441/1884/24 2-о/441/128/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

04.12.2024 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Яворської Н.І.

з участю секретаря судового засідання Лихоносової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області, в порядку окремого провадження, справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Городоцька міська рада Львівської області про встановлення факту перебування на утриманні, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 02.08.2024 звернулась до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заяву обґрунтовує тим, що є бабусею ОСОБА_2 , пенсіонерка, інших доходів окрім пенсії в розмірі 2 100 грн. у неї не було. Онук проходив службу у Збройних Силах України, за життя надавав їй суттєву матеріальну допомогу. Після початку збройної агресії російської федерації проти України, перебуваючи на фронті та виконуючи бойові завдання, онук отримував грошове забезпечення і продовжував її матеріально забезпечувати, регулярно надсилав грошові перекази, які вона використовувала на утримання будинку, оплату комунальних послуг, купівлю продуктів харчування та ліків, інші побутові та соціальні потреби. ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Попасна, ОСОБА_2 загинув. 15.04.2022 ОСОБА_1 була сповіщена про смерть онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявниця ОСОБА_1 зверталась до органів пенсійного фонду для призначення пенсії у зв?язку із втратою годувальника, де їй було роз`яснено, що вона не має права на призначення цієї пенсії, так як не належить до осіб, які мають право на пенсію та статус члена сім`ї загиблого.

Встановлення факту перебування заявниці на утриманні онука ОСОБА_2 необхідно з метою призначення та отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Оскільки заявниця не має іншої можливості підтвердити факт перебування на утриманні загиблого військовослужбовця, змушена звернутись в суд із означеною заявою, просила таку задовольнити.

Ухвалою від 07.08.2024 відкрито провадження у справі.

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилась, 14.11.2024 від її представника - адвоката Йовдій Д.В. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, вимоги заяви підтримують та просять їх задовольнити.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, заперечень проти вимог заявника не надали, про дату та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причини неявки не повідомили.

Суд відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить наступного.

Згідно положень ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Положеннями ч.1 ст.37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38).

Частиною 1 ст.38 цього Закону передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

На підставі ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

У постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц визначено, що законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Водночас, Конституційний Суд України в рішенні від 03 червня 1999 року у справі № 1-8/99 (№ 5-рп/99) роз`яснив, що під членом сім`ї військовослужбовця треба розуміти особу, пов`язану кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, веденням з ним спільного господарства.

До кола членів сім`ї військовослужбовця належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні. Членами сім`ї військовослужбовця можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання разом з суб`єктом права на пільги і ведення з ним спільного господарства, тобто не лише його (її) близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (неповнорідні брати, сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші). Членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця є та з визначених у пункті 1 цього Рішення особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат; спільний бюджет: спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19).

При вирішенні питання щодо встановлення факту перебування особи на утриманні померлого, суд також приймає до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", де зазначено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Тому, отримання заявником інших виплат не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування його на утриманні.

Встановлення факту перебування на утриманні має юридичне значення для заявниці, так як дозволить їй реалізувати свої права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із смертю військовослужбовця, який був годувальником.

Судом встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №172 від 27.08.2021, ОСОБА_2 проходив службу у Збройних Силах України на посаді стрільця-помічника гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_2, під час захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації, загинув поблизу н.п. Попасна Луганської області. Про вказану обставину повідомлено ОСОБА_1 повідомленням про смерть №5 від 15.04.2022 (а.с.14-19).

ОСОБА_1 є бабцею ОСОБА_2 , що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями: свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 18.09.2012, рішення Городоцького районного суду Львівської області від 16.02.2006, розпорядження голови Городоцької РДА № 147 від 20.03.2006, довідки Городоцької міської ради № 430 від 15.08.2022 (а.с.39, 43, 44, 45, 46).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2022, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2023 (а.с.21-37) , за позовом ОСОБА_1 , визнано протиправним та скасовано пункт 7 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 16.06.2022 №108 про відмову ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця - її онука ОСОБА_2 (дата загибелі (смерті) - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) під час виконання обов`язків військової служби. Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця - її онука ОСОБА_2 (дата загибелі (смерті) - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі, передбаченому пунктом «а» частини першої статті 162 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

За положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2022, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2023, встановлено, що ОСОБА_1 є членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 у розумінні вимог Сімейного кодексу України, а тому вказана обставина не підлягає доказуванню у даній справі.

За результатами судового розгляду справи встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є пенсіонером, окрім пенсії в сумі 2 100 грн. інших доходів не мала, перебувала на утриманні свого внука ОСОБА_2 до його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки вони проживали разом за однією адресою, померлий ОСОБА_2 ніс витрати на оплату комунальних послуг та інших послуг з обслуговування будинку, він систематично перераховував на банківську карту заявниці ОСОБА_1 кошти, які були основним і постійним джерелом засобів до існування заявниці.

Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи довідкою про доходи ОСОБА_1 за період з серпня 2021 року по квітень 2022 року, випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 01.03.2022 по 30.04.2022, заявою про приєднання до договору про надання телекомунікаційних послуг від 01.11.2016, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2022, яке набрало законної сили (а.с.21-29, 49-51, 68).

Аналіз вищенаведених доказів в їх сукупності свідчить, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні онука ОСОБА_2 до його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому її заява є підставною та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 81, 89, 90, 264-268, 293, 315, 316 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , на утриманні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на день його смерті (загибелі) - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Яворська Н.І.