Провадження № 2з/205/75/24
УХВАЛА

про забезпечення позову

08 січня 2024 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду міста Дніпропетровська Басова Н.В., ознайомившись з матеріалами заяви представника першого заступника керівника Маріупольської окружної прокуратури про забезпечення позову по цивільній справі за позовом заступника керівника Маріупольської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2023 року до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська надійшла позовна заява заступника керівника Маріупольської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки.

03 січня 2023 року до суду надійшла заява представника першого заступника керівника Маріупольської окружної прокуратури про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :08:000:0305 площею 0,05 га, яка знаходиться на території Маріупольської міської територіальної громади Маріупольського району Донецької області (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 239), власником якої є громадянин російської федерації ОСОБА_1 , та яка підлягає конфіскації на користь держави; та заборони ОСОБА_1 розпоряджатись вказаною земельною ділянкою, змінювати її цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 08 січня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

На підставі ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтю 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову має запобіжний характер і спрямоване на забезпечення можливості виконання ймовірного рішення суду та на недопущення порушень прав осіб, інтересів яких стосується спір.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке вона заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Пунктом 4 вищезазначеної Постанови роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позов, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Верховним Судом України у постанові від 25 травня 2016 року по справі № 6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Предметом спору у даній справі є конфіскація земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :08:000:0305 площею 0,05 га, яка знаходиться на території Маріупольської міської територіальної громади Маріупольського району Донецької області (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 239), власником якої є громадянин російської федерації ОСОБА_1 .

Суддя вважає, що заявлений вид забезпечення позову передбачений нормами чинного законодавства, є співмірним із заявленими позовними вимогами та є доцільним, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-150 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника першого заступника керівника Маріупольської окружної прокуратури про забезпечення позову по цивільній справі за позовом заступника керівника Маріупольської окружної прокуратури (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Щепкіна, 35) в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (, місцезнаходження: м. Полтава, вул. Уютна, 23) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про конфіскацію земельної ділянки задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :08:000:0305 площею 0,05 га, яка знаходиться на території Маріупольської міської територіальної громади Маріупольського району Донецької області (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 239), власником якої є громадянин російської федерації ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Заборонити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) розпоряджатись земельною ділянкою сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :08:000:0305 площею 0,05 га, яка знаходиться на території Маріупольської міської територіальної громади Маріупольського району Донецької області (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 239), змінювати її цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання цієї земельної ділянки.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані або змінені судом, який розглядає справу.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Н.В. Басова