Номер провадження: 22-ц/813/1624/24
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Лозко Ю.П.

суддів: Кострицького В.В., Коновалової В.А.,

за участю секретаря судового засідання Пухи А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник адвокат Соловьйов В.В.

на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Хімченка Руслана Олександровича про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

встановив:

У грудні 2018 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним вище позовом, у якому, просила визнати недійсним договір купівлі-продажу від 13 вересня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хімченко Р.О., за реєстровим №4588.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05 травня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

18 травня 2023 року до суду звернувся представник ОСОБА_1 адвокат Соловйов В.В. з заявою, в якій просив поновити строк на подачу до суду доказів витрат на правничу допомогу та стягнути з позивачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 27 000 грн.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2023 року узадоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Соловйова Віктора Вікторовича про стягнення витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Хімченка Руслана Олександровича про визнання недійсним договору купівлі-продажу відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати адвокату коштів у розмірі 27 000 грн, зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого іншого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку, тому відсутні підстави для задоволення заяви про стягнення таких витрат.

03 червня 2024 року представник ОСОБА_1 адвоката Соловйов В.В. подав до суду клопотання про долучення доказів до справи, у якому зазначив, що після ознайомлення із матеріалами справи у апеляційному суді йому стало відомо про відсутність у ній долучених ним до заяви про стягнення витрат на правничу допомогу доказів, у зв`язку із чим просив долучити до матеріалів справи: заяву про стягнення витрат на правничу допомогу від 18 травня 2023 року; Договір про надання правничої допомоги від 25 грудня 2018 року; Акт виконаних робіт від 18 травня 2023 року; Розписку від 25 грудня 2018 року; Скріншот з електронної пошти представника відповідачки з інформацією про дату надходження повідомлення про ухвалення рішення суду; Докази відправки заяви про стягнення витрат на правничу допомогу позивачці та третій особі; Скріншот з електронної пошти представника відповідачки з інформацією про відправку на електронну пошту Суворовського районного суду м. Одеси заяви про стягнення витрат на правничу допомогу із додатками 18 травня 2023 року; Протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 18 травня 2023 року про підписання ЕЦП Заяви Басанєц про стягнення витрат на правничу допомогу; Протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 18 травня 2023 року про підписання ЕЦП Додатків до заяви Басанєц про стягнення витрат на правничу допомогу.

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Соловйов В.В. підтримав вимоги апеляційної скарги, надав пояснення за доводами скарги, представник позивачки ОСОБА_2 адвокат - Димовчі М.І. заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідачки, та поновлення строку на подачу до суду доказів витрат на правничу допомогу посилаючись, зокрема на те, що надана стороною відповідачки розписка про отримання 27 000 грн гонорару не передбачена умовами договору про надання правничої допомоги від 25 грудня 2018 року.

У судове засідання третя особа, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилась, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржниці ОСОБА_1 адвоката -Соловйова В.В. та представника позивачки ОСОБА_2 адвоката - Димовчі М.І. за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду не відповідає вказаним вимогам, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву

Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частинами 1, 2 ст. 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Отже, оскільки заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05 травня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено, та як убачається з матеріалів справи до закінчення судових дебатів у справі представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Соловйов В.В., у відповідно до вимог ч.1 ст. 134 ЦПК України зробив заяву про стягнення з позивачки, судових витрат, які відповідачка очікує понести в зв`язку із розглядом справи та навів їх попередній (орієнтовний) розрахунок, а саме 27 000 грн, колегія суддів виснує про наявність підстав для стягнення з позивачки витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо наданих представником відповідачки доказів на підтвердження розміру понесених останньою судових витрат, колегія суддів виходить з такого.

Рішення за наслідком розгляду позовних вимог ОСОБА_2 Суворовським районним суду м. Одеси було ухвалено 05 травня 2023 року у заочному порядку, за відсутності учасників справи, повний текст цього судового рішення складено 12 травня 2023 року (т.2 а.с.164, 163-175).

Заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, до якої було долучено докази на підтвердження понесених відповідачкою судових витрат на професійну правничу допомогу, які вона понесла в зв`язку із розглядом справи, адвокат Соловйов В.В. направив на електрону пошту суду першої інстанції 18 травня 2023 року (т.2 а.с. 178) та просив суд поновити строк на подачу таких доказів.

Ураховуючи викладене, та з огляду на вимоги ч.1 ст. 127, ч.8 ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає обґрунтованими та поважними причини і підстави подання заявником доказів щодо розміру понесених відповідачкою судових витрат на правничу допомогу 18 травня 2023 року та приймає їх до уваги.

Так, представником відповідачки ОСОБА_1 - адвокатом Соловйовим В.В. було надано суду: договір про надання правничої допомоги від 25 грудня 2018 року (далі - Договір), акт виконаних робіт від 18 травня 2023 року, розписку від 25 грудня 2018 року.

Так, відповідно до договору про надання правничої допомоги від 25 грудня 2018 року, укладеного між ОСОБА_3 та адвокатом Соловйовим В.В., предметом договору є надання правової допомоги по цивільній справі № 523/18116/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним (п. 1.1 Договору).

Сторони погодили, що за виконання роботи, зазначеної у п.1.1 цього Договору Клієнт здійснює оплату розмір якої становить 27 000 грн (п. 5.1 Договору).

Цей договір складений українською мовою на двох аркушах у двох примірниках по одному для кожної із сторін, які мають однакову юридичну силу. Підписання та погодження умов договору відбулось дистанційно Одеса-Москва за допомогою месенджера WhatsApр.

Згідно з Актом виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 18 травня 2023 року на виконання умов Договору Адвокат надав Клієнту правничу допомогу в рамках зазначеної цивільної справи № 523/18116/18, яка виразилася у наступних діях Адвоката:

1. Консультація Клієнта Адвокатом 25 грудня 2018 року, в рамках якої Клієнт пояснив Адвокату про наявність цивільної справи у Суворовському районному суді м. Одеси по якій Клієнт є відповідачем за позовом ОСОБА_2 ;

2. Ознайомлення Адвокатом з матеріалами справи 04 березня 2019 року, вивчення позовної заяви та додатків до неї, аналіз норм права на які посилається позивач;

3. Повторна консультація Адвокатом Клієнта 05 березня 2019 року, в рамках якої Адвокатом було роз`яснено Клієнту зміст позовної заяви, вимоги позивача, їх обґрунтування та роз`яснено Клієнтупро необхідність підготовки та реєстрації до суду відзиву на позов. В свою чергу Клієнт проінформувала Адвоката про наявність в неї доказів на спростування позовних вимог;

4. Підготовка та подача відзиву до суду, позивачу та третій особі (аналіз законодавства, судової практики доказів, які були надані відповідачкою);

5. Підготовка та подача до суду клопотання про витребування доказів від 30 травня 2019 року, яке було задоволено судом;

6. Прибуття на судові засідання, які призначалися на наступні дати: 20 лютого 2019, 16.04.2019, 23 травня 2019, 30 травня 2019, 25 вересня 2019, 19 листопада 2019, 29 жовтня 2020, 05 листопада 2020, 17 червня 2021, 25 липня 2022 року та участь у судових засіданнях, які були проведені судом;

7. Підготовка та подача заяви про розподіл судових витрат до суду, позивачці та третій особі.

На виконання умов договору (п, 5.1.) Клієнт сплатив Адвокату Гонорар в розмірі 27000 грн, що підтверджується розпискою від 25 грудня 2018 року, виданою Адвокатом Клієнту.

З розписки від 25 грудня 2018 року убачається, підтвердження адвокатом Соловйовим В.В. факту отримання від ОСОБА_1 гонорару згідно п.5.1 Договору в розмірі 27 000 грн готівкою.

У відповідності до приписів ч. 3,4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частини перша та друга статті 15 ЦПК України).

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені у Главі 5 ЦПК України.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї статті).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За частиною четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану відповідачці у суді першої інстанції, колегія суддів враховує таке.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не має права втручатися у ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі №910/12876/19).

Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України.

Два підходи до порядку обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), передбачені статтею 30 Закону про адвокатуру, відрізняються у наступному - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті іншою стороною в порядку компенсації сплаченого адвокату гонорару, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Зазначені правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21.

Водночас, апеляційний суд зауважує, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити не співмірність витрат, зокрема, посилаючись на не співмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Стороною позивачки не заявлено про не співмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Водночас у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі №227/2301/21, зазначено що в разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом конкретної справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Крім того, колегія суддів зауважує, що укладений сторонами Договір про надання правничої допомоги від 25 грудня 2018 року не встановлює обов`язку Клієнта здійснити оплату послуг Адвоката у чітко визначений спосіб.

Тож, надавши оцінку доказам щодо розміру витрат понесених ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвокатів зі: складністю справи та виконаних адвокатами робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони, результатів розгляду справи, зваживши на необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2023 року потрібно скасувати, поновити строк на подачу до суду доказів витрат на правничу допомогу та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу понесені у суді першої інстанції у розмірі 27 000 гривень.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Поновити ОСОБА_4 який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу понесені у суді першої інстанції у розмірі 27 000 гривень.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови буде складено 17 червня 2024 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

В.А. Коновалова