Справа № 724/4148/24
Провадження № 2/724/845/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.,

за участю секретаря судового засідання: Уляницької Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач в обґрунтування позовної заяви зазначає, 24.07.2015 року уклав шлюб з відповідачкою, який був зареєстрований виконавчим комітетом Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, актовий запис № 09.

Зазначає, що на даний час спільне життя з відповідачем не склалося. Між подружжям часто виникають сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на життя. Відсутність між ними взаєморозуміння та спільної думки щодо вирішення звичайних побутових питань спонукали до повного розриву їх відносин.

Від шлюбних відносин у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видане виконавчим комітетом Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, актовий запис №15.

Після розірвання шлюбу позивач бажає щоб його син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишився проживати з ним. Позивач готовий самостійно виховувати та утримувати сини.

Вважає, що даний шлюб являється формальним, оскільки між ними тривалий час відсутнє спілкування. Продовжувати такі шлюбні відносини позивач не бажає. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе, оскільки їх сімейне життя не налагоджується вже тривалий час, у зв`язку з чим просить строк на примирення не надавати.

Підтримуючи вищевикладене, просить розірвати шлюб, так як подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, неможливе. Збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Рішення про розірвання шлюбу є остаточним, тому строк на примирення просить не надавати.

Крім того, відповідно до нотаріально посвідченого договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 21.11.2024р., батьки дійшли згоди, що син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде проживати разом з батьком на його самостійному та одноособовому вихованні та повному утриманні, забезпеченні та опікунстві.

А тому позивач просить суд, після розірвання шлюбу, неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на самостійному вихованні та утриманні батька.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 26.11.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

12.12.2024 року до суду від представника позивача ОСОБА_4 надійшла заява, згідно якої позов підтримує повністю та просить суд його задовольнити, судове засідання просить проводити без його участі.

12.12.2024 року до суду надійшла заява від відповідача, в якій заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить справу розглядати у її відсутності.

Відповідно до п 1ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини встановлені судом.

Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 24.07.2015 року, виконавчим комітетом Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, актовий запис № 09. (а.с.)

Від шлюбу в сторін народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видане виконавчим комітетом Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, актовий запис №15. (а.с.)

Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, на примирення позивач не погоджується, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки його збереження суперечитиме його інтересам, відповідач позовні вимоги визнала, на розірвання шлюбу погоджується.

Згідно Договору між батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, участь батьків у вихованні дітей, який укладений 21.11.2024 року та нотаріально посвідчений, предметом якого є те, що син ОСОБА_2 буде перебувати на самостійному та одноособовому вихованні, на повному утриманні, забезпеченні та опікунстві батька (п.1.); за попередньої домовленості сторін та враховуючи той факт, що матір не позбавлена батьківських прав, матір якщо в майбутньому виявить бажання, має право спілкуватися з дитиною за її бажанням та за своїм бажанням, брати її до себе на тимчасове проживання у період канікул і не тільки, а також з урахуванням стану здоров`я дитини за попереднім погодженням з батьком дитини (п.2.); батьки зобов`язуються піклуватись про здоров`я дитини, брати участь у вихованні, забезпечити дитині достатній рівень освіти незалежно від стосунків сторін (п.3.1.1); сторонами також було досягнуто домовленості про не підбурювання дитини проти батька чи матері (п.3.3.2).

Застосовані норми права.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Частиною 1 ст. 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний.

Щодо позовних вимог в частині самостійного виховання та утримання дитини з батьком.

Суд вважає, що самостійне утримання та виховання неповнолітньої дитини позивачем суперечить нормам Сімейного кодексу України в частині рівності прав обох батьків та буде порушувати права та інтереси матері щодо неповнолітньої дитини.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України.

За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Зазначена норма свідчить про те, що предметом договору є порядок здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Отже, навіть якщо один із батьків проживає окремо від дитини, на підставі цього договору він має здійснювати батьківські права та виконувати обов`язки, що очевидно полягає у вчиненні визначених договором певних дій, необхідних для виховання дитини, а не у повній відмові від них.

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. Тому смерть, до прикладу, батька дитини є підставою для припинення його обов`язку утримувати дитину.

Згідно із частиною другою статті 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання.

У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.

Такі правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23).

Отже, залишення неповнолітньої дитини разом з батьком на його самостійному утриманні та вихованні може мати негативні наслідки для матері дитини.

Враховуючи вищенаведене, суді дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги про залишення на самостійному вихованні та утриманні дитини з батьком.

Розподіл судових витрат.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. ст. 110, 112, 114 Сімейного кодексу України, ст. ст. 1-23, 76-81, 141, 258-259, 274, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ), який зареєстровано виконавчим комітетом Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, актовий запис № 09 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повне рішення складено 12 грудня 2024 року.

Суддя: Л. Л. ГУРАЛЬ