Провадження № 6/202/97/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Доценко С.І.,

за участю секретаря судового засідання Тарасової К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи первісний стягував АТ «Альфа-Банк», боржник ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача, -

в с т а н о в и в:

20 січня 2022 року заявник звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з заявою про заміну сторони стягувача щодо виконання рішення Краматорського міського суду Донецької області від 10 серпня 2015 року у справі № 234/10912/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 500959528 від 11 вересня 2014 року, яка утворилася станом на 09 червня 2015 року в розмірі 57 328,31 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 573,28 грн.

Звернення обґрунтоване тим, що на підставі договорів факторингу, укладених між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» (договір № 1 від 21 червня 2016 року), між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» (договір № 2019-1КІ/Веста від 26 грудня 2018 року) та договору про відступлення права вимоги, укладеного між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» (договір № 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року) заявник набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 500959528 від 11 вересня 2014 року.

Тому на підставі ст.ст. 442, 512, 514 ЦПК України просить замінити сторону стягувача щодо примусового виконання рішення суду.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 07 лютого 2022 року прийнято заяву до провадження.

23 листопада 2023 року зазначена цивільна справа надійшла за підсудністю із Краматорського міського суду Донецької області на підставі Розпорядження Верховного Суду № 8/0/9-22 від 15.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2023 року дану заяву було прийнято до свого провадження.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, згідно заяви просив розглядати заяву без його участі, заяву підтримав та просив її задовольнити.

Заінтересовані особи, кожен окремо, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони стягувача.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши заяву та матеріали додані до неї, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (частини перша та друга статті 15 Закону про виконавче провадження).

Стадія виконавчого провадження починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини четвертої статті 4 Закону про виконавче провадження, пункт 1 частини першої статті 26 Закону N 606-XIV).

Законодавець не ототожнює "процесуальне правонаступництво" і "заміну сторони виконавчого провадження", оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Так, відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження Суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи), тощо, й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Судом встановлено, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 10 серпня 2015 року у справі № 234/10912/15-ц, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 500959528 від 11 вересня 2014 року, яка утворилася станом на 09 червня 2015 року в розмірі 57 328,31 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 573,28 грн.

Суд, розглядаючи заяву, виходить із презумпції правомірності правочину, передбаченої ст. 204 ЦК України, відповідно до якої - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Із досліджених копій договорів судом встановлено, що на підставі договорів факторингу, укладених між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» (договір № 1 від 21 червня 2016 року), між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» (договір № 2019-1КІ/Веста від 26 грудня 2018 року) та договору про відступлення права вимоги, укладеного між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» (договір № 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року) відповідно до ст. 1077, 1078 ЦК України заявник набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 500959528 від 11 вересня 2014 року, а тому і за рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 10 серпня 2015 року у справі № 234/10912/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 500959528 від 11 вересня 2014 року, яка утворилася станом на 09 червня 2015 року в розмірі 57 328,31 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 573,28 грн.

Таким чином, вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення сум можливо лише шляхом заміни сторони у справі, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Тому заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 закону «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст.6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст.6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19.03.97 у справі «Hornsby v. Greece», п.40).

Така позиція суду ґрунтується на висновку Верховного Суду України зробленому в постанові від 20.11.2013 у справі №6-122цс13. та у постанові від 05.12.2018 року у справі № 643/4902/14-ц.

Отже, враховуючи, що судове рішення про задоволення вимог кредитора боржником не виконано, тобто зобов`язальні правовідносини сторін договору не припинені, а також доведеність факту відступлення первісним кредитором новому кредитору права грошової вимоги за цим правочином, звернення заявника, як нового кредитора у зобов`язаннях, є обґрунтованим, а тому заява підлягає задоволенню.

Така позиція суду відповідає правовій позиції Верховного Суду (справа № 186/545/21, провадження № 61-16546св21).

Керуючись ст.ст. 258-261,268,352-354,442 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи первісний стягував АТ «Альфа-Банк», боржник ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача, - задовольнити.

Замінити сторону стягувача ПАТ «Альфа-Банк» (код ) його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код , місце знаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б) щодо примусового виконання рішення Краматорського міського суду Донецької області від 10 серпня 2015 року у справі № 234/10912/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 500959528 від 11 вересня 2014 року, яка утворилася станом на 09 червня 2015 року в розмірі 57 328,31 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 573,28 грн.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С. І. Доценко