КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-ц/824/389/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2024року місто Київ

справа № 757/33338/23-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Кирилюк Г.М.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Бусик О.Л., повний текст рішення складено 20 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2023 року позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив:

зобов'язати відповідача надати йому належну та повну письму відповідь на його письмову заяву від 27 вересня 2021 року відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

В мотивування вимог посилався на те, що він є клієнтом АТ КБ «ПРИВАТБАНК», банком на його ім'я емітована дебетова картка платіжної системи VISA №911161.

Вказував, що всі кошти на емітованій на його ім'я картці є виключного його власними, а не банка.

Зазначав, що він завжди активно користувався цією карткою, однак, без попереднього попередження банк припинив обслуговування картки.

27 вересня 2021 року засобами поштового зв`язку він звернувся з письмовою заявою до відповідача, в якій просив:

повідомити йому, з якої причини він позбавлений можливості користуватись своїми грошима, що перебувають на рахунку, до якого прив`язана емітована банком на його ім`я картка № НОМЕР_1 ;

відновити видаткові операції по емітованій банком на його ім`я картці № НОМЕР_1 ;

відновити йому доступ до користування через web-версію та мобільний додаток Приват-24 його грошима, що перебувають на рахунку, до якого прив`язана емітована банком на його ім`я картка № НОМЕР_1 ;

незалежно від оперативності задоволення попередніх пунктів вимог просив надати йому інформацію щодо руху коштів по його рахунку за останній рік та його стану на момент надання відповіді (надіслання) відповіді на цю заяву;

окремим документом надати йому інформацію (довідку) щодо стану його так званого рахунку Бонус+ , на який банк акумулює нараховані (але невиплачені йому) проценти за користування його грошима.

Вказував, що 06 жовтня 2021 року відповідачем направлено відповідь, яка за змістом не відповідає вимогам Закону України «Про звернення громадян» через її неповноту та необгрунтованість, чим порушуються його права.

Зазначав, що банк у відповіді зазначив, що він розглянув запит, хоча позивач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» із заявою.

Посилався на те, що йому так і не було надано інформацію щодо руху коштів по його рахунку за останній рік та стану його рахунку на момент надання відповіді на заяву від 27 вересня 2021 року, а також інформацію щодо стану його рахунку Бонус+ .

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що відповідно до ч.4 ст.15 Закону України «Про звернення громадян», рішення про відмову в задоволенні вимоги, викладеної у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Вказував, що посилання на відповідні вимоги законодавства, які вимагають проходження верифікації клієнта, який звертається за отриманням виписки щодо руху коштів по рахунку клієнта, або ж на норми, які перешкоджають йому отримати виписку по своєму рахунку без відвідування відділення банку фізично - відсутнє не лише у письмовій відповіді AT КБ «ПРИВАТБАНК» від 06 жовтня 2021 року, а й у відзиві його представника адвоката Рожко С.М. від 08 вересня 2023 року.

Зазначав, що посилання AT КБ «ПРИВАТБАНК» у своїй відповіді від 06 жовтня 2021 року та представника відповідача адвоката Рожко С.М. у його відзиві на те, що бонусний рахунок не є поточним рахунком клієнта та відкривається банком для обліку бонусів, а не відсотків за залишком коштів на картці - не є та не може слугувати підставою для відмови у наданні інформаційної довідки щодо стану цього рахунку.

Посилався на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що у письмовій відповіді банку від 06 жовтня 2021 року йому так і не було надано інформацію щодо руху коштів по його рахунку за останній рік та стану його рахунку на момент надання відповіді на заяву, а також інформацію щодо стану його рахунку Бонус+.

06 лютого 2024 року від відповідача до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість.

Судове засідання проводилося в режимі відеоконференції відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Позивач у судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі і на електронну пошту, яка ним зазначена у позовній заяві та в апеляційні скарзі. В апеляційній скарзі позивач просив розглядати справу у його відсутність.

А відтак, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність позивача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закон України «Про звернення громадян» регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Згідно частин першої, третьої статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Особи, які не є громадянами України і законно знаходяться на її території, мають таке ж право на подання звернення, як і громадяни України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами.

Відповідно до речення першого частини третьої статті 3 вказаного Закону заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Згідно частин першої, третьої статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Положеннями частини першої статті 20 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Згідно з абзацом сьомим частини першої статті 18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Згідно абзаців другого, сьомого частини першої статті 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є клієнтом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та банком на його ім`я емітована дебетова картка платіжної системи VISA НОМЕР_1 .

27 вересня 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до відповідача, в якій містилися вимоги:

- повідомити йому, з якої причини він позбавлений можливості користуватись своїми грошима, що перебувають на рахунку, до якого прив`язана емітована банком на його ім`я картка № НОМЕР_1 ;

- відновити видаткові операції по емітованій банком на його ім`я картці № НОМЕР_1 ;

- відновити йому доступ до користування через web-версію та мобільний додаток Приват-24 його грошима, що перебувають на рахунку, до якого прив`язана емітована банком на його ім`я картка № НОМЕР_1 ;

- незалежно від оперативності задоволення попередніх пунктів вимог, - надати йому інформацію щодо руху коштів по його рахунку за останній рік та його стану на момент надання відповіді (надіслання) відповіді на цю заяву;

- окремим документом надати йому інформацію (довідку) щодо стану його так званого рахунку Бонус+, на який банк акумулює нараховані (але невиплачені йому) проценти за користування його грошима.

06 жовтня 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало позивачу відповідь на його заяву від 27 вересня 2021 року, згідно якої повідомив позивача, що:

банк змушений був накласти арешт на рахунки ОСОБА_1 , оскільки на адресу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшли постанови Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків ГТУЮ у Харківській області від 23 жовтня 2019 року ВП НОМЕР_2, від 24 жовтня 2019 року ВП НОМЕР_3, ВП НОМЕР_8, від 25 жовтня 2019 року ВП НОМЕР_4, ВП НОМЕР_5, від 04 листопада 2019 року ВП НОМЕР_6, від 28 лютого 2020 року ВП НОМЕР_3, від 25 березня 2020 року ВП НОМЕР_7, від 13 квітня 2020 року ВП НОМЕР_9, від 05 травня 2020 року ВП НОМЕР_10, від 29 жовтня 2020 року ВП НОМЕР_11, від 18 лютого 2021 року ВП НОМЕР_12, від 03 червня 2021 року ВП НОМЕР_10. Отримавши вказані постанови банк, виконуючи вимоги статті 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність», пункту 9.1. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України №22 від 21 січня 2004 року прийняв постанови до виконання та наклав арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, та належать боржнику ОСОБА_1 ;

станом на 06 жовтня 2021 року до банку не надходив у належному порядку документ про зняття арештів з рахунків ОСОБА_1 . Враховуючи зазначене, банк не має можливості задовольнити вимоги та здійснити видаткові операції за рахунками;

за отриманням виписки по картці банк пропонував звернутися до будь-якого обслуговуючого відділення банку (з проходженням верифікації);

щодо бонусного рахунку повідомили, що бонусний рахунок не є поточним рахунком клієнта та відкривається банком для обліку бонусів, а не відсотків за залишком коштів на картці.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Вищенаведене свідчить, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у встановлений законом строк і порядок надав позивачу повну та змістовну відповідь на його заяву

Та обставина, що відповіді відповідача на звернення позивача не відповідали його очікуванням в жодному разі не може свідчити про порушення прав ОСОБА_1 на отримання відповідей згідно вимог Закону України «Про звернення громадян».

Посилання позивача на те, що відмова AT КБ «ПРИВАТБАНК» у наданні йому інформації щодо руху коштів по його рахунку є необгрунтованою, колегія суддів відхиляє, оскільки як зазначав представник відповідача, як у відзивах, так і в судовому засіданні апеляційного суду, запитувана позивачем інформація про рух коштів по його рахунку є інформацією з обмеженим доступом, а тому для її отримання необхідно надати заяву, підпис в якій буде засвідчений підписом керівника банку чи нотаріально або звернутися особисто до будь-якого відділення банку з проходженням верифікації, як клієнта банку.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що у письмовій відповіді банку від 06 жовтня 2021 року позивачу так і не було надано інформацію щодо стану його рахунку Бонус+ є безпідставними, оскільки відповідачем з посиланням на Умови і Правила надання банківських послуг в ПРИВАТБАНК позивачу було роз`яснено, що бонусний рахунок не є поточним рахунком клієнта та відкривається банком для обліку бонусів держателя карти за попередньо здійсненими операціями з платіжною карткою в торгівельних організаціях і на вказаному рахунку не обліковуються проценти на залишки коштів по рахунку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені ст.376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.255, 268, 367, 368, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 червня 2024 року.

Головуючий:

Судді: