ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 683/1731/15-ц

Провадження № 22-ц/4820/1132/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Корніюк А.П., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 вересня 2015 року (суддя Цимбалюк О.В.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після народження доньки відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в житті дитини, її вихованні та розвитку ніякої участі не бере. Донька повністю перебуває на утриманні матері, що ставить її у вкрай скрутне становище.

Із урахуванням викладеного, позивач просила суд стягнути з Ордината аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 усіх видів заробітку (доходів) батька, але не менше 1/3 частини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття та аліменти на своє утримання до досягнення донькою трьохрічного віку в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходів), але не менше 1/4 частини прожиткового мінімуму.

Заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду від 28 вересня 2015 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_5 аліменти на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 липня 2015 року і до повноліття доньки; cтягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_5 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14 липня 2015 року і до досягнення донькою ОСОБА_3 трирічного віку - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнуто з ОСОБА_1 243,60 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач, як батько дитини повинен піклуватися про неї та утримувати її, а також утримувати матір його дитини в період догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, однак матеріальної допомоги на утримання дитини та її матері не надає, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позову.

22 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд заочного рішення Старокостянтинівсього районного суду Хмельницької області від 28 вересня 2015 року.

Ухвалою Старокостянтинівсього районного суду Хмельницької області від 25 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

24 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Старокостянтинівсього районного суду Хмельницької області від 25 березня 2024 року, якою заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення та на заочне рішення Старокостянтинівсього районного суду Хмельницької області від 28 вересня 2015 року.

Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 25 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Старокостянтинівсього районного суду Хмельницької області від 25 березня 2024 року повернуто апелянту, в частині оскарження заочного рішення Старокостянтинівсього районного суду Хмельницької області від 28 вересня 2015 року відкрито апеляційне провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та неправильне застосування норм процесуального права, просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішенням суду першої інстанції необґрунтовано та безпідставно стягнуто з нього аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), тоді коли згідно законодавства при стягненні аліментів на утримання однієї дитини визначено їх розмір - 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів). Крім того апелянт вказує на упереджене ставлення судді до нього, оскільки суддею відмовлено у задоволенні усіх його клопотань та заяв, а також проігноровано усі твердження та доводи.

Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників по справі не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду в частині задоволення позову про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_5 на її утримання в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14 липня 2015 року і до досягнення донькою ОСОБА_3 трирічного віку,тому в силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України апеляційним судом рішення суду в цій частині не переглядається.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 від 10.09.2014 року та копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 від 04.11.2014 року.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки №1235 склад сім`ї ОСОБА_5 від 14.07.2025 року є таким: ОСОБА_6 , 1961 р.н. (батько), ОСОБА_7 , 1965 р.н. (мати), ОСОБА_8 , 1991 р.н. (сестра), ОСОБА_9 , 1997 р.н. (сестра), ОСОБА_10 , 1999 р.н. (сестра), ОСОБА_11 , 2000 р.н. (сестра), ОСОБА_12 , 1987 р.н. (сестра), ОСОБА_13 , 1985 р.н. (чоловік сестри), ОСОБА_14 , 2012 р.н. (племінник).

Малолітня ОСОБА_15 проживає разом з мамою та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до довідки №99 від 26 квітня 2023 року солдат ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 .

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно частини 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний врахувати ряд обставин, визначених статтею 182 СК України.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

У силу положень статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з положеннями ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У силу положень статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач.

Зважаючи на наведене, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції правильно врахував рівність прав та обов`язків батьків по утриманню своєї малолітньої дитини, задовільний стан здоров`я дитини, стан здоров`я відповідача, матеріальний стан платника аліментів, який інших дітей та непрацездатних осіб на своєму утриманні не має. Доказів на спростування зазначеного матеріали справи не містять, відповідачем теж не надано таких доказів суду.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, врахувавши обставини справи, дійшов правильного висновку про стягнення із відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення нею повноліття, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Твердження ОСОБА_1 про те, що стягнення аліментів в розмірі визначеному судом першої інстанції не відповідає вимогам закону та є завеликим, не спростують зазначених висновків суду, оскільки законодавством визначено тільки мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку визначений законом (ст.182 СК України). Однак, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком суду стосовно встановленого розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, який судом першої інстанції визначено правильно, з урахуванням всіх обставин, які мають значення для справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 вересня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Т.О. Янчук

А.П. Корніюк

О.І. Ярмолюк