Справа № 209/5981/23
Провадження № 2/209/227/24
РІШЕННЯ

Іменем України

19 березня 2024 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участі секретаря Драгунцевої С.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

ТОВ "ФК " Сіті Фінанс" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором та судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 27.08.2021 року АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 уклали заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-102709273, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 35696,07 грн., з яких 35000 грн. сума споживчого кредиту, 696,07 грн. страховий платіж строком на 72 місяці. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, припинив сплачувати проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим у нього за кредитним договором № 014-RO-82-102709273 утворилась заборгованість. 20.12.2022 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ "ФК " Сіті Фінанс" уклали Договір про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F, відповідно до якого ТОВ "ФК " Сіті Фінанс" набуло право грошової вимоги до відповідача за вказаним договором у сумі 37593,91 грн., з яких 33095,07 грн. - сума заборгованості за кредитом; 4498,84 грн. - сума заборгованості за процентами, яку просять стягнути з відповідача.

13.11.2023 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

11.12.2023 року представник відповідача адвокат Медвєдєва Л.В. подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування відзиву зазначила, що оскільки укладений кредитний договір є споживчим у розумінні Закону України «Про споживче кредитування», тому кредитор повинен був повідомити відповідача про зміну кредитора, однак цього не відбулось. Крім того, вказує, що позивачем не надано документу, який би підтверджував факт видачі відповідачу грошових коштів, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача 14.12.2023 року подав відповідь на відзив на позовну заяву, в якій просив задовольнити позов повністю. На обґрунтування відповіді на відзив зазначив, що кредитний договір був укладений відповідно до вимог закону в електронній формі шляхом накладення електронного підпису. Умовами кредитного договору було визначено строк кредиту 72 місяці, та була визначена дата останнього ануїтетного платежу, згідно графіка 27.08.2027 року. Укладаючи кредитний договір, відповідачем та первісним кредитором було погоджено всі істотні умови договору, а нарахування процентів за користування кредитом здійснено правомірно.

17.01.2024 року відповідач подав клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 17.01.2024 року клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін було задоволено.

Представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, у позовній заяві заявив клопотання про проведення розгляду справи за відсутності представника позивача.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі та пояснив, що він не підписував кредитний договір та не отримував кошти. Виписка по рахунку, надана позивачем, не підтверджує суму заборгованості. Крім того, документи, надані позивачем не завірені належним чином та не можуть бути доказами. Він не звертався до поліції з приводу оформленого на його ім`я кредиту, бо це неефективно.

Вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.08.2021 року АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 уклали заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-102709273, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 35696,07 грн., з яких 35000 грн. сума споживчого кредиту, 696,07 грн. страховий платіж строком на 72 місяці, в електронній формі шляхом накладення електронного підпису (а.с. 7-16).

20.12.2022 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ "ФК " Сіті Фінанс" уклали Договір про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F, відповідно до якого ТОВ "ФК " Сіті Фінанс" набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 014-RO-82-102709273 (а.с. 26-30).

Згідно наданого позивачем реєстру боржників до Договору про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F від 20.12.2022 року (а.с. 33-33б), ТОВ "ФК " Сіті Фінанс" набуло право грошової вимоги за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-102709273 у розмірі 37593,91 грн., з яких 33095,07 грн. - сума заборгованості за кредитом; 4498,84 грн. - сума заборгованості за процентами, що також підтверджується виписками по рахунку та розрахунком заборгованості (а.с. 20-25).

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно зі ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до положень ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Положеннями ч. 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 2 ст. 1056-1 ЦК України, встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів

У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

За змістом ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Положення статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").

При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Аналогічні за змістом висновки, викладені у численних постановах Верховного Суду, зокрема постанові від 12 січня 2021 по справі N 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року по справі N 732/670/19, від 23 березня 2020 року по справі N 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року по справі N 127/33824/19 тощо.

Отже, як вбачається з кредитних договорів, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі N 345/3085/19.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними та достатніми доказами того, що він не отримував кредитних коштів, а тому з відповідача на користь позивача, до якого перейшло право грошової вимоги за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-102709273 від 27.08.2021 року на підставі договору про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F від 20.12.2022 року, підлягає стягненню загальна заборгованість за кредитом у розмірі 37593,91 грн., з яких 33095,07 грн. - сума заборгованості за кредитом; 4498,84 грн. - сума заборгованості за процентами.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких згідно п. 1 ч. 3 цієї статті віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" зазначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Враховуючи, що позивач надав договір про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 14.06.2023 року, Додаткову угоду №1 до договору про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 14.06.2023 року, акт виконаних робіт до замовлення №158 до Договору про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 14.06.2023 року, замовлення №158 від 03.09.2023 року до договору про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 14.06.2023 року, платіжну інструкцію № 1534 від 06.09.2023 року (а.с. 41-49), враховуючи складність справи та співмірність заявлених вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги у розмірі 1400 грн.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо не належного посвідчення документів, наданих позивачем, оскільки весь пакет документів, поданих представником позивача ОСОБА_2 разом з позовом, був прошитий, пронумерований та посвідчений на відповідність оригіналу, всього на 46 (сорока шести) аркушах, що підтверджується а.с.49 (оберт).

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Також, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволенню позовних вимог.

На підставі ст. 525, 526, 530, 611, 1054, 1055, 1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 12, 76, 78, 263-265, 280-285 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" (ЄДРПОУ 39508708, юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37/41) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" заборгованість закредитним заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-102709273 від 27.08.2021 року у розмірі 37593 (тридцять сім тисяч п`ятсот дев`яносто три) грн. 91 коп., з яких 33095,07 грн. - сума заборгованості за кредитом; 4498,84 грн. - сума заборгованості за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" судові витрати за сплату судового збору в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. та витрати на надання правової допомоги у розмірі 1400 (одну тисячу чотириста) грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Л.Шендрик