1Справа № 335/3368/24 2/335/1795/2024
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участі секретаря судового засідання Філатової О.О.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі адвоката Кірічок Віталія Вікторовича, до Запорізької міської територіальної громади в особі Запорізької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,
27.03.2024 року ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Кірічок В.В., звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Запорізької міської територіальної громади в особі Запорізької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, в обґрунтування якого зазначено наступне.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . За життя ОСОБА_4 заповіту не склав.
Позивач вважає, що прийняла спадщину, оскільки після смерті батька вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме: 1/4 частиною трикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебувала у приватній власності спадкодавця на момент його смерті.
Вищезазначена квартира на момент відкриття спадщини перебувала в спільній частковій власності спадкодавця (1/4 частина) та членів сім`ї позивача: дружини ОСОБА_2 (1/4 частина); дітей ОСОБА_3 (1/4 частина) та ОСОБА_1 (1/4 частина).
Також зазначено, що на момент смерті батька позивач проживала у вищевказаній квартирі. Після смерті батька позивач фактично вступила в управління спадковим майном, а саме утримувала нерухомість у належному та придатному для проживання стані, сплачувала комунальні послуги, в подальшому зареєструвала місце свого проживання у вказаній квартирі, у зв`язку із чим, є таким, що прийняла спадщину.
Звернувшись до приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу Уколова С.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, 13.10.2023 року позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки строк для прийняття спадщини пропущений, що виключає можливість отримання свідоцтва про право на спадщину.
У зв`язку з викладеним, просить суд встановити факт прийняття ОСОБА_1 , як спадкоємцем за законом, спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом вступу в оперативне управління та фактичне володіння спадковим майном та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом.
Ухвалою судді від 28.03.2024 року відкрито провадження у вказаній справі у порядку загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження. Витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Уколова С.А. копію матеріалів спадкової справи № 71393359, відкритої після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
16.04.2024 року від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника Запорізької міської ради. Щодо позову покладається на розсуд суду.
18.04.2024 року на адресу суду на виконання ухвали від 28.03.2024 року від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Уколова С.А. надійшла копія матеріалів спадкової справи № 74/2023, відкритої після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була заведена 13.10.2024 року.
01.05.2023 року від третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (кожного окремо) надійшли письмові пояснення, відповідно до яких зазначили, що на момент смерті ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 постійно проживала у вказаній у позові квартирі, а тому фактично прийняла спадщину. Просили позов ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалою суду від 02.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено вказану цивільну справу до судового розгляду.
У судове засідання представник позивача адвокат Кірічок В.В. надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. У поданій заяві від 15.04.2024 року представник ОСОБА_5 просить розглядати справу без участі представника Запорізької міської ради.
Треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явилися. На адресу суду від вказаних осіб (кожного окремо) 29.05.2024 року надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали додані до позовної заяви, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , в рівних частках, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 12.09.1995 року № 891, копією технічного паспорту на вказану квартиру, складеного 07.09.1995 року Запорізьким МБТІ.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого відділом РАГС міськвиконкому м. Запоріжжя 08.10.1997 року, актовий запис № 8679.
Після смерті ОСОБА_4 , відкрилась спадщина на спадкове майно, яке належало йому на праві власності, що складається з частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою померлого ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 , виданого 04.03.1980 року Орджонікідзевським відділом РАГС, актовий запис № 370.
Як вбачається із копії матеріалів спадкової справи № 74/2023, відкритої після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була заведена 13.10.2024 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Уколовим С.А., зокрема, постанови від 13.10.2023 року за № 158/02-31, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , не заводилась, що також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 13.10.2023 року за №74327541, а також роз`яснено, що ОСОБА_1 вважається такою, що не прийняла спадщину, оскільки не звернулася із заявою про прийняття спадщини в установлений законодавством строк і на день смерті спадкодавця не був разом із ним зареєстрований за однією адресою.
Судом приймаються до уваги письмові пояснення ОСОБА_2 (дружина померлого); ОСОБА_1 (син померлого), які підтверджують, що позивач ОСОБА_1 постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом із своїм батьком та іншими членами родини, у тому числі і на день смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та по теперішній час.
Крім того, встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована у вказаній квартирі з 28.05.1996 року та по теперішній час, де і фактично проживає.
Стаття 15 ЦК України надає право громадянам України на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, для чого, у відповідності з вимогами ст. 16 цього ж Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема Цивільним кодексом УРСР (в редакції від 18 липня 1963 року) (далі за текстом ЦК УРСР).
Відповідно до статті 524 ЦК УРСР, в редакції яка діяла на час смерті ОСОБА_4 , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце тоді, коли воно не змінено заповітом.
Часом відкриття спадщини, згідно із статтею 525 ЦК УРСР, визнається день смерті спадкодавця.
Відповідно до статей 548, 549 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР від 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Кодексом УРСР.
Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 (далі - Інструкція), яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.
Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акту на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього (пункт 113 Інструкції).
Отже, вступ в управління спадковим майном, окрім пояснень членів родини позивача, у даному випадку, підтверджується наявними у розпорядженні спадкоємця оригіналами документів щодо права власності на квартиру (технічний паспорт, свідоцтво про право власності на вказану квартиру).
Крім того, встановлено, що у розпорядженні позивача є оригінали інших особистих документів спадкодавця (військовий квиток, свідоцтва про народження, диплома про вищу освіту, різноманітні свідоцтва на ім`я спадкодавця тощо), які також підтверджують факт вступу у спадкування після смерті батька позивача.
Таким чином, зазначені докази є такими, що дають суду достатньо підстав дійти висновку, що позивач ОСОБА_1 , відповідно до приписів ст. 531 ЦК УРСР, фактично прийняла спадщину шляхом вступу в оперативне управління та володінням спадковим майном після смерті ОСОБА_4 , а відтак суд доходить висновку, що вимога позивача про встановлення факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є доведеною і такою, що підлягає задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, у позивача виникає законне право на спадкове майно.
Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Правова позиція щодо можливості захисту права власності позивача шляхом його визнання ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягає використанню національними судами України як джерело права.
У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Онерільдіс проти Туреччини» Європейський суд з прав людини визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності.
Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Ятрідіс проти Греції» зазначив, що володіння майном повинно бути законним.
Судом встановлено обсяг майна померлого ОСОБА_4 частина квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала останньому на праві власності на момент смерті.
Відтак, виходячи з вищевикладеного у сукупності, суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача про визнання за нею права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_4 є обґрунтованою, підтвердженою зібраними у справі доказами, а тому підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 524, 525, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 4, 12, 13, 15, 16, 76-83, 258, 259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Встановити факт прийняття спадщини за законом ОСОБА_1 після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом вступу в оперативне управління та фактичне володіння спадковим майном.
Визнати право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , у порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на квартири АДРЕСА_2 .
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ;
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ;
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_4 .
Суддя В.О. Макаров