КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/524/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2024року місто Київ

справа №758/5848/22

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 29 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Ларіонової Н.М., повний текст рішення складено 29 листопада 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року позивач ТОВ «Гелексі Фінанс» звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому просило:

стягнути з відповідача заборгованість за договором №22-01-21-01-Е надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 22 січня 2021 року у розмірі 181027 грн., яка складається: з тілакредиту- 57000 грн., заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом - 27,00 грн., процентівза неправомірне користування кредитом в сумі 100 000 грн., штрафу за порушення умов договору застави транспортного засобу від 22 січня 2021 року в розмірі - 24000 грн.

В обґрунтування вимог посилалося на те, що відповідач 22 січня 2021 року звернувся до ТОВ «Гелексі Фінанс»із заявою на отримання позики та цього ж дня між ТОВ «Гелексі Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір №22-01-21-01-Е надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту на суму 22800 грн.

Вказувало, що 22 січня 2021 року відповідач повторно звернувся до ТОВ «Гелексі Фінанс» із заявою, в якій просив збільшити суму кредиту на 34200 грн., з кінцевою датою повернення 21 січня 2022 року.

Зазначало, що ТОВ «Гелексі Фінанс» 22 січня 2021 року поінформувало відповідача про фінансову послугу що пропонується, із зазначенням її вартості; умови надання додаткових фінансових послуг ТОВ «Гелексі Фінанс» та їх вартість; порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги; правові наслідки та порядок здійснення розрахунків з фізичною особою внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги; механізм захисту прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги; реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг, а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів; розмір винагороди фінансової установи у разі пропонування фінансових послуг, що надаються іншим фінансовим установам; внутрішні правила надання фінансових послуг ТОВ «Гелексі Фінанс»; наявні та можливі схеми кредитування.

Посилалося на те, що до укладення договору про споживчий кредит ТОВ «Гелексі Фінанс» надало 22 січня 2021 року споживачу новий паспорт споживчого кредиту №22-01-21-01-Е (інформація, яка надається клієнту до укладення договору про споживчий кредит).

Вказувало, що між ТОВ «Гелексі Фінанс» та ОСОБА_1 22 січня 2021 року було укладено договір №1 про внесення змін та доповнень до договору №22-01-21-01-Е надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами якогокредитодавець зобов'язавсянадати грошові кошти позичальнику у сумі 57000 грн., на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 60% річних та інші нараховані суми (за наявності підстав для їх нарахування) на умовах та в строки, встановлених цим договором.

Зазначало, що було внесено зміни до пункту 1.8. договору №22-01-21-01-Е, де визначена реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту та додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов'язкові для отримання кредиту, які складають: 1.8. Орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту та додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов'язкові для отримання кредиту складають: 1.8.1. Орієнтовна реальна річна процента ставка складає 73,73% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 172,72% від суми кредиту (у процентному виразі) або 98 450 грн.(у грошовому виразі) та включає в себе: 1.8.1.1. проценти (відсотки) за користування кредитом 60,00 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 34 200 грн.(у грошовому виразі) (у грошовому виразі). 1.8.2. Додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов'язкові для отримання кредиту: 1.8.2.1. Вартість послуг за встановлення обладнання для стеження за місцезнаходженням автомобіля - 2 000 грн.; 1.8.2.2.Вартість послуг за оренду обладнання для стеження за місцезнаходженням автомобіля - 300 грн.1.8.2.3. Вартість послуг за вилучення обладнання для стеження за місцезнаходженням автомобіля - 1 650 грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача, які виникли з договору №22-01-21-01-Е надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та договору №1 про внесення змін та доповнень до договору №22-01-21-01-Е надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідач та позивач уклали 22 січня 2021 року договір застави транспортного засобу - «NISSAN X-TRAIL», д.н.з. НОМЕР_1 .

Посилалося на те, що відповідач згідно договору №ВО 22-01-21-01-Е про надання послуг з встановлення на автомобілі додаткового обладнання від 22 січня 2021 року отримав послугу вартістю 2 000 грн. з встановлення на автомобіль обладнання, що ним орендовано згідно договору оренди обладнання №ОО 22-01-21-01-Е від 22 січня 2021 року, для стеження за місцезнаходженням автомобіля.

Вказувало, що відповідач на виконання умов договору №22-01-21-01-Е у період з лютого 2021 року по січень 2022 року здійснював платежі, однак в подальшому ОСОБА_1 перестав виконуватизобов'язання за договором №22-01-21-01-Е, внаслідок чого утровилася заборгованість за кредитом у розмірі 57 027 грн., серед яких: сума кредиту- 57000 грн., проценти - 27грн.

Зазначало, що відповідно до п.п.1.5, 7.1 договору відповідач зобов`язався у випадку порушення позичальником графіку розрахунків (додатку №2 до договору), а саме: ненадходження планового щомісячного платежу в повному обсязі та в строки, передбачені графіком розрахунків, з наступного дня кредит за договором автоматично визнається кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком відсотки за користування кредитом нараховуються у розмірі 720 % річних за користування кредитом.

Вказувало, що також з відповідача підлягає штраф у розмірі 30% від вартості предмета застави, що становить 24000 грн.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 29 листопада 2022 року позов ТОВ «Гелексі Фінанс» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Гелексі Фінанс» заборгованість за договором №22-01-21-01-Е надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 22 січня 2021 року (зі змінами та доповненнями), яка складається з: тіла кредиту - 57 000 грн., заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом - 27,00 грн. та процентів за неправомірне користування кредитом в сумі 100 000 грн., штрафу за порушення умов договору застави транспортного засобу від 22 січня 2021 року в розмірі 24 00,00 грн., а всього - 181 027 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Гелексі Фінанс» судовий збір в розмірі 2 715,41 грн.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 18 серпня 2023 року залишено без задоволення заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду міста Києва від 29 листопада 2022 року.

Частково не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення в частині стягнення з нього процентів за неправомірне користування кредитом у сумі 100000 грн. та штрафу в розмірі 24000 грн. скасувати, у стягненні вказаних сум - відмовити. В частині щодо стягнення основного боргу залишити без змін.

В обґрунтування вимог посилався на те, що суд першої інстанції не встановив, за що саме нараховані відповідачу 100000 грн. процентів і за який період, а також не встановив обставини нарахування штрафу в розмірі 24000 грн. і не застосував до правовідносин сторін спеціальні норми закону, які їх регулюють: ст.ст. 625, 1048, 1050 ЦК України та правові висновки Великої Палати Верховного Суду про розмежування процентів за правомірне користування кредитом і процентів як міри відповідальності, а також спеціальних пунктів 6, 6-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».

Вказував, що згідно умов кредитного договору строк повернення всієї суми позики настав 21 січня 2022 року і саме в межах цього строку ТОВ «Гелексі Фінанс» мало право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а після закінчення строку кредитування - вимагати сплати суми, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України.

Вважає, що твердження позивача про необхідність нарахування процентів «за користування кредитом» на підставі пунктів 1.5, 7.1 кредитного договору по день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитного договору не ґрунтуються на нормах ст.ст.625, 1048, 1050 ЦК України.

Зазначав, що судом першої інстанції не було взято до уваги обмеження, встановлені спеціальним законодавством та того, що позивач не має права стягувати з відповідача за період карантину з 01 березня 2020 року по даний час неустойку (штраф, пеню), підвищені відсоткита інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за кредитним договором.

08 лютого 2024 року на адресу Київського апеляційного суду від позивача ТОВ «Гелексі Фінанс» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказував на те, що скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, просив рішення суду залишити без змін.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 29 листопада 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Гелексі Фінанс» заборгованості за договором №22-01-21-01-Е надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 22 січня 2021 року (зі змінами та доповненнями), яка складається з: тіла кредиту в розмірі 57 000 грн. та заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 27,00 грн. не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції у даній справі лише в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Гелексі Фінанс» процентів за неправомірне користування кредитом в сумі 100 000 грн. та штрафу за порушення умов договору застави транспортного засобу від 22 січня 2021 року в розмірі 24 00,00 грн.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 січня 2021 року між ТОВ «Гелексі Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір №22-01-21-01-Е надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати грошові кошти позичальникові у сумі 22800 грн., на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 60 відсотків річних та інші нараховані суми (за наявності підстав для їх нарахування) на умовах та в строки, встановлених цим договором. Тип процентної ставки - фіксована.

Відповідно до з п.1.5. договору кредит надається строком на двадцять місяців від дати отримання Позичальником кредиту, тобто з 22 січня 2021 року по 21 січня 2022 року.

22 січня 2021 року між сторонами було підписано договір №1 про внесення змін та доповнень до договору №22-01-21-01-Е надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до якого останні домовилися внести зміни, зокрема у п.1.8 та викласти його наступним чином: орієнтовна загальна вартість кредиту та додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для отримання кредиту, які складають: 1.8. Орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту та додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для отримання кредиту складають: 1.8.1. Орієнтовна реальна річна процента ставка складає 73,73% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 172,72% від суми кредиту (у процентному виразі) або 98 450 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе: 1.8.1.1. проценти (відсотки) за користування кредитом 60,00 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 34 200 грн. (у грошовому виразі) (у грошовому виразі). 1.8.2. Додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для отримання кредиту: 1.8.2.1. Вартість послуг за встановлення обладнання для стеження за місцезнаходженням автомобіля - 2 000 грн.; 1.8.2.2. Вартість послуг за оренду обладнання для стеження за місцезнаходженням автомобіля - 300 грн. 1.8.2.3. Вартість послуг за вилучення обладнання для стеження за місцезнаходженням автомобіля - 1 650 грн.

Додатком №2 до Договору встановлено графік розрахунків з зазначенням періодичності та розмірів платежів позичальника з повернення споживчого кредиту та сплати процентів.

З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача, які виникли з договору №22-01-21-01-Е надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та договору №1 про внесення змін та доповнень до договору№22-01-21-01-Е надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідач та позивач уклали 22 січня 2021 року договір застави транспортного засобу - «NISSAN X-TRAIL», д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно видаткового касового ордера від 22 січня 2021 року ТОВ «Гелексі Фінанс» видало відповідачу 22800 грн.

23 січня 2021 року ТОВ «Гелексі Фінанс» перерахувало на розрахунковий рахунок відповідача 32200 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3289 від 23 січня 2021 року та перерахувало ФОП ОСОБА_2 2000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3292 від 23 січня 2021 року.

На виконання умов договору №22-01-21-01-Е ОСОБА_1 частково здійснював платежі, що підтверджуються платіжними дорученнями.

Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «Гелексі Фінанс» просило стягнути з ОСОБА_1 , у тому числі відповідно до п.п.1.5, 7.1 кредитного договору проценти за неправомірне користування кредитом в сумі 100 000 грн. та штраф за порушення умов договору застави транспортного засобу від 22 січня 2021 року в розмірі 24000 грн.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача щодо неправомірного нарахування процентів в сумі 100 000 грн. та штрафу в розмірі 24000 грн., колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю правовою природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні трьох процентів річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказаний висновок підтриманий Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, згідно з якою уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно користуватися кредитом, натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за користування кредитом) за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

У пункті 140 постанови від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) Велика Палата Верховного Суду вказала, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

При цьому у пункті 146 цієї постанови Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за користування кредитом, сформульованого у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та підтвердженого у постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19).

У позовній заяві та відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Гелексі Фінанс» посилалося на те, що воно не позбавляється права на отримання від ОСОБА_1 належних йому процентів за неправомірне користування кредитом, нарахованих у розмірі 720 % річних за користування кредитом на підставі пунктів 1.5, 7.1 кредитного договору у зв`язку з простроченням виконання позичальником грошового зобов`язання, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми частини другої статті 625 ЦК України.

Згідно із пунктом 1.5 договору №22-01-21-01-Е надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 22 січня 2021 року у разі невиконання/неналежного виконання позичальником зобов`язань з повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, сплати пені, штрафів та інших нарахувань, передбачених договором, дія даного договору продовжується до повного виконання позичальником зобов`язань, включаючи день фактичного та повного розрахунку. Після закінчення строку, на який надано кредит, відсотки за користування кредитом нараховуються у розмірі визначеному, в пункті 7.3 договору, пеня за неналежне виконання позичальником зобов`язань нараховуються в розмірі, визначеному пунктом 8.3 договору до повного розрахунку за договором.

Відповідно до пункту 7.1 кредитного договору зі змінами сторони дійшли згоди про те, що у випадку порушення позичальником графіку розрахунків (додатку №2 до даного договору), а саме: ненадходження планового щомісячного платежу в повному обсязі та в строки, передбачені графіком розрахунків, з наступного дня кредит за договором автоматично визнається кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком відсотки за користування кредитом нараховуються у розмірі 720 % річних за користування кредитом.

За змістом вищевказаних вимог закону та умов кредитного договору строк повернення всієї суми позики настав 21 січня 2022 року й саме в межах цього строку ТОВ «Гелексі Фінанс» мало право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а після закінчення строку кредитування - вимагати сплати сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Таким чином, твердження позивача про необхідність нарахування процентів за користування кредитом на підставі пунктів 1.5, 7.1 кредитного договору по день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитного договору не ґрунтуються на нормі закону.

Слід зазначити, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту після прострочення виконання грошового зобов`язання нараховуються проценти за порушення грошового зобов`язання у розмірі, визначеному законом або договором (частина друга статті 625 ЦК України).

У пункті 7.3 кредитного договору зі змінами передбачено, що сторони дійшли згоди про те, що у випадку порушення позичальником графіку розрахунків, а саме: неповернення суми кредиту та нарахованих відсотків, штрафів, пені у строк, визначений пунктом 1.5 договору, з наступного дня після закінчення строку позичальник сплачує кредитодавцю відсотки за неправомірне користування кредитом (проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання) у розмірі 720 % річних.

Тобто, кредитним договором передбачені проценти за неправомірне користування кредитом як плата, яка встановлюється банком за користування кредитом після настання строку його погашення та сплачується позичальником у розмірі та у строки, передбачені договором. При сплаті процентів за неправомірне користування кредитом проценти за користування кредитом не сплачуються. У випадку порушення позичальником установленого пунктом 1.5 договору строку погашення, зокрема отриманого кредиту і відсотків позичальник надалі сплачує проценти за неправомірне користування кредитом виходячи із процентної ставки у розмірі 720 % річних.

У цьому випадку позивач не позбавляється права на отримання належних йому процентів за неправомірне користування кредитом (за прострочення виконання грошового зобов`язання), оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми частини другої статті 625 ЦК України.

Таким чином, сторони чітко визначили, що поза межами строку кредитування позичальником сплачуються проценти, які при цьому не є процентами за користування кредитом, а є відповідальністю за порушення зобов`язання, та погодили їх розмір.

Зазначений пункт договору не визнавався недійсним та не оспорювався відповідачем. Цей розмір процентів кредитором було нараховано за період з 22 січня 2022 року по 01 липня 2022 року.

Разом з тим, відповідно до пункту 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» від 17 березня 2020 року №533-IX (із змінами) у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором.

На підставі постанов Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211 (із змінами), «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 20 травня 2020 року №392 (із змінами), «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22 липня 2020 року №641 (із змінами) та «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року №1236 (із змінами) з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року на території України діяв карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Окрім того, пунктом 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» в редакції Закону №2120-IX від 15 березня 2022 року передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ), у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України на всій території України введено воєнний стан, який на даний час не закінчено.

Таким чином, враховуючи пункти 6, 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» від 17 березня 2020 року №533-IX, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за неправомірне користування кредитом в сумі 100 000 грн. та штрафу за порушення умов договору застави транспортного засобу від 22 січня 2021 року в розмірі 24000 грн.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув.

А відтак, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Гелексі Фінанс» процентів за неправомірне користування кредитом в сумі 100 000 грн. та штрафу за порушення умов договору застави транспортного засобу від 22 січня 2021 року в розмірі 24000 грн. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового про відмову у вказаних вимогах.

Відповідно рішення суду першої інстанції в частині зазначення всієї суми заборгованості у розмірі 181027 та в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 2715,41 грн. підлягає зміні шляхом зменшення загальної суми заборгованості до 57027 грн., а судового збору до 855,35 грн.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з позивача на користь відповідача 2790,09 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 29 листопада 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» процентів за неправомірне користування кредитом в сумі 100 000 грн., штрафу за порушення умов договору застави транспортного засобу від 22 січня 2021 року в розмірі 24 00,00 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове про відмову у задоволенні вказаних вимогах.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 29 листопада 2022 року в частині зазначення загальної суми заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» змінити з 181 027 грн. на суму 57 027 грн.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 29 листопада 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» судового збору в розмірі 2715 грн. 41 коп. змінити, зменшивши розмір судового збору з 2715 грн. 41 коп. до 855 грн. 35 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс», місцезнаходження: місто Київ, вул. Предславинська, 28, офіс 401, на користь ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 судові витрати понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 2790 грн. 09 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: