Справа № 189/383/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
18.06.2024 року смт. Покровське
Покровський районний суд Дніпропетровської області
в складі головуючого судді Лукінової К.С.;
при секретарі Копиці С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське питання щодо ухвалення додаткового рішення за заявою представника позивача ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у межах цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу -,
В провадженні Покровського районного суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15.03.2024 року по справі №189/383/24 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволено.

Від представника позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_1 надійшла до суду заява про стягнення витрат на професійно правничу допомогу.

Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 12.04.2024 року по справі №189/383/24 вищевказану заяву залишено без розгляду на підставі п.3 с.8 ст.141 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 12.04.2024 року по справі №189/383/24, представник позивачки ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 12.04.2024 року по справі №189/383/24, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що Покровським районним судом Дніпропетровської області неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, так як вважає, що докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу подано до суду вчасно.

05.06.2024 року постановою Дніпровського апеляційного суду по справі №189/383/24 ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 12.04.2024 року по справі №189/383/24 скасовано та матеріали справи направлено до Покровського районного суду Дніпропетровської області для продовження розгляду справи.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15.03.2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволено (а.с.31).

Від представника позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_1 надійшла до суду заява про стягнення витрат на професійно правничу допомогу, обґрунтована тим, що 29.01.2024 року між ОСОБА_2 та адвокатом Індюковою Т.В. було укладено договір №11 про надання правничої допомоги позивачці у судовій справі із розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вартість гонорару 4000 грн. Витрати документально підтверджені, спів мірні зі складністю справи, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки(а.с.34-36).

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 2, 3, 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду подано договір №11 про надання правничої допомоги від 29.01.2024 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; акт прийому-передачі виконаних робіт до Договору про надання правової допомоги №11 від 29.01.2024 року з детальним описом виконаних робіт необхідних для надання правничої допомоги, відповідно до якого витрачено 3 години на суму 4000,00 грн. Також додано квитанцію до прибуткового касового ордера №11 на суму 4000,00 грн. (а.с.37-41).

У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції.

Даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною, великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п.80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п.95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20 травня 2019 у справі №916/2102/17, від 25 червня 2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі №922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі №911/739/15.

Отже, зважаючи на те, що матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, дана справа є нескладною, враховуючи усталену практику, суд вважає, що визначені представник позивача до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними і не являються співмірними, обґрунтованими і пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, а тому дійшов висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу до 1000,00 грн.

Враховуючи те, що суд при ухваленні рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15.03.2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу не вирішив питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу відповідно ст.141 ЦПК України, а також враховуючи те, що позовні вимоги позивача були задоволені повністю, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 гривень.

Винесення додаткового рішення не впливає на його зміст та не змінює його.

На підставі викладеного та керуючись ст.246,247,263-265,270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Заяву представника позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійно правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 витрати на правничу допомогу в сумі 1000,00 грн.(одна тисяча гривень 00 коп.).

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повний текст додаткового рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя К.С. Лукінова

18.06.2024