Справа № 182/1896/24
Провадження № 2/0182/1986/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.12.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом адвоката Мороз Наталі Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про визначення додатково строку для прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин.

В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31.10.1995 року. Вищезазначене свідоцтво було видано 12 грудня 1998 року Нікопольським житлово-експлуатаційним об`єднанням, згідно Розпорядження № 5550 від 27 вересня 1995 року, зареєстрованого в Реєстровій книзі Нікопольського МБТІ за № 24-5550-4. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , яка позивачці доводиться бабусею, померла. Після її смерті відкрилась спадщина на нерухомість, а саме: на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 . За час свого життя померла належним їй майном не розпорядилась, заповіту не склала. Спадкоємцем першої черги за законом після її смерті є ОСОБА_6 , яка позивачці доводиться матір`ю. Мати позивачки прийняла спадщину, але не оформила свої спадкові права, оскільки вважала, що спадщина прийнята нею шляхом постійного проживання та реєстрації з померлою на час відкриття спадщини. Саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою реєстрації спадкодавця. Адже, відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Протягом шести місяців з часу відкриття спадщини вона не заявила про свою відмову від спадщини, а, отже, згідно із ст.1270 ЦК України, вона як спадкоємець за законом вважається такою, що прийняла спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 . За життя вона заповіту не залишила, а тому спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6 є її донька ОСОБА_1 , тобто, позивачка по справі. У встановлений законом строк вона звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровській області Максименко О.В. з питання оформлення спадщини після смерті матері ОСОБА_6 , але нотаріус повідомила, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року на території України з 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб, введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався. Також, їй було повідомлено, що з грудня 2022 року в м.Нікополі закрили доступ до державних реєстрів і тому відкрити спадкову справу після смерті ОСОБА_6 не вбачається можливим. Тому, позивачка тривалий час не могла звернутись до нотаріусів в м.Нікополі з заявою про прийняття спадщини, оскільки в країні було оголошено воєнний стан і більшість нотаріусів переїхали зі своїх робочих місць в інші місця або припинили роботу, а також, у зв`язку з постійним, щоденним артилерійським обстрілом міста, неможливістю вільно пересуватись містом через військову агресію російської федерації проти України і введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022 року. Для оформлення спадщини після смерті матері позивачка через деякий час звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровській області Романенко С.О. з питання оформлення спадщини. 11 січня 2024 року приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровській області Романенком С.О. була видана відмова у вчиненні нотаріальної дії у вигляді відповіді на заяву, в зв`язку з тим, що, згідно ст.1270 Цивільного кодексу України, строк для прийняття спадщини встановлено у шість місяців. На день звернення, з дня відкриття спадщини, минуло сім місяців, а також, відсутні відповідні свідоцтва чи інші документи, які підтверджують родинні відносини між померлими власниками спадкового майна. Таким чином, на підставі викладеного, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 змушена звернутись до суду та просить визначити ОСОБА_1 додатковий строк терміном шість місяців, достатній для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнавши ОСОБА_5 бабусею ОСОБА_1 (матір`ю матері ОСОБА_1 ).

Позивачка в судове засідання не з`явилась, від її представника ОСОБА_3 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягала та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.85).

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув, при цьому, на адресу суду надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Окрім цього, в поданій заяві зазначив про те, що позивачка по справі, дійсно, є онукою ОСОБА_5 (а.с.76).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини по поважній причині, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

При цьому, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31.10.1995 року (а.с.7). Відповідно до довідки № 657, виданої КП «Нікопольське МБТІ», вищезазначене свідоцтво ОСОБА_4 було видано 12 грудня 1998 року Нікопольським житлово-експлуатаційним об`єднанням, згідно Розпорядження № 5550 від 27 вересня 1995 року, зареєстрованого в Реєстровій книзі Нікопольського МБТІ за № 24-5550-4 (а.с.54). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, про що свідчить актовий запис № 843, складений міським відділом реєстрації актів цивільного стану м.Нікополя (а.с.23). Після її смерті відкрилась спадщина на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , а тому, у відповідності до матеріалів справи, єдиним спадкоємцем та особою, яка виявила бажання прийняти спадщину, була ОСОБА_6 , яка позивачці доводиться матір`ю та яка, в свою чергу, на день смерті ОСОБА_5 проживала разом з нею, в зв`язку з чим, у відповідності до вимог закону, спадщину прийняла фактично, однак, документи, згідно вимог чинного законодавства, не оформила. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла, про що свідчить актовий запис № 910, складений 06 червня 2023 року Нікопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.13). Як вбачається зі спадкової справи, за час свого життя померла своїм майном не розпорядилась, заповіту не залишила. 11 січня 2024 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровській області Романенко С.О. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак, отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що, згідно ст.1270 Цивільного кодексу України, строк для прийняття спадщини встановлено у шість місяців. Крім того, заявницею не надано документів, які б підтверджували факт прийняття спадщини шляхом подачі відповідної заяви, відсутні відповідні свідоцтва чи інші документи, які підтверджують родинні відносини між померлими власниками спадкового майна.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка та її представник, в обґрунтування заявлених позовних вимог щодо звернення до суду, послались на те, що строк для прийняття спадщини було пропущено з поважної причини, а саме: причини повномасштабної війни російської федерації проти України.

Так, суд, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як зазначено у постанові нотаріуса, п.3 постанови КМУ від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше, ніж на 4 місяці.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався, який діє на час розгляду справи.

Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану, статей 7 і 34 Закону України «Про нотаріат», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 Про введення воєнного стану в Україні Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану».

З 29 червня 2022 року діяли нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану».

Так, п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Разом з тим, 25 січня 2023 року Верховний Суд у справі № 676/47/21 зробив наступний висновок. Так, основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України (ч.2 ст.4 ЦК України).

Виходячи з виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, в статті 4 ЦК України встановлено повний перелік нормативно-правових актів, якими можуть регулюватися цивільні відносини. Крім Конституції України, ЦК України та інших законів України, цивільні відносини можуть регулюватися, за загальним правилом, лише такими підзаконними актами, як: акти Президента України, видані у випадках, установлених виключно Конституцією України; постанови Кабінету Міністрів України, що не суперечать положенням ЦК України та інших законів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням ЦК України, або іншому закону, мають застосовуватися відповідні положення ЦК або іншого закону. Інші органи державної влади України та органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативні акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, установлених Конституцією України та законом. Таким чином можливість видання актів цивільного законодавства на підзаконному рівні для зазначених органів суттєвим чином обмежена.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення в особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (ст.1270 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви які про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч.1 ст.1273 ЦК України).

Установити, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини (пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що: правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (ст.ст.1270, 1272 ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (ч.2 ст.1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (ч.3 ст.1272 ЦК України).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Отже, виходячи із зазначених правових висновків щодо застосування норм права, які відповідно до вимог ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковими для застосування, позивачка, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , пропустила шестимісячний строк, встановлений чинним законодавством, для прийняття спадщини і має право на звернення до суду з позовною вимогою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (ч.3 ст.1272 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачка з поважних причин пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, а тому суд визначає позивачці додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті ОСОБА_6 , тривалістю в шість місяців з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви.

Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії стали обставини щодо відсутності документів, які б підтверджували факт прийняття спадщини шляхом подачі відповідної заяви, а також відсутні відповідні свідоцтва чи інші документи, які підтверджують родинні відносини між померлими власниками спадкового майна.

Так, при вирішення питання в цій частині, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Як вбачається з викладених вимог, позивачка та її представник зазначають, що вони позбавленні можливості надати свідоцтво про народження ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що відділами ДРАЦС припинено міжнародно-правове співробітництво у сфері надання правової допомоги с установами рф, та неможливо його поновити через повномасштабну триваючу збройну агресію російської федерації, таким чином позивачка не має можливості підтвердити родинний зв`язок матері з бабусею ОСОБА_5 . Оскільки у неї відсутня можливість документально встановити факт родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , так як не збереглось свідоцтво про народження матері, то єдиним способом встановлення факту родинних відносин для оформлення спадкових прав є звернення з відповідною заявою до суду.

В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що ОСОБА_6 є донькою ОСОБА_5 , а тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки однією з підстав для відмови ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 була відсутність документального підтвердження факту родинних відносин, які судом вже були встановленні та сумніву не викликають.

Приймаючи до уваги той факт, що, у відповідності до ст.ст.1268, 1270 ЦК України, зазначене нерухоме майно належало померлій на законних підставах, а відсутність документального підтвердження родинних відносин є перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, а також й той факт, що ОСОБА_1 являється єдиною спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_6 , про що свідчить спадкова справа, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, оскільки не суперечать вимогам та законним інтересам сторін, а також не порушують прав та інтереси третіх осіб.

Таким чином, позовні вимоги в частині встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд вважає за можливе задовольнити, визнавши ОСОБА_5 бабусею ОСОБА_1 (матір`ю матері ОСОБА_1 ).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15, 16, 1272 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги адвоката Мороз Наталі Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про визначення додатково строку для прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнавши ОСОБА_5 бабусею ОСОБА_1 (матір`ю матері ОСОБА_1 ).

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк терміном шість місяців, достатній для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал