ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року

Справа № 694/10/24
Провадження № 22-ц/821/988/24
Категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Новікова О. М., Сіренка Ю. В.,

секретаря Мунтян К. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Бабенко Руслан Володимирович до ОСОБА_2 , третя особа: ПрАТ «СК «КНЯЖА ЛАЙФ ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про відшкодування заподіяної шкоди, у складі судді Сакун Д. І.,

в с т а н о в и в :

В січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про відшкодування заподіяної шкоди, в якій просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 18.04.2024 позовну заяву залишено без розгляду. Роз`яснено позивачу про його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в судове засідання позивач 21.03.2024, 18.04.2024 не з`явилася, про місце і час розгляду справи повідомлялася належним чином. Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без його участі.

В зв`язку з тим, що позивач повторно не з`явилася в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи у відсутності позивача до суду не надходило, а тому суд вважав необхідним застосувати положення ст. 257 ЦПК України та залишили позов без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, звернулася до апеляційного суду з скаргою.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2024 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи в день першого судового засідання представником позивача адвокатом Бабенком Р. В. була подана заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, про що їй особисто повідомив її адвокат, а також повідомив, що від відповідача ОСОБА_2 була надана така ж заява відповідного змісту. В подальшому позивач очікувала ухвалення судового рішення у справі, так як вважала, що справа має бути розглянута без її участі, проте 30.04.2024 отримала ухвалу суду від 18.04.2024 якою її позов був залишений без розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно п. 16 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо, зокрема залишення позову (заяви) без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів доходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що в січні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ПрАТ «СК «КНЯЖА ЛАЙФ ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про відшкодування заподіяної шкоди.

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 29.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Справу призначено розглядом на 9 год. 30 хв. 22.02.2024 /а.с. 39/.

Доказів отримання ОСОБА_1 , у відповідності до вимог ч. 5 ст. 187 та ч. ч. 5, 8 ст. 128 ЦПК України ухвали суду від 29.01.2024та судової повістки матеріали справи не містять.

22.02.2024 у зв`язку з відсутністю всіх учасників справи фіксування судового засідання не здійснювалося, про що була складена довідка секретарем с/з ОСОБА_3 /а.с. 68/.

В матеріалах справи міститься розписка від ОСОБА_2 та адвоката Бабенка Р. В., згідно якої вони повідомлені про час та дату наступного засідання в справі, а саме 21.03.2024 о 10:00 /а.с. 69/.

Крім того, інші учасники процесу про дату та час судового засідання на 21.03.2024 судовими повістками та викликами до суду, повідомлені не були, матеріали справи даних про повідомлення не містять.

21.03.2024 у зв`язку з відсутністю всіх учасників справи фіксування судового засідання не здійснювалося, про що була складена довідка секретарем с/з ОСОБА_3 /а.с. 70/.

У відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 29.03.2024 ОСОБА_1 отримала судову повістку на 18.04.2024 /а.с. 74/.

18.04.2024 у зв`язку з відсутністю всіх учасників справи фіксування судового засідання не здійснювалося, про що була складена довідка секретарем с/з ОСОБА_3 /а.с. 70/.

Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання учасника справи, в тому числі позивача.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. ч. 1, 2 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Також п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Верховним Судом не одноразово, зокрема у постановах від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, висловлювалась наступна правова позиція.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

В оскаржуваній ухвалі суд посилався на повторну неявку позивача в судове засідання, а саме в судові засідання, які були призначені на 21.03.2024 та 18.04.2024.

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні будь-яка інформація, про повідомлення позивача ОСОБА_1 про розгляд справи який був призначений на 22.02.2024 та 21.03.2024.

Отже, з огляду на відсутність доказів про вручення судових повісток про виклик на 22.02.2024 та 21.03.2024, а лише за наявності інформації про вручення повістки на 18.04.2024, відсутній факт повторності неявки в судове засідання позивача.

Щодо посилання позивача на заяву її представника, щодо розгляду справи у відсутність позивача та її представника, апеляційний суд зазначає, що матеріали справи даної заяви не містять.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин, внаслідок чого допустив порушення норм процесуального права та дійшов передчасного висновку про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За вказаних обставин, колегія суддів доходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 379, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 13 червня 2024 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. М. Новіков

Ю. В. Сіренко