РІШЕННЯ

Іменем України

14.06.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

при секретарі судових засідань Козьмук Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовною заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, у якій просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в сумі 25705,40 грн., та витрати на оплату судового збору - 2684,00 грн.

В обґрунтування заявленого позову зазначає, що 09.11.2021 року ухвалою Франківського районного суду м. Львова було скасовано судовий наказ №465/6740/21.

15.09.2023 року ухвалою Франківського районного суду м. Львова було скасовано судовий наказ №465/5680/22.

28.08.2023 року ухвалою Франківського районного суду м. Львова було скасовано судовий наказ №465/5663/22.

Згідно довідки з місця проживання в квартирі АДРЕСА_1 проживають відповідачі, відповідно, користуються послугами з централізованого опалення та послугами з централізованого постачання гарячої води.

Відповідачам для здійснення оплати за надання послуг з теплопостачання був відкритий особовий рахунок.

Між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: позивач надав послуги відповідачам, останні такими послугами користувалися, але оплату не проводили, чим порушували ч.1 п.18 Постанови КМ України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07.2005 р., а також п.3.1 Договору приєднання де прямо вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Станом на 01.07.2022 року за спожиту теплову енергію за період з 01.07.2020 року до 31.06.2022 року у відповідачів перед ЛМКП «Львівтеплоенерго» рахується заборгованість в сумі 25705,40 грн., яка залишилась неоплаченою, а також витрати на оплату судового збору - 2684,00 грн.

Таким чином, неправомірні дії відповідачів, на думку позивача, призвели до порушення його майнових прав та законних інтересів. Через несвоєчасність проведення розрахунків відповідачами за надані послуги позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» не може забезпечити своєчасну оплату податків, внесків до пенсійного фонду, а також має заборгованість перед іншими підприємствами.

У зв`язку з вище викладеним позивач і був вимушений звернутися до суду з даними позовними вимогами.

Ухвалою суду від 15.11.2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено проведення засідання.

10.01.2024 року на адресу суду від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони посилались на наступні обставини.

Так, відповідачі зазначають, що послуги з теплопостачання у квартирі не надаються з 2003 року, коли, зі згоди Львівського комунального підприємства «Сонячне», було проведено від`єднання квартири АДРЕСА_1 від послуг з теплопостачання у зв`язку з переходом на альтернативне опалення.

Це було зроблено до видання Постанови КМ України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого з опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21 липня 2005 р. № 630 тому вважають, що норми про порядок відключення від теплопостачання, встановлені вказаним положенням, не розповсюджуються на спір, що розглядається.

Договір про приєднання ніхто з членів родини відповідачів не підписував.

Листом від 26.12.2016 року позивачу направлено відмову від укладання такого договору.

Згідно абз.4 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» - Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу.

Отже, єдиною реакцією постачальника в такій ситуації згідно закону є ненадання споживачу послуг, а не примус до оплати послуг, що не надаються, чи примус до отримання таких послуг і укладання договору.

Відмова відповідачів обґрунтована, тому, що послуги теплопостачання у квартиру не надаються.

У відповідачів з ЛКП «Львівтеплоенерго» відсутні договірні відносини щодо надання таких послуг, як це передбачено п. 2 ч.1 ст. 208 ЦК України. Відповідно у відповідачів, згідно ст. 11, 509 ЦК України не виникає зобов`язань перед стягувачем.

Згідно акту від 26.06.2018 року комісією встановлено, що опалення відключено, стояки заштукатурені, встановлений електричний котел.

Відключення квартири не спричинило негативних наслідків для тепломережі будинку, листом від 11.06.2018 головний інженер ЛМКП « Львівтеплоенерго» повідомив, що аварій теплової мережі по АДРЕСА_2 не було.

У зв`язку з вище викладеним просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу.

06.02.2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій остання зазначила, що підставою для відключення від мереж центрального опалення є акт постійно діючій комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів відвід мереж ц. о.

Лист ЛКП «Сонячне» від 23.06.2003 року не є дозволом на відключення від систем централізованого опалення - таких повноважень ЛКП не мало.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №294 від 18.09.2002 року було встановлено порядок надання дозволів на відключення від системи централізованого опалення де вказано, що «автономна система теплопостачання вводиться в експлуатацію на підставі акта державної технічної комісії».

«Порядком відключення житлових будинків від мережі центрального опалення, постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» Наказ № 4 від 22.11.2005 р. зі змінами згідно з Наказом Міністерства з питань Житлово-комунального господарства №169 від 06.11.2007 р. «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води».

Передбачено відключення від мереж центрального опалення не в окремих багатоквартирних будинків з ініціативи споживача, відключення багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів (окремого житлового будинку)

Відповідно до п.2.1. «Порядку відключень окремих приміщень.» «Для вирішення питань, відключення житлового будинку в цілому від мереж центрального опалення власник приміщення повинен звернутись до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж центрального опалення.»

ЛМКП «Львівтеплоенерго» не має повноважень надавати дозволи на відключення від ОСОБА_5 .

Лише при позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій до яких слід звернутись для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від ОСОБА_6 та ГВП.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення рішення не заперечувала.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, в матеріалах справи міститься відзив, в якому просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб які не з`явились за наявними в матеріалах справи доказами.

На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України суд не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15.09.2023 року судовий наказ у справі №465/5680/22, виданий 30 грудня 2022 року Франківським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води в розмірі 12086,75 грн. та судовий збір в розмірі 248,10 грн.

Як вбачається із довідки про склад сім`ї і прописки №1 від 13.07.2022 року, відповідачі проживають за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 09.11.2021 року (справа№465/6740/21) судовий наказ від 28.09.2021 рок, виданий Франківським районним судом м. Львова, за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» боргу за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 13618,65 грн., 3% річних 96,87 грн., інфляційні втрати 458,30 грн. та судовий збір в розмірі 227 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги центрального опалення за період з липня 2020 року по червень 2022 року борг відповідачів перед позивачем складає 25704,99 грн.

Представником позивача також надано суду договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Згідно з ч. 1 ст.4, ч. 1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійснення своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно ст.19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом.

Відповідно до п.1, п.5 ч.2 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, підготованих виконавцем послуг на основі типового договору, визначено як обов`язок, а не як право споживача.

Таким чином, між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: Виконавець надавав послуги відповідачам, остання такими послугами користувалася, не відмовлялася від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводила, чим порушила ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005 р. а також п. 3.1 договору приєднання, де вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься Споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання.

Згідно з п.п. 12 п. 4 «Правил надання прослуги з постачання теплової енергії», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21 серпня 2019 року, споживач має право відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до «Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води», затвердженого наказом Мінрегіону №169 від 26 липня 2019 року (далі - Порядок №169); це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

Положеннями п.п. 13 п. 43 «Правил надання послуги з постачання гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1182 від 11 грудня 2021 року, також передбачено, що споживач має право відключатися від систем (мереж) постачання гарячої води відповідно до «Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води», затвердженого наказом Мінрегіону від 26 липня 2019 р. №169; це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

Розділом ІІІ Порядку №169 передбачено порядок відокремлення (відключення) власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від централізованого опалення і гарячого водопостачання. Зокрема, згідно з п. 13 розділу III Порядку №169 перегляд умов або розірвання договору про надання послуги можливий лише після підписання Акта про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому порядку.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази, що відповідачі зверталися до ЛМКП «Львівтеплоенерго» з заявами про відключення квартири від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, що повідомляли про виконання робіт із відокремлення (відключення) та надавали акт про відокремлення (відключення) квартири від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.

З акту від 26.06.2018 року складеним ст. майстром ФРТМ , техніком ФРТМ, головним інженером ЛКП «Сонечне» та який затверджений начальником ФРТМ вбачається, що комісія провела обстеження квартири АДРЕСА_1 і встановила, що нагрівальні прилади (батареї) центрального опалення загальнобудинкової системи демонтовані. Стояки системи опалення заховані в штрабах стін і заштукатурені. Дозвільні документи міжвідомчої комісії Львівської міської ради на від`єднання від системи центрального опалення відсутні. В квартирі встановлено індивідуальне електричне опалення (електричний котел «Термет»).

Проте, суд звертає увагу, що у вищевказаному акті вказано, що дозвільні документи міжвідомчої комісії Львівської міської ради на від`єднання від системи центрального опалення відсутні.

Таким чином, наведені відповідачами у відзиві заперечення проти позову не спростовують та не звільняють від покладеного законодавством зобов`язання щодо оплати наданих послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та з постачання гарячої води.

У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з положеннями ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За змістом ч.1 ст. 78 цього Кодексу суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ст. ст. 79, 80 ЦПК України, які регулюють достовірність та достатність доказів, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за період з 01.07.2020 року по 30.06.2022 року у розмірі 25705,40 грн. основного боргу, проте суд не може погодитися з таким розміром заборгованості, оскільки з розрахунку, який є в матеріалах справи вбачається, що заборгованість відповідачів за вказаний період становить у розмірі 25704,99 грн.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви пропорційно до задоволених позовних вимог.

Оскільки вказаний позов задоволено та з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі у розмірі 2683,96 грн. (25704,99 *2684/25705,40), тобто по 670,99 грн. з кожного.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задоволити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в розмірі 25704 (двадцять пять тисяч сімсот чотири) гривні 99 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 670 (шістсот сімдесят) гривень 99 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 670 (шістсот сімдесят) гривень 99 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 670 (шістсот сімдесят) гривень 99 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 670 (шістсот сімдесят) гривень 99 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», місцезнаходження: 79040, м. Львів, вул. Д. Апостола, 1, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Мартьянова С.М.