Провадження № 22-ц/802/1131/24 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

секретаря Черняк О. В.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 адвоката Світлицької Зоряни Олександрівни на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

05 жовтня 2023 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_3 працює на посаді начальника відділу освіти, молоді, спорту та охорони здоров`я Мар`янівської селищної ради Луцького району Волинської області з 27 липня 2021 року.

ОСОБА_4 є Мар`янівським селищним головою, а ОСОБА_5 власником веб-сайту Волинь UA.

ІНФОРМАЦІЯ_1 о 15 год. 30 хв. на веб-сайті «Волинь UA» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 було розміщено статтю з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Вказана стаття також розміщена на власних сторінках відповідачів у соціальній мережі Facebook.

Позивач вважає, що вказана публікація містить неправдиву та недостовірну інформацію і завдає шкоду честі, гідності і діловій репутації позивача.

Посилаючись на вищевикладене позивач просить суд:

1) визнати недостовірною та такою, що порушує немайнові права позивача ОСОБА_3 на повагу до її честі, гідності та ділової репутації інформацію, поширену ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 о 15 год. 30 хв. в мережі інтернет на веб-сайті «Волинь UA», що належить ОСОБА_5 за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 у статті під назвою « ОСОБА_6 : ІНФОРМАЦІЯ_4 », а також поширеному ОСОБА_4 за посиланням та власником веб-сайту «Волинь UA» ОСОБА_5 на особистих сторінках у соціальні мережі «Facebook» наступного змісту:

«Після попереднього аналізу інформації я вирішив відверто поговорити з ОСОБА_7 і поставив прямі питання начальнику відділу освіти, молоді та спорту. Та чітких відповідей щодо необхідності закупівлі такої кількості торфу і обґрунтованості його вартості я не отримав. Навпаки, почув претензії, що від неї вимагають зайві документи, навантажують роботою та заважають працювати. Це звучало дивно і нещиро. ОСОБА_8 має великий досвід роботи в освітній сфері. У її підпорядкуванні знаходиться чималий штат працівників. Відмова надати документи під вигаданими приводами дефіциту часу лише посилила підозри. Тому вирішив сформувати спеціальну комісію для перевірки усіх нюансів сумнівної закупівлі.»

«Інформація про завищену вартість однієї тонни торфу теж підтвердилася. Ціна 5980 гривень майже на 50% вища ринкової. Чому в одних громадах відділи освіти купують торф за 4200 гривень, а начальниця відділу освіти вирішила купити його значно дорожче? Невже ці понад 1 млн гривень не можна було спрямувати відділом освіти на інші більш нагальні потреби? В тому числі для наших освітян, про яких нібито на словах так «турбується» ОСОБА_8 ? Чи став би чиновник, якому дійсно небайдужа доля педагогів Мар`янівської громади, здійснювати закупівлю торфу для них за ціною майже на 50% вищою за ринкову?»

«У мене просте питання до освітян: чи заслуговує чиновник, який закуповує непотрібне зараз паливо за ціною на 300 тисяч гривень дорожчою, ніж на ринку, преміювання? Я не маю ніяких особистих питань до ОСОБА_8 . Я маю питання до неї як до посадової особи, яка зобов`язана працювати на благо громади. Якщо, на мою думку, вона використовує гроші громади неефективно, я ставлю їй питання. І прошу дати аргументовану відповідь. Чиновник не має займатися політиканством, прикриватися освітянами, використовувати інших людей у своїх ігрищах. Залучати вчителів шкіл, щоб прикрити власні управлінські провали, є низько, цинічного та аморально.».

2. Зобов`язати власника веб-сайту «Волинь UA» ОСОБА_5 протягом 10 днів з дня вступу рішення в законну силу спростувати недостовірну інформацію шляхом її видалення за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 у статті під назвою « ОСОБА_6 : ІНФОРМАЦІЯ_4 » по тексту, зокрема, видалити інформацію такого змісту дослівно:

«Після попереднього аналізу інформації я вирішив відверто поговорити з ОСОБА_7 і поставив прямі питання начальнику відділу освіти, молоді та спорту. Та чітких відповідей щодо необхідності закупівлі такої кількості торфу і обґрунтованості його вартості я не отримав. Навпаки, почув претензії, що від неї вимагають зайві документи, навантажують роботою та заважають працювати. Це звучало дивно і нещиро. ОСОБА_8 має великий досвід роботи в освітній сфері. У її підпорядкуванні знаходиться чималий штат працівників. Відмова надати документи під вигаданими приводами дефіциту часу лише посилила підозри. Тому вирішив сформувати спеціальну комісію для перевірки усіх нюансів сумнівної закупівлі.»

«Інформація про завищену вартість однієї тонни торфу теж підтвердилася. Ціна 5980 гривень майже на 50% вища ринкової. Чому в одних громадах відділи освіти купують торф за 4200 гривень, а начальниця відділу освіти вирішила купити його значно дорожче? Невже ці понад 1 млн гривень не можна було спрямувати відділом освіти на інші більш нагальні потреби? В тому числі для наших освітян, про яких нібито на словах так «турбується» ОСОБА_8 ? Чи став би чиновник, якому дійсно небайдужа доля педагогів Мар`янівської громади, здійснювати закупівлю торфу для них за ціною майже на 50% вищою за ринкову?»

«У мене просте питання до освітян: чи заслуговує чиновник, який закуповує непотрібне зараз паливо за ціною на 300 тисяч гривень дорожчою, ніж на ринку, преміювання? Я не маю ніяких особистих питань до ОСОБА_8 . Я маю питання до неї як до посадової особи, яка зобов`язана працювати на благо громади. Якщо, на мою думку, вона використовує гроші громади неефективно, я ставлю їй питання. І прошу дати аргументовану відповідь. Чиновник не має займатися політиканством, прикриватися освітянами, використовувати інших людей у своїх ігрищах. Залучати вчителів шкіл, щоб прикрити власні управлінські провали, є низько, цинічного та аморально.».

та опублікувати на веб-сайті за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 спростування наступного змісту, а саме про те, що інформація розміщена на веб-сайті «Волинь UA» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 у статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 :

«Після попереднього аналізу інформації я вирішив відверто поговорити з ОСОБА_7 і поставив прямі питання начальнику відділу освіти, молоді та спорту. Та чітких відповідей щодо необхідності закупівлі такої кількості торфу і обґрунтованості його вартості я не отримав. Навпаки, почув претензії, що від неї вимагають зайві документи, навантажують роботою та заважають працювати. Це звучало дивно і нещиро. ОСОБА_8 має великий досвід роботи в освітній сфері. У її підпорядкуванні знаходиться чималий штат працівників. Відмова надати документи під вигаданими приводами дефіциту часу лише посилила підозри. Тому вирішив сформувати спеціальну комісію для перевірки усіх нюансів сумнівної закупівлі.»

«Інформація про завищену вартість однієї тонни торфу теж підтвердилася. Ціна 5980 гривень майже на 50% вища ринкової. Чому в одних громадах відділи освіти купують торф за 4200 гривень, а начальниця відділу освіти вирішила купити його значно дорожче? Невже ці понад 1 млн гривень не можна було спрямувати відділом освіти на інші більш нагальні потреби? В тому числі для наших освітян, про яких нібито на словах так «турбується» ОСОБА_8 ? Чи став би чиновник, якому дійсно небайдужа доля педагогів Мар`янівської громади, здійснювати закупівлю торфу для них за ціною майже на 50% вищою за ринкову?»

«У мене просте питання до освітян: чи заслуговує чиновник, який закуповує непотрібне зараз паливо за ціною на 300 тисяч гривень дорожчою, ніж на ринку, преміювання? Я не маю ніяких особистих питань до ОСОБА_8 . Я маю питання до неї як до посадової особи, яка зобов`язана працювати на благо громади. Якщо, на мою думку, вона використовує гроші громади неефективно, я ставлю їй питання. І прошу дати аргументовану відповідь. Чиновник не має займатися політиканством, прикриватися освітянами, використовувати інших людей у своїх ігрищах. Залучати вчителів шкіл, щоб прикрити власні управлінські провали, є низько, цинічного та аморально.».

є недостовірною та не відповідає дійсності на підставі рішення суду.

3) зобов`язати ОСОБА_4 та власника веб-сайту власника веб-сайту «Волинь UA» ОСОБА_5 протягом 10 днів з дня вступу рішення в законну силу спростувати недостовірну інформацію на власних сторінках у соціальній мережі Facebook шляхом опублікування такої інформації:

«Інформація поширена мною на особистій сторінці у соціальні мережі Facebook з посиланням на статтю під назвою « ОСОБА_6 : ІНФОРМАЦІЯ_4 », яка розміщена за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 а саме такого змісту «Після попереднього аналізу інформації я вирішив відверто поговорити з ОСОБА_7 і поставив прямі питання начальнику відділу освіти, молоді та спорту. Та чітких відповідей щодо необхідності закупівлі такої кількості торфу і обґрунтованості його вартості я не отримав. Навпаки, почув претензії, що від неї вимагають зайві документи, навантажують роботою та заважають працювати. Це звучало дивно і нещиро. ОСОБА_8 має великий досвід роботи в освітній сфері. У її підпорядкуванні знаходиться чималий штат працівників. Відмова надати документи під вигаданими приводами дефіциту часу лише посилила підозри. Тому вирішив сформувати спеціальну комісію для перевірки усіх нюансів сумнівної закупівлі.»

«Інформація про завищену вартість однієї тонни торфу теж підтвердилася. Ціна 5980 гривень майже на 50% вища ринкової. Чому в одних громадах відділи освіти купують торф за 4200 гривень, а начальниця відділу освіти вирішила купити його значно дорожче? Невже ці понад 1 млн гривень не можна було спрямувати відділом освіти на інші більш нагальні потреби? В тому числі для наших освітян, про яких нібито на словах так «турбується» ОСОБА_8 ? Чи став би чиновник, якому дійсно небайдужа доля педагогів Мар`янівської громади, здійснювати закупівлю торфу для них за ціною майже на 50% вищою за ринкову?»

«У мене просте питання до освітян: чи заслуговує чиновник, який закуповує непотрібне зараз паливо за ціною на 300 тисяч гривень дорожчою, ніж на ринку, преміювання? Я не маю ніяких особистих питань до ОСОБА_8 . Я маю питання до неї як до посадової особи, яка зобов`язана працювати на благо громади. Якщо, на мою думку, вона використовує гроші громади неефективно, я ставлю їй питання. І прошу дати аргументовану відповідь. Чиновник не має займатися політиканством, прикриватися освітянами, використовувати інших людей у своїх ігрищах. Залучати вчителів шкіл, щоб прикрити власні управлінські провали, є низько, цинічного та аморально.».

є недостовірною та не відповідає дійсності на підставі рішення суду.

4) стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації в розмірі 50 000,00 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ОСОБА_3 адвокат Світлицька З. О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Стасюк О. В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала з підстав, викладених у ній, представник відповідача ОСОБА_2 заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 15 год. 30 хв. в мережі інтернет на веб-сайті «Волинь UA», що належить ОСОБА_5 , за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 опублікована стаття під назвою « ОСОБА_6 : ІНФОРМАЦІЯ_4 », яка містить у собі абзаци наступного змісту:

«Після попереднього аналізу інформації я вирішив відверто поговорити з ОСОБА_7 і поставив прямі питання начальнику відділу освіти, молоді та спорту. Та чітких відповідей щодо необхідності закупівлі такої кількості торфу і обґрунтованості його вартості я не отримав. Навпаки, почув претензії, що від неї вимагають зайві документи, навантажують роботою та заважають працювати. Це звучало дивно і нещиро. ОСОБА_8 має великий досвід роботи в освітній сфері. У її підпорядкуванні знаходиться чималий штат працівників. Відмова надати документи під вигаданими приводами дефіциту часу лише посилила підозри. Тому вирішив сформувати спеціальну комісію для перевірки усіх нюансів сумнівної закупівлі.»

«Інформація про завищену вартість однієї тонни торфу теж підтвердилася. Ціна 5980 гривень майже на 50% вища ринкової. Чому в одних громадах відділи освіти купують торф за 4200 гривень, а начальниця відділу освіти вирішила купити його значно дорожче? Невже ці понад 1 млн гривень не можна було спрямувати відділом освіти на інші більш нагальні потреби? В тому числі для наших освітян, про яких нібито на словах так «турбується» ОСОБА_8 ? Чи став би чиновник, якому дійсно небайдужа доля педагогів Мар`янівської громади, здійснювати закупівлю торфу для них за ціною майже на 50% вищою за ринкову?»

«У мене просте питання до освітян: чи заслуговує чиновник, який закуповує непотрібне зараз паливо за ціною на 300 тисяч гривень дорожчою, ніж на ринку, преміювання? Я не маю ніяких особистих питань до ОСОБА_8 . Я маю питання до неї як до посадової особи, яка зобов`язана працювати на благо громади. Якщо, на мою думку, вона використовує гроші громади неефективно, я ставлю їй питання. І прошу дати аргументовану відповідь. Чиновник не має займатися політиканством, прикриватися освітянами, використовувати інших людей у своїх ігрищах. Залучати вчителів шкіл, щоб прикрити власні управлінські провали, є низько, цинічного та аморально.».

Також судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивачка ОСОБА_3 працює на посаді начальника відділу освіти, молоді, спорту та охорони здоров`я Мар`янівської селищної ради Луцького району Волинської області з 27 липня 2021 року, ОСОБА_4 є Мар`янівським селищним головою, а ОСОБА_5 власником веб-сайту Волинь UA.

Аналогічна стаття була опублікована на особистих сторінках відповідачів у мережі Facebook.

Позивачка вважає вищенаведені матеріали такими, що порочать його честь, гідність та ділову репутацію.

У пункті 12 постанови Пленуму Верховного суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Згідно з інформацією Витребуваною від адміністратора системи реєстрації та обліку доменних імен, власником веб-сайту https://volynua.com/ є відповідач ОСОБА_5 .

У статтях 3, 28 Конституції України визначено, що честь і гідність людини є найвищою соціальною цінністю, та передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності.

Відповідно до частини другої та четвертої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 10 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може бути предметом таких формальностей, умов, обмежень або санкцій, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського спокою, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Пункт 2 статті 10 Конвенції дає можливість захищати репутацію інших осіб, тобто всіх людей, і цей захист поширюється і на політиків також, навіть коли вони не виступають як приватні особи; але в цьому разі вимоги такого захисту мають розглядатися у зв`язку з інтересами відкритого обговорення політичних питань (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).

Згідно зі статтею 62 Конституції України один з основоположних принципів - презумпція невинуватості, а відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, праву кожної особи на свободу думки і слова, на вільне відповідає обов`язок не поширювати про іншу особу/осіб недостовірну інформацію.

Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної та юридичної особи» юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

ЄСПЛ вказує, що слід розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна (рішення ЄСПЛ від 08 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії»).

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

У свою чергу, діловою репутацією є усталена оцінка особи, що ґрунтується на наявній інформації про її позитивні та негативні суспільно значимі діяння у певній сфері, що відома оточуючим.

Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці ЄСПЛ при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 08 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії»).

Разом з тим слід відрізняти деякі висловлювання, які хоч і мають характер образи, однак в цілому в надрукованому тексті є оцінюючими судженнями з урахуванням вживаних слів та виразів з використанням мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири).

Свобода преси дає громадськості одну з найкращих можливостей дізнатися про ідеї та позиції політичних лідерів і сформувати свій погляд на них. У більш загальному плані свобода політичних дискусій лежить в самій основі концепції демократичного суспільства, якою пройнята вся Конвенція. Відповідно, межі допустимої критики є ширшими, коли вона стосується власне політика, а не приватної особи. На відміну від останньої, перший неминуче і свідомо відкривається для прискіпливого аналізу кожного свого слова і вчинку як з боку журналістів, так і громадського загалу і, як наслідок, повинен виявляти до цього більше терпимості. Безсумнівно, пункт 2 статті 10 дає можливість захищати репутацію інших осіб, тобто всіх людей, і цей захист поширюється і на політиків також, навіть коли вони не виступають як приватні особи; але в цьому разі вимоги такого захисту мають розглядатися у зв`язку з інтересами відкритого обговорення політичних питань (рішення ЄСПЛ від 08 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії»).

Оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв`язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи або органу державної влади є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Вказані особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе (рішення ЄСПЛ у справі «Гендісайд проти Сполученого Королівства» від 07 грудня 1976 року).

Право на наявність і можливість висловлювання власного судження, оцінки, думки, гарантоване. Це право закріплене і в статті 34 Конституції України. Оцінка є ставленням особи до певного явища або події, висловленням її поглядів та/або переконань. ЄСПЛ неодноразово зазначає, що вимогу доведення правдивості оціночного судження виконати неможливо, отже, ця вимога порушує свободу вираження думки як таку, а вона є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Лінгенс проти Австрії» від 08 липня 1986 року).

У Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі.

Такі самі правові висновки зроблені у постановах Верховного суду від 11 липня 2018 року №658/1795/17-ц, від 01 березня 2018 року №757/54322/16-ц, від 21 серпня 2018 року №607/4318/16-ц, від 20 червня 2018 року №755/7842/16-ц.

Загальновідомою є інформація що позивачка у справі начальником відділу освіту, молоді, спорту та охорони здоров`я Миронівської селищної ради Луцького району Волинської області та публічною особою, принаймі, на місцевому рівні. Вказане підтверджується і самим позивачем як у позові, так і її представником у судовому засіданні.

Доводи позивача про те, що окремі частини спірних публікацій містять звинувачення про вчинення нею кримінальних правопорушень, а також недостовірні відомості про обставини закупівлі палива на потреби комунальних установ селищної ради, є необґрунтованими, оскільки вирвані із контексту спірних публікацій, які носять в цілому критичний характер та виражають суб`єктивну думку про особу позивача з боку автора публікацій.

Таким чином, суд першої інстанції правильно зазначив, що віповідно до вищенаведеної практики Європейського суду з прав людини, межі допустимої критики щодо позивачки є ширшими, оскільки вона стосується власне політика, а не приватної особи. На відміну від останньої, перший неминуче і свідомо відкривається для прискіпливого аналізу кожного свого слова і вчинку як з боку журналістів, так і громадського загалу і, як наслідок, повинен виявляти до цього більше терпимості.

При цьому позивачем не надано суду висновків судової експертизи тексту в справах про захист честі, гідності й ділової репутації, яка встановлює чи містить текст негативну інформацію про особу, в якій формі (твердження, чи оцінного судження) подано інформацію, чи є підстави вважати, що судження виражено в брутальній, принизливій або непристойній формі.

Отже, суд дійшов вірного висновку, що спірна публікація носить критичний характер, містить особисті судження та переконання відповідача ОСОБА_4 щодо особи позивача, враховуючи, що межі допустимої критики щодо позивача, як публічної особи та посадової особи органу місцевого самоврядування, є значно ширшими, ніж для приватної особи.

Відповідно до ст. 277 ЦК Украі?ни предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивноі? думки и? поглядів відповідача не можна перевірити щодо і?х відповідності діи?сності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає судовіи? практиці Європеи?ського суду з прав людини щодо тлумачення положень статті 10 Конвенціі? (рішення Європеи?ського суду з прав людини від 8 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австріі?» (Lingens v. Austria), § 46). Отже, необхідно розрізняти констатацією фактів та оціночні судженнями. Немає потреби доводити достовірність оціночних суджень.

Зі змісту даних тверджень судом першої інстанції було правильно встановлено, що поширена відповідачами інформація є лише оціночним вираженням особистих поглядів щодо особи позивача, його висловлювань, критичною оцінкою діяльності, вираженням суб`єктивної думки і поглядів, а тому не підлягає спростуванню, оскільки кожен має право на свободу вираження поглядів у демократичному суспільстві.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що поширені відповідачем оціночні судження з урахуванням стилістики поширеноі? інформаціі?, застосованих мовних зворотів та відсутності посилань на конкретні факти, не потребують доведення їх правдивості, що узгоджується з позицією Європеи?ського суду з прав людини, де зазначено, що наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень ні. Так, особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення, не може бути зобов`язана доводити і?хню правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбачено статтею 10 Конвенціі?.

Під час розгляду спору суд повинен встановити чи були порушені права, свободи чи інтереси позивача і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог чи відмову в їх задоволені. Враховуючи, що позивач не довела порушення її права чи безпосереднього інтересу, а вислови у публікації носять оціночний характер, то суд першої інстанції правильно вирішив, що в позові у цій справі слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги є такими, що фактично дублюють доводи позовної заяви та обґрунтування вимог у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію позивача, яку вона вважає такою, що є єдино правильною та єдино можливою.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, зводяться до незгоди із рішенням суду першої інстанції і переоцінки доказів та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів та їх відображення в рішенні суду першої інстанції, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних по суті висновків суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 адвоката Світлицької Зоряни Олександрівни залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2024 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2024 року.

Головуючий

Судді :