КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

12 червня 2024 року місто Київ

Справа №754/15554/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/13070/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Желепи О.В. (суддя-доповідач), Мазурик О.Ф. , Немировська О.В.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27 травня 2024 року (ухвалено у складі ОСОБА_2 ) у справі за позовом ОСОБА_1 , заінтересована особа - Деснянський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті

та на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 27 травня 2024 року (постановлено у складі ОСОБА_2 ) за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Деснянський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання недійсним підпису під заявою "про державну реєстрацію смерті"

ВСТАНОВИВ

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 27 травня 2024 року заяву задоволено.

Встановлено факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Севастополь, АР Крим.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 27 травня 2024 року провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Деснянський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в частині позовних вимог про визнання недійсним підпису під заявою "про державну реєстрацію смерті"- закрито.

Не погоджуючись з такими судовими рішеннями, ОСОБА_1 6 червня 2024 року подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нові, в яких буде посилання на реальні, об`єктивні обставини та визнано недійсним підпис ОСОБА_3 під заявою "про державну реєстрацію смерті" .

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд дійшов висновку про залишення скарги без руху з наступних підстав.

Із змісту поданої апеляційної скарги вбачається, що вона викладена переважно російською мовою.

Частиною першою статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року у справі (№ 10-рп/99) за конституційними поданнями 51 народного депутата України про офіційне тлумачення положень статті 10 Конституції України щодо застосування державної мови органами державної влади, органами місцевого самоврядування та використання її у навчальному процесі в навчальних закладах України (справа про застосування української мови зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова,

У частині шостій статті 13 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» зазначено, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

У судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів»(частина перша, друга статті 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»)

Відповідно до статті 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

Цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою (частина перша статті 9 ЦПК України).

У частині четвертій статті 9 ЦПК України зазначено, що учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно, реалізуючи своє право на користування в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою володіють, а також право на судовий контроль на стадії досудового слідства, чи на оскарження судових рішень у апеляційній інстанції заявник, який в установленому законом порядку був забезпечений послугами перекладача, вправі звертатися до нього по допомогу для перекладу документів, які готуються на розгляд суду за результатами якого може бути розпочато розгляд скарги, у тому числі ухвалено рішення про відкриття апеляційного провадження.

Переклад таких документів надає суду з`ясувати наявність в особи, яка звертається, прав на таке звернення, а також перевірити дотримання нею передбачених процесуальних вимог щодо змісту документа і його додатків, адже право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (п. 37 рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» (заява № 8863/06)).

При цьому процесуальним законодавством не передбачено залучення перекладача для перекладу саме суду процесуальних документів, переданих на його розгляд, складених недержавною мовою.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Обєднаної Палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловленими у справі № 686/24639/17 (провадження № 51-5496кмо18) та справі № 521/12324/18 (провадження № 51-5817кмо21).

З огляду на зазначене, апеляційна скарга ОСОБА_1 на судове рішення повинна бути викладена державною (українською) мовою. Це надає суду можливість зрозуміти її зміст, перевірити дотримання особою, яка подає апеляційну скаргу, положень ст. 356 ЦПК України і визначитися щодо прийняття скарги до провадження.

За цих обставин забезпечення рівності прав осіб у судовому процесі за мовною ознакою і гарантування права на користування ними в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою вони володіють, не означають абсолютного права сторони (учасника провадження) подавати відповідні процесуальні документи мовою, якою вона володіє, якому кореспондує безумовний обов`язок суду приймати такі документи до розгляду.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного суду від 19 вересня 2024 року у справі № 521/12324/18.

Згідно з частиною 2статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст.185, 357 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Желепи О.В.

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянськогорайонного суду міста Києва від 27 травня 2024 року та на ухвалу Деснянськогорайонного суду міста Києва від 27 травня 2024 року - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків не більше 10 днів з дати отримання ухвали.

Недоліки необхідно усунути шляхом подачі апеляційному суду нової редакції апеляційної скарги, викладеної державною (українською) мовою.

Роз`яснити, що у разі невиконання в установлений строк вимог цієї ухвали апеляційна скарга буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Желепа О.В.