ПОСТАНОВА

Іменем України

27 березня 2024 року м. Кропивницький

справа № 404/1088/22

провадження № 22-ц/4809/498/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Чельник О. І.,

за участі секретаря Бойко В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Фортечний відділ державної виконавчої у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на додаткове рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2023 року у складі судді Кулінки Л. Д. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви

В лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») та просив:

- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецьом Р. О., від 31 жовтня 2018 року, зареєстрований в реєстрі за № 6468, про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 ;

-за результатом звернення стягнення на вищевказане нерухоме майно задовольнити вимоги стягувача АТ КБ «ПриватБанк», а саме заборгованість в розмірі 40 762,70 доларів США, що за курсом 28,05 відповідно до службового розпорядження Національного Банку України від 29.08.2018 складає 1 143 393,74 грн, з них: заборгованість за тілом кредита в сумі 24 340,47 доларів США, заборгованість за відсотками в сумі 11 688,35 доларів США, заборгованість з комісії в сумі 2 018,03 долари США та заборгованість з пені в сумі 2 715,85 доларів США. Строк, за який проводиться стягнення 4115 днів, а саме з 24.05.2007 по 29.08.2018. Витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 3 500 грн;

-стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на свою користь судові витрати по справі.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22.03.2016 в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено.

Пред`явивши позов про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, відповідач відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) змінив термін основного зобов`язання до 26.06.2015.

31 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Швецьом Р. О. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

При цьому, відповідач намагається в позасудовому порядку стягнути борг за кредитом, строк виконання якого минув 7 років до вчинення виконавчого напису.

ОСОБА_1 зазначав, що заборгованість не є безспірною, оскільки нарахована відповідачем безпідставно, а тому змушений звернутись до суду за захистом порушених прав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволено повністю.

Визнано виконавчий напис, вчинений 31 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецьом Р. О., зареєстрований в реєстрі № 6468, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992,40 грн за подання позову та судовий збір в сумі 496,20 грн за подання заяви про забезпечення позову.

Рішення суду мотивовано тим, що при зверненні до нотаріуса про вчинення виконавчого напису позивачем, нотаріусом не здійснена перевірка наявності певних умов, за яких може бути вчинена зазначена нотаріальна дія, а також не здійснена перевірка всіх пред`явлених для вчинення виконавчого напису документів та перевірка відповідності нарахування комісії вимогам закону.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису від 31 жовтня 2018 року указана АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість не є безспірною.

Короткий зміст додаткового рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2023 року стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 100 грн.

Додаткове рішення суду мотивовано тим, що представником позивача проведено значну роботу щодо збирання доказів для з`ясування обставин цієї справи, звернення до суду з відповідними клопотаннями, надання всіх письмових пояснень та заперечень, а тому понесені позивачем витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати додаткове рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2023 року та ухвалити нове, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення з відповідача правничої допомоги в розмірі 6 100 грн відмовити та стягнути з позивача судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при винесенні додаткового рішення судом першої інстанції були порушені норми матеріального і процесуального права, недостатньо досліджені письмові докази та дійсні обставини справи, що мають значення для справи, внаслідок чого ухвалено незаконне і необґрунтоване рішення суду.

Зокрема, матеріали справи не містять детального опису робіт, виконаних адвокатом, та розрахунку витрат із зазначенням витраченого часу.

Відповідач зазначає, що справа не є складною, а є шаблонною, тим більше розгляд проведено за відсутності сторін, а тому суд першої інстанції без достатніх правових підстав стягнув з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу

Від адвоката Усатенка В. Ю., який представляє інтереси ОСОБА_1 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення, додаткове рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2024 року залишити без змін та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в Кропивницькому апеляційному суду у розмірі 6 000 грн.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача адвокат Усатенко В. Ю. заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Представник АТ КБ «ПриватБанк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. та представник Фортечного відділу державної виконавчої у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками.

Від заступника начальника Фортечного відділу державної виконавчої у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки, відповідач та треті особи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, які не з`явилися, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановленихм статтею 367ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3).

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Право на професійну правничу допомогу гарантованостаттею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у вказаному рішенні зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18.

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволено повністю (а. с. 142-145).

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В заяві, поданій 03 жовтня 2023 року до суду першої інстанції до закінчення судових дебатів, представник ОСОБА_1 - адвокат Усатенко В. Ю. просив розгляд справи проводити без участі позивача та зазначив, що докази судових витрат будуть надані протягом п`яти днів відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України (а. с. 146).

05 жовтня 2023 року представник позивача подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої додав докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 100 грн, зокрема:

- договір про надання правничої допомоги від 09 лютого 2022 року, укладений між АО «Усатенко і Усатенко» та ОСОБА_1 (а. с. 166);

- додаткову угоду від 04 жовтня 2023 року до вказаного договору, укладену між АО «Усатенко і Усатенко» та ОСОБА_1 , відповідно до якої вартість послуг з правничої допомоги в суді першої інстанції становить 6 100 грн (а. с. 167);

- розрахунок від 04 жовтня 2023 року та акт приймання- передачі від 04 жовтня 2023 року, відповідно до яких адвокатом було надано ОСОБА_1 правничу допомогу вартістю 6 100 грн у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції (а. с. 168-169);

- квитанцію № 313 від 04 жовтня 2023 року про сплату ОСОБА_1 АО «Усатенко і Усатенко» 6 100 грн на підставі договору про надання правничої допомоги від 09 лютого 2022 року та додаткової угоди до цього договору (а. с. 170);

- докази направлення копії вказаного клопотання з додатками засобами поштового зв`язку АТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 170).

Таким чином, вимоги частини восьмої статті 141 ЦПК України представником позивача дотримані.

Заперечень щодо неспівмірності заявленої суми від АТ КБ «ПриватБанк» до суду першої інстанції не надходило, а підстав для зменшення розміру вказаних витрат судом не встановлено.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що договором про надання правничої допомоги визначено домовленості позивача та його представника щодо обчислення гонорару адвоката та встановлено фіксований розмір гонорару, а тому, враховуючи значення справи для сторін, характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, співмірність витрат зі складністю справи та виконаною роботою, часом, який необхідний для виконання такої роботи адвокатом, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції в розмірі 6 100 грн.

Суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять детального опису робіт, виконаних адвокатом, та розрахунку витрат із зазначенням витраченого часу, оскільки у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, провадження № 12-14гс22).

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що справа не є складною, а її розгляд проведено за відсутності сторін, свідчать про його незгоду із визначеним позивачем розміром витрат на професійну правничу допомогу, проте, вони не заслуговують на увагу суду, з огляду на те, що будучи ознайомленим із поданими до суду першої інстанції разом із клопотанням про ухвалення додаткового рішення доказами понесення позивачем судових витрат, АТ КБ «ПриватБанк» не подало до суду першої інстанції відповідного клопотання про їх зменшення, в яких би заперечувало щодо їх співмірності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суда пеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, немає.

Разом з тим, щодо заявленого у відзиві на апеляційну скаргу клопотання представника позивача про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою - шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги представником позивача до суду апеляційної інстанції надано: ордер серії ВА № 1070054 від 03 березня 2024 року (а. с. 219); договір про надання професійної правничої допомоги від 09 лютого 2022 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «Усатенко і Усатенко» та ОСОБА_1 (а. с. 220); додаткову угоду від 03 березня 2024 року до договору про надання професійної правничої допомоги від 09 лютого 2022 року, укладену між Адвокатським об`єднанням «Усатенко і Усатенко» та ОСОБА_1 , за умовами якої загальна вартість професійної правничої допомоги становить 6 000 грн (а. с. 221); розрахунок від 03 березня 2024 року до договору про надання професійної правничої допомоги від 09 лютого 2022 року згідно з яким вартість виконаної роботи становить 6 000 грн (а. с. 222); акт приймання-передачі від 03 березня 2024 року до договору про надання професійної правничої допомоги від 09 лютого 2022 року, підписаний Адвокатським об`єданням «Усатенко і Усатенко» в особі заступника голови Усатенка В. Ю. та ОСОБА_1 , за яким адвокатське об`єднання виконало взяті на себе зобов`язання з надання професійної правничої допомоги, а клієнт прийняв виконання на суму 6 000 грн і зауважень не має (а. с. 223); квитанцію до прибуткового касового ордера від 03 березня 2024 року № 47, згідно з якою Адвокатське об`єднання «Усатенко і Усатенко» прийняло від ОСОБА_1 6 000 грн (а. с. 225); докази надсилання відзиву на апеляційну скаргу разом з додатками засобами поштового зв`язку АТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 225).

Клопотань щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи судом апеляційної інстанції від АТ КБ «ПриватБанк» не надходило.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про доведеність адвокатом Усатенком В. Ю. понесених ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у Кропивницькому апеляційному суді в розмірі 6 000 грн та їх співмірність зі складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт, витраченим часом.

Враховуючи, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає залишенню без задоволення, а додаткове рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2023 року без змін, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 6 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесену позивачем під час розгляду справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 362, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а додаткове рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2023 року без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 6 000 (шість тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 29.03.2024.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді О. Л. Карпенко

О. І. Чельник