вище встановлені обставини справи та вимоги закону, колегія суддів приходить до висновку, що матеріалами справи в їх сукупності підтверджується факт правомірності нарахування банком процентів та наявності у відповідача заборгованості перед позивачем, а отже заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Отже, ухвалене судом рішення, у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Оскільки, суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 , з останньої підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633 грн. 60 коп.

Також, слід зазначити, що з урахуванням положень п. 3 ч. 6 ст. 19 та п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» - задовольнити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» 11 385 (одинадцять тисяч триста вісімдесят п`ять) грн. 00 коп. заборгованості за кредитом та 57 348 (п`ятдесят сім тисяч триста сорок вісім) грн. 00 коп. заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. у відшкодування судового збору за подання позовної заяви та 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн. 60 коп. у відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс», місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26, оф. 407, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова