Справа № 392/2009/23
Провадження № 2-о/392/12/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року м. Мала Виска

Суддя Маловисківського районного суду Кіровоградської обалсті Бадердінова А.В., вивчивши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Заявник ОСОБА_1 в порядку окремого провадження звернувся до суду з заявою, в якій, з метою оформлення паспорта громадянина України, для подальшої реалізації своїх прав як громадянина України та члена сусіпльства, зокрема, права на освіту, влаштування на роботу, просить встановити особу ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Україні, в місті Кіровограді Кіровоградського району Кіровоградської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2023 справу розподілено судді Березію Ю.А.

Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 17.11.2023 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2024 справу розподілено судді Бадердіновій А.В.

Вивчивши матеріали заяви на предмет відповідності їх нормам Цивільного процесуального кодексу України, які регулюють порядо дотримання заявником вимог щодо подачі та форми заяви, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.7 ст.19, ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Правилами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України унормовано, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

В силу приписів ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суд, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суд, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.

За правилами ч.ч.1, 2 ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо.

Аналогічні положення містяться у ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Положеннями ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» унормовано, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Державний реєстр актів цивільного стану громадян - це державна електронна інформаційна система, яка містить відомості про акти цивільного стану, зміни, що вносяться до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання та відомості про видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану і про видачу витягів з нього, що відповідає положенням ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Згідно з п. 6 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 № 3307/5), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 р. за №719/4940 про факт державної реєстрації акту цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видаються відповідні свідоцтва про народження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть на бланках, виготовлених за зразками та їх описами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2010 № 1025 "Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану".

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Поряд з цим, згідно з абз. 2 п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судами не встановлюється тотожність особи, та, крім того, відповідно до роз`яснень, які містяґться в листі Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах; якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження. У цих справах, суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, не присвоєння чи залишення одного з них, а також не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах.

Крім того, частиною 3 ст. 315 ЦПК України визначено, що справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

В свою чергу, заявник ОСОБА_1 , звертаючись до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: просить встановити особу ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Україні, в місті Кіровограді Кіровоградського району Кіровоградської області. Тобто фактично тотожності особи, а саме в свідоцтві про народження, виданого на прізвище " ОСОБА_1 ", що це одна і та ж сама особа " ОСОБА_1 ", що суперечить вимогам ст. 315 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене вище, а також приймаючи до уваги, що заявник ОСОБА_1 , звертаючись до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення юридичного факту, просить встановити факт належності одній і тій же особі свідоцтва (тотожності особи), яке видає орган державної реєстрації актів цивільного стану, що суперечить вимогам ст. 315 ЦПК України, та є підставою для закриття провадження у справі в частині встановлення факту тотожності особи, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч.1 ст. 255, ст. ст. 256, 315, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження в цивільній справі № 392/2009/23 за заявою заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області про встановлення особи ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , в Україні, в м. Кіровограді - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Альона Володимирівна Бадердінова