Єдиний унікальний номер 448/1640/23
Провадження № 2/448/93/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
27.03.2024 м. Мостиська
Мостиський районний суд Львівської області у складі:
головуючої судді Гіряк С.І.
за участі секретаря судового засідання Семен І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 )
вимоги позивача: про стягнення безпідставно набутих коштів
учасники справи не з`явилися
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача
1. Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Савка Т.В. звернувся до суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 . з вимогою про стягнення безпідставно набутих коштів.
2. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в кінці січня 2023 року позивач ОСОБА_1 домовився з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 про закупку останнім матеріалів та здійснення ним будівельних робіт у м.Львові. Позивач наполягав на підписанні спочатку письмового договору, який би регулював відносини між ними, однак відповідач пообіцяв надати проект договору та підписати його пізніше. Вказує, що повіривши відповідачу, 01.02.2023 перебуваючи неподалік ТЦ Шувар, що за адресою: АДРЕСА_2 , через мобільний банкінг позивач двома платежами перерахував відповідачу на надані ним реквізити грошові кошти на загальну суму 495000 грн. Зазначає, що незважаючи на те, що в призначенні кожного платежу позивач зазначав реквізити договору, який мав бути підписаний сторонами, однак такий не було підписаний ні позивачем, ні відповідачем.
3. Стверджує, що станом на день звернення до суду будівельних матеріалів, про поставку яких домовлявся позивач з відповідачем, на його об`єкт доставлено не було, будівельних робіт, які мав провести відповідач, на об`єкті позивача так і не було розпочато. В телефонних розмовах відповідач запевняв позивача, що виконає свої зобов`язання, однак з часом взагалі перестав відповідати на дзвінки позивача та уникав з ним зустрічей. Декілька разів позивач намагався зв`язатися з відповідачем та пред`явити вимогу повернення грошових коштів, однак такі заходи не дали жодного результату. Зазначив, що по вказаному факту позивачем була також написана заява про реєстрацію в ЄРДР відповідного кримінального провадження.
4. На підставі вищевикладеного, просить стягнути з відповідача 495 000,00 грн. безпідставно отриманих коштів та судові витрати по справі: 4950, 00 грн. сплаченого судового збору.
5. Відповідач відзиву на позов не надав.
ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи
6. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, адвокат Савка Т.В. в судовому засіданні 31.01.2024 просив позов задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду рішення не заперечує. Крім того, 27.03.2024 на адресу суду скерував заяву, в якій вказав, що просить проводити розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
8. Суд констатує що участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України, тому неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи без його участі
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі
9. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явився, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
10. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
11. Ухвалою суду від 05.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
12. Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 03.01.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
ІV. Фактичні обставини встановлені Судом
13. З копій платіжних інструкцій №432105 від 01.02.2023 (а.с.10) та №3 від 01.02.2023 (а.с.11) вбачається, що 01.02.2023 позивач ОСОБА_1 здійснив перерахування особистих коштів в сумі 445 000,00 грн. (двома платежами 245 000, 00 грн та 250 000, 00 грн.) з через банк АТ «ОТП БАНК» з рахунку НОМЕР_1 на ім`я відповідача ФОП ОСОБА_2 на рахунок НОМЕР_2 , призначення платежу:відповідно договору 01/0223 від 01-02-2023, будівельні роботи та матеріали.
15. Матеріалами справи не встановлено існування зобов`язальних, зокрема договірних чи деліктних, відносин між сторонами.
16. Будь-яких даних, які б свідчили про повне або часткове повернення відповідачем ФОП ОСОБА_3 коштів позивачу ОСОБА_4 , матеріали справи не містять.
V. Застосоване Судом законодавств та висновок Суду
17. Згідно з статтею 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
18. Загальні підстави для виникнення зобовязань у звязку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
19. Згідно з ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
20. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
21. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобовязанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
22. За ст.1213 ЦК України набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
23. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
24. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у звязку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
25. Зобовязання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
26. Обєктивними умовами виникнення зобовязань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
27. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
28. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
29. За змістом ст.1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
30. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що ст.1212 ЦК України застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст.1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобовязання повернути майно потерпілому.
31. Як зазначав Верховний Суд, норми ст.ст.1212, 1213 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобовязань. Відповідно, якщо суд встановлював наявність між сторонами договору, то визнавав застосування до таких відносин ст. 1212 неправильним (постанова від 14.10.2014 у справі №3-129гс14, постанова від 25.02.2015 у справі №3-11гс15, постанова від 02.02.2016 у справі №6-3090цс15 та ін.).
32. Водночас у постанові ВСУ від 02.02.2016 у справі №6-3090цс15 суд відзначив, що конструкція ст.1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм гл.83, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише у момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.
33. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 у справі №922/3412/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у звязку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобовязання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.
34. Узагальнюючи викладене, можна сказати, що норми ст.ст.1212, 1213 ЦК України, застосовуються у таких випадках: зобовязання між сторонами виникло не на підставі договору; набуття або збереження майна є абсолютною безпідставним; безпідставне збагачення однієї особи через іншу не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту.
35. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
36. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).
37. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).
38. Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.
VI. Висновки Суду
39. Проаналізувавши викладені норми чинного законодавства України та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки з матеріалів справи не вбачається наявності між сторонами будь-яких договірних правовідносин, що зумовлювали б перерахування позивачем ОСОБА_1 відповідних коштів відповідачу ФОП ОСОБА_2 .
40. Відповідно, набуття цих коштів відповідачем ФОП ОСОБА_2 є абсолютно безпідставним як на час набуття, так і на моменту розгляду справи. Доказів на спростування твердження позивача щодо безпідставності набутих грошових коштів відповідачем не надано.
41. В даному випадку безпідставне збагачення відповідача за рахунок коштів позивача не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту, оскільки наявності договірних або деліктних відносин між сторонами судом не встановлено.
VII. Розподіл судових витрат між сторонами
42. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
43. Так, згідно квитанції від 26 вересня 2023 позивачем було сплачено 4950,00 грн. судового збору.
44. Позивачем заявлено вимогу про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, котра була задоволена в повному обсязі, а тому у зв`язку із задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача судовий збір у розмірі 4950,40 грн.
Керуючись ст.12, 13, 76-81, 133, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 280-284 ЦПК України, Суд
1. Позов ОСОБА_5 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити повністю.
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 безпідставно отримані кошти на загальну суму 495 000 (чотириста дев`яносто п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 4950 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят) гривень сплаченого судового збору.
4. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
5. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
6. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
7. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
8. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
9. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
10. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
11. Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду.
12. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
13. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
14. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;
Повний текст судового рішення складений 01.04.2024.
Суддя Світлана ГІРЯК