справа № 209/2685/23
№ провадження 2/208/943/23
РІШЕННЯ

Іменем України

21 лютого 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання - Грищенко О.Л., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Перша кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

в с т а н о в и в:

I.Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Перша кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Позивач просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю разом з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 1992 року по момент смерті.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 69 років помер ОСОБА_5 , про що 20 листопада 2021 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) складено відповідний актовий запис №1242.

Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №314598059 за ОСОБА_5 зареєстроване право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки з ОСОБА_5 в період з 1992 року по день його смерті, тобто на протязі 29 років, позивач проживала однією сім?єю як чоловік та жінка, але в шлюбі з ним не перебувала, - то вона, як спадкоємець за законом відповідної черги, 03 грудня 2021 року з метою прийняття після нього спадщини звернулася до Першої кам?янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з відповідною заявою, але Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 листопада 2022 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , з тих підстав, що документи які підтверджують родинні стосунки зі спадкодавцем, спадкоємець до нотаріальної контори не надав. Отже підтвердити факт родинних стосунків між померлим ОСОБА_5 та спадкоємцем ОСОБА_1 неможливо.

Окрім зазначеного нотаріус також вказав, що згідно з матеріалами спадкової справи у ОСОБА_5 є спадкоємець першої черги згідно ст.1266 ЦК України, онук померлого (за правом представлення), який звернувся 07 вересня 2022 року до Першої кам?янської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, зареєстровану в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за №1829.

Таким чином, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв?язку з відсутністю документів, які б підтверджували її право на входження до кола спадкоємців, а також у зв?язку з тим, що є інший спадкоємець першої черги.

Позивач зазначає, що дійсно проживала однією сім?єю як чоловік та жінка з ОСОБА_5 в період з 1992 року по день його смерті, при цьому ніхто з них в цей період в іншому шлюбі не перебував.

Так, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 23 листопада 2018 року Дніпровським районним у м. Кам?янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - шлюб між чоловіком ОСОБА_5 і дружиною ОСОБА_6 розірвано, про що 18 серпня 1992 року складено відповідний актовий запис №460.

Також, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 12 січня 1982 року Дніпровським райЗагсом м. Дніпродзержинська - шлюб між громадянином ОСОБА_7 і громадянкою ОСОБА_1 розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 31 березня 1981 року зроблено запис за №145.

Позивач звертає увагу на відомості Акту №35 від 06 лютого 2023 року, затвердженого Начальником юридичного відділу КП КМР «Добробут» які зводяться до того, що громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 з 2017 року та по теперішній час, з нею проживав та був зареєстрований громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким вона вела спільне господарство до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено сусідами.

У сукупності з відомостями паспорта позивача громадянина України, які вказують на те, що по АДРЕСА_1 вона була зареєстрована з 16 березня 1972 року по 19 грудня 2017 року, - вбачається що за вказаною адресою позивач проживає з 1972 року по теперішній час.

Зняття з реєстрації в грудні 2017 року та реєстрація за адресою: АДРЕСА_2 , - було викликане тим, що вказана квартира у м. Запоріжжя була подарована позивачу на підставі договору дарування від 15 серпня 2017 року, у зв?язку з чим виникла необхідність в ній зареєструватися, на той час навіть стояло питання про зміну місця проживання з м. Кам?янське на м. Запоріжжя, але цього не відбулося і вони залишилися проживати в АДРЕСА_1 .

3 ОСОБА_5 позивач познайомилася в 1982 році, коли він перевівся з Дніпровського металургійного комбінату ім. Ф.Е. Дзержинського до Дніпродзержинського річного порту, на якому в той момент працювала позивач.

Що стосується ОСОБА_5 , то його шлюб також вже був розірваний, він також залишився один, що і було підставою зародження між позивачем та ним одразу дружніх, а через невеликий проміжок часу вже і сімейних відносин.

Починаючи з 1992 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 стали проживати разом вже, як чоловік та жінка, але без реєстрації шлюбу в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому їх спільне проживання в даній квартирі тривало аж по момент смерті ОСОБА_5 - по ІНФОРМАЦІЯ_1 , після якої в квартирі позивач залишилася проживати вже сама і проживає в ній по теперішній час.

Так, після їх знайомства позивач продовжила працювати в Дніпродзержинському річному порту і працювала там до 1996 року, а після чого вийшла на пенсію та почала отримувати пенсійні виплати, які також спрямовувалися до сімейного бюджету.

ОСОБА_5 продовжував працювати в порту, а пізніше повернувся до ДМК ім. Ф.Е. Дзержинського і вже з даного підприємства вийшов на пенсію в 2010 році.

Окрім того, між ними існував певний розподіл обов?язків, який виражався в тому, що ОСОБА_5 виконував по господарству усю чоловічу роботу, як-то підтримання в належному стані квартири, в якій вони мешкали, здійснення поточних ремонтних робіт, виконання таких робіт, які потребують значної фізичної сили та виконання яких не притаманно для жінки.

При цьому позивач узяла на себе обов?язки виконувати по господарству роботи, які зазвичай виконують жінки: готування їжі, прання, прибирання квартири з метою утримання її в чистоті.

Весь час свого спільного сімейного життя позивач з ОСОБА_5 підтримували один одного в складних життєвих ситуаціях та, водночас, поділяли між собою усі радощі, тобто проживали так, як зазвичай живуть чоловік та дружина, які перебувають в зареєстровану шлюбі, але в той же час, в такому шлюбі не перебували, при цьому це не заважало їм відноситися один до одного, як до члена своєї сім?ї.

Декілька разів ОСОБА_5 опинявся в лікарні на стаціонарному лікуванні, що мало місце у 2000 році (п?ять переломів), в 2005 році після падіння ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у виді пошкодження головного мозку, у зв?язку з чим йому в лікарні робили трепанацію черепу.

Позивач здійснювала догляд за ОСОБА_5 під час перебування його в лікарні, оскільки вважала це своїм обов?язком щодо члена своєї сім?ї.

Позивач з померлим дійсно складали одну сім?ю, оскільки спільно проживали, були пов?язані спільним побутом, мали взаємні права та обов?язки, що доводиться всім вищезазначеним та підтверджується письмовими доказами та свідченнями свідків.

Наявність сімейних відносин доводиться тим, що ОСОБА_5 30 грудня 2014 року видав на ім?я позивача довіреність, якою уповноважив її розпоряджатися в частині повного доступу його рахунком по банківському вкладу від 13 січня 2010 року, що вказує на те, що грошима, що становили їх сімейний бюджет, вони розпоряджалися спільно.

26 грудня 2017 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким належну йому квартиру заповідав дочці позивача - ОСОБА_10 , що також доводить існування між ними сімейних відносин, оскільки донька позивача, саме у зв?язку з кровним спорідненнями з позивачем, не була для ОСОБА_5 сторонньою особою, при цьому донька спадщину не прийняла, оскільки вважала, що квартира повинна належати позивачу.

Не зважаючи на те, що квартира, в якій вони проживали, з 2017 року стала належати ОСОБА_5 , але усі комунальні платежі сплачувала позивач з їх отриманих пенсійних виплат, з яких вони формували їх сімейний бюджет.

Після того, як ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, то позивач взяла на себе всі обов?язки по похованню, які зводилися до організації похорон та витрачання грошових коштів, пов?язаних з погребінням.

Усе вищенаведене доводить факт проживання позивача та ОСОБА_5 однією сім?єю в період з 1992 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, в тому числі і на час відкриття спадщини.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 надав суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача зазначає, що відповідач ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги за правом представлення після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач є сином ОСОБА_11 , яка в свою чергу є донькою ОСОБА_5 .. Відповідач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини 07 вересня 2022 року. Позивачем в позовній заяві не наведено конкретні норми права, на які він посилається в обґрунтування своєї позиції. Померлим ОСОБА_5 придбана квартира за адресою: АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу у позивача, а тому ця квартира не може бути спільною власністю подружжя. Позивач просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 для того, щоб стати спадкоємцем четвертої черги. Але, відповідач є спадкоємцем першої черги, а тому факт проживання позивача із спадкодавцем однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, не підлягає встановленню, оскільки не породжує юридичних наслідків для позивача. Позивачем не доведено факт проживання позивача з померлим ОСОБА_5 .. Долучені до матеріалів справи документи не підтверджують факт ведення спільного господарства позивачем та ОСОБА_5 , наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків. Таким чином, стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами, що вона проживала з померлим ОСОБА_5 однією сім`єю з 1992 року по день смерті останнього.

II. Заяви, клопотання позивача, відповідача, третьої особи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 позовні вимоги позивача не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на підставі зазначені у відзиві на позовну заяву.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що працював разом з ОСОБА_5 з 2003 року по пенсію, він був його бригадиром. З ОСОБА_4 не знайомий. З ОСОБА_1 знайомий, зустрічались на святах. Вона доглядала за ОСОБА_5 , у них були гарні сімейні відносини. Він її любив. Фінансові питання вирішувала ОСОБА_1 . У них були теплі стосунки. Зазначає, що часто бував в гостях, вони проживали як чоловік та дружина.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що був сусідом з ОСОБА_5 . Спілкувалися з 90-х років. З ОСОБА_1 знайомий з 1972 року, працювали разом в порту. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 мешкали як чоловік та дружина. В домі у них бував 10-15 разів на місяць. Вона за ним доглядала, він бував у запої. Вони разом жили, вона готувала, прибирала, доглядала його у лікарні, в них був спільний бюджет. Він казав, що віддав їй свою карту.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 її сусідка. З ОСОБА_4 вона не знайома. Зазначила, що ОСОБА_1 познайомилась з ОСОБА_5 у 1992 році, з того часу вони разом мешкали. Шлюб вони не реєстрували, але проживали як подружжя. Зазначила, що святкували всі свята разом, була у них кожного дня. Також зазначила, що у них був спільний бюджет, вони разом скуплялись. ОСОБА_5 був алкозалежний, часто потрапляв у лікарні, ОСОБА_1 його доглядала.

III. Процесуальні дії по справі.

14 червня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження по справі.

30 червня 2023 року ухвалою суду клопотання позивача про витребування доказів задоволено.

07 вересня 2023 ухвалою суду клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволено.

10 листопада 2023 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Як вбачається з свідоцтва про смерть, виданого 20 листопада 2021 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №1242 (а.с.9).

Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належала померлому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, виданий 23.12.2017 року державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г.; номер запису про право власності 24128168 (а.с.10).

Згідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Л.В. Главчевої від 02 листопада 2022 року, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що не підтверджується факт родинних відносин (а.с.8).

Відповідно до акту № 35 від 06 лютого 2023 року проживання без реєстрації, складеного членами комісії КП КМР «ДОБРОБУТ», вбачається, що ОСОБА_1 дійсно проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_5 з 2017 року та по теперішній час з нею проживав та був зареєстрований ОСОБА_5 , з яким вона вела спільне господарство до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 про що підтверджують сусіди (а.с.13).

В матеріалах справи містяться: копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , відповідно до якого вбачається, що шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було розірвано 18 серпня 1992 року, актовий запис №460 (а.с.11); копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , відповідно до якого вбачається, що шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 розірвано 31 березня 1981 року, актовий запис №145 (а.с.12).

Окрім цього, в матеріалах справи міститься довіреність №NRB5826501 від 30.12.2014 року, відповідно до якої ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_1 розпоряджатись у частині повного доступу своїм рахунком N НОМЕР_3 по вкладу SAMDN3122 від 13.01.2010 року у ПриватБанку (а.с.14).

Згідно заповіту складеного 26 грудня 2017 року ОСОБА_5 на випадок своєї смерті належну йому квартиру АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (яка згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 та свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , відповідно до якого змінила прізвище після реєстрації шлюбу з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_10 », є донькою ОСОБА_1 ). Даний заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої кам`янської нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г. зареєстрований в реєстрі за №2-1827 (а.с.15-17).

Окрім цього, позивач надав копії квитанцій про оплату комунальних послуг за квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , сплачені від імені ОСОБА_1 (а.с.22-26).

Згідно до копії спадкової справи № 1167/2021, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , заяву про прийняття спадщини за законом, заповітом подано ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.46-62).

Згідно повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис №06, батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_11 (а.с.55).

Згідно витягу №1 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_19 після реєстрації шлюбу з ОСОБА_20 змінила прізвище з « ОСОБА_19 » на « ОСОБА_19 » (а.с.56-57).

Згідно витягу №1 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 06 вересня 2022 року вбачається, що батьками ОСОБА_19 зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.55-56).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , актовий запис №236 (а.с.57)

Також в матеріалах справи міститься договір купівлі-продажу квартири, укладений 23 грудня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , відповідно до якого ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_5 купив квартиру АДРЕСА_1 . Даний договір посвідчений державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г.. Зареєстровано в реєстрі за №2-1821.

Згідно листа начальника відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради Олени Волощук вбачається, що місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було зареєстровано за адресою:

-АДРЕСА_7 з 24.02.1981 року та зняте з реєстрації з 14.05.1996 року у зв`язку з вибуттям до нової адреси: АДРЕСА_8 ;

-АДРЕСА_8 з 18.10.1996 року та зняте з реєстрації з 19.12.2017 року з вибуттям до нової адреси: АДРЕСА_1 .

Окрім цього, зазначено, що надання інформації про фактичне проживання особи за певною адресою не належить до повноважень відділу.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя (частини перша та друга статті 21 СК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зазначено, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18), та Верховним Судом у постановах від 09 січня 2020 року у справі № 186/421/17 (провадження № 48280св18); від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20) та від 01 вересня 2021 року у справі № 523/9720/17 (провадження № 61-7715св21).

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків.

При встановленні факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу суд повинен встановити, що між сторонами склалися усталені відносини, притаманні подружжю.

Суд у рішенні повинен вказати, якими доказами підтверджено, що в указаний період сторони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, були пов`язані виконанням взаємних прав і обов`язків та спільним побутом, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Питання щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю вирішується у кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених обставин справи та поданих сторонами доказів.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 підтвердили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали разом як чоловік та дружина, вели спільний побут, спільне господарство, підтримували один одного. Факт спільного проживання позивача з ОСОБА_5 підтверджується також актом № 35 від 06 лютого 2023 року проживання без реєстрації, складеного членами комісії КП КМР «ДОБРОБУТ»; довіреністю №NRB5826501 від 30.12.2014 року; копіями квитанцій про оплату комунальних послуг за квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , сплачені від імені ОСОБА_1 ; заповітом, складеним 26 грудня 2017 року ОСОБА_5 , відповідно до якого він на випадок своєї смерті належну йому квартиру АДРЕСА_1 заповів доньці ОСОБА_1 - ОСОБА_10 .

Крім того, вказаними доказами підтверджується не тільки спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а й ведення спільного господарства, пов`язаність виконання взаємних прав і обов`язків та спільний побут.

Однак, вимоги позивача щодо постійного проживання однією сім`є за період з 1992 року по 19 листопада 2021 року підлягають частковому задоволенню, оскільки спільне проживання однією сім`є без реєстрації шлюбу врегульовано саме Сімейним Кодексом України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, а цього часу діяв Кодекс про шлюб та сім`ю України, у якому відсутнє визначення як спільне проживання однією сім`є без реєстрації шлюбу.

Таким чином, суд вважає, що сукупність досліджених у судовому засіданні доказів підтверджує той факт, що з 01 січня 2004 року до часу відкриття спадщини ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відносини між ними носили характер сімейних, вони вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, крім того у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим вищезазначеним у справі доказам.

За таких обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Перша кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю слід задовольнити частково та встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю разом з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 01.01.2004 року по момент смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

VI. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 1 073,60 грн..

Керуючись ст.ст. 3, 21 СК України, ст.ст. 1220, 1264 ЦК України, ст.ст. 7, 19, 141, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Перша кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю, задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , однією сім`єю разом з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 01.01.2004 року по момент смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп..

В іншій частині позовних вимог, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Похваліта С. М.