Справа № 357/6217/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9990/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Цукуров В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Стеценка Максима Владленовича, подану в інтересах Акціонерного товариства «Сенс Банк», на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2024 року, ухвалене у складі судді Цукурова В.П., у цивільній справі № 357/6217/23 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат від простроченої суми заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат від простроченої суми заборгованості. Зазначало, що 27 листопада 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 490052599, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 150,50 доларів США з номінальною процентною ставкою 13 % річних, з цільовим використанням кредиту - придбання транспортного засобу. Однак, ОСОБА_1 тривалий час порушував умови кредитного договору та не виконував покладені нього зобов`язання за кредитним договором. Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 12 квітня 2011 року у справі № 1185-9/200/11, задоволено позовні вимоги ПАТ «Альфа-банк» та стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 213 368,40 грн., судові витрати у вигляді витрат по сплаті третейського збору у розмірі 100,00 грн. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 вересня 2011 року у справі № 6-3484/11, видано ПАТ «Альфа-Банк» виконавчий лист на підставі вказаного рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз». Проте, рішення Постійно діючого третейського суду при «Асоціації українських банків» по справі №1185-9/200/11 від 12 квітня 2011 року зі сторони відповідачем не виконано. З огляду на те, що ОСОБА_1 продовжує користуватися грошовими коштами, належними до сплати позивачу, то АТ «Сенс Банк» має право на стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за увесь період прострочення зобов`язання в розмірі 611 196,08 грн. за період з 13 квітня 2011 року до 23 лютого 2022 року, з яких: 69 552,25 грн. - 3% річних, 541 643,82 грн. - інфляційні витрати.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2024 року в задоволенні позову АТ «Сенс Банк» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, адвокат Стеценко М.В., який діє в інтересах АТ «Сенс Банк», подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Відмовляючи в позові, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 12 квітня 2011 року винесене всупереч чинному законодавству. Наголошує на тому, що підставі ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 вересня 2011 року видано виконавчий лист № 6-3484/11 на примусове виконання вказаного рішення третейського суду. Дана ухвала суду не оскаржувалася та набрала законної сили, що вказує на помилковість висновків суду першої інстанції. Також зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що виконавчий лист було видано помилково, а у відповідача відсутнє зобов`язання перед АТ «Сенс Банк» в зв`язку з його добровільним виконанням або з інших передбачених законом підстав.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 27 листопада 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 490052599, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 8 150,50 дол. США зі сплатою 13 % річних з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 27 листопада 2014 року (а.с. 6-10).

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 12 квітня 2011 року по справі № 1185-9/200/11, позовні вимоги ПАТ «Альфа-банк» задоволено в повному обсязі та стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 213 368,40 грн., судові витрати у вигляді витрат по сплаті третейського збору у розмірі 100,00 грн.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 вересня 2011 року у справі № 6-3484/11, задоволено заяву ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 12 квітня 2011 року по цивільній справі № 1185-9/200/11 (а.с. 101-103).

26 вересня 2011 року на підставі вказаної ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова видано виконавчий лист № 6-3484/11, який 15 вересня 2015 року був пред`явлений до виконання до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

18 вересня 2015 року головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Огер О.А. винесено постанову про відкриття виконавче провадження № НОМЕР_1 (а.с. 115-118).

13 листопада 2019 року АТ «Альфа-Банк» подано до Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області заяву про повернення виконавчого листа № 6-3484/11, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова 26 вересня 2011 року (а.с. 112).

18 листопада 2019 року старшим державним виконавцем Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Ткачем А.П. у виконавчому провадженні №48761905 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі його заяви (а.с. 113-114).

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, АТ «Сенс Банк» порушило перед судом питання про стягнення з нього трьох процентів річних та інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 13 квітня 2011 року до 23 лютого 2022 року в сумі 611 196,08 грн.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Сенс Банк». Ухвалюючи рішення про відмову в позові АТ «Сенс Банк», суд першої інстанції виходив з того, що АТ «Сенс Банк» розмір простроченого грошового зобов`язання ОСОБА_1 не доведено.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та нарахування трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Разом з тим, звертаючись до суду з даним позовом, АТ «Сенс Банк», будучи кредитором та стягувачем за рішенням суду, не надало суду будь-яких доказів на підтвердження невиконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань, в т.ч. після ухвалення рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 12 квітня 2011 року у справі № 1185-9/200/11, отримання за вказаним рішенням виконавчого листа № 6-3484/11 на підставі ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова, пред`явлення його до виконання та проведення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Також, АТ «Сенс Банк» не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що після повернення стягувану виконавчого листа № 6-3484/11 на підставі постанови старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Ткача А.П. від 18 листопада 2019 року АТ «Сенс Банк» реалізувало своє право на повторне пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання у встановлені законом строки, при тому, що саме воно є стягувачем. В іншому випадку, у разі, якщо АТ «Сенс Банк» не пред`являло у встановлені законом строки виконавчі листи до примусового виконання, і на даний час відсутнє виконавче провадження щодо примусового виконання вказаного рішення третейського суду, воно втратило можливість задоволення своїх вимог у зобов`язанні у примусовому порядку, що відповідно, виключає також можливість стягнення з відповідача сум трьох процентів річних та інфляційних втрат, що є додатковими вимогами та можуть бути задоволені лише у випадку наявності у кредитора можливості задоволення основної вимоги.

За відсутності даних щодо результатів примусового виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 12 квітня 2011 року у справі № 1185-9/200/11, пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд позбавлений можливості достовірно та беззаперечно перевірити наявність підстав для стягнення з відповідача сум трьох процентів річних та інфляційних втрат за визначений позивачем період.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову АТ «Сенс Банк».

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, апеляційна скарга адвоката Стеценка М.В., подана в інтересах АТ «Сенс Банк», підлягає залишенню без задоволення, а заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2024 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Стеценка Максима Владленовича, подану в інтересах Акціонерного товариства «Сенс Банк», залишити без задоволення.

Заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 11 червня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді