Житомирський апеляційний суд
Справа №285/7653/23 Головуючий у 1-й інст. Сусловець М.Г.
Категорія 70 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Борисюка Р.М., Трояновської Г.С.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №285/7653/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 квітня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Сусловець М.Г. в м. Звягелі,

в с т а н о в и в :

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом у якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) платника, але не менше ніж 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, сторони перебували у шлюбі з 15.12.2010 по 20.10.2019 рік. Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що вона сама не може в повній мірі забезпечити утримання сина, а відповідач із грудня 2022 року не бере участі в утриманні їх спільної дитини.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 квітня 2024 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову 12.12.2023 і до досягнення сином повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши розмір стягнутих аліментів з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що до суду було направлено відзив на позовну заяву у якому він просив стягувати аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), проте судом першої безпідставно відхилено заперечення щодо заявленого розміру аліментів. Зазначає, що не має на даний час змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмір, так як, сплачує аліменти ще на одну дитину у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу). Вказує, що звільнений з військової служби, отримує допомогу по безробіттю, на його утриманні перебуває батько, який є інвалідом 2-ї групи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч.1 ст.369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10.05.2013 року.

ОСОБА_4 зареєстрований за адресою реєстрації матері ОСОБА_1 .

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийшов до правильних висновків, що є передбачені законом підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 .

Проте, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, суд не врахував вимог закону та всіх обставин справи, які впливають на їх розмір.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини передбачено ст. 183 СК України.

Позивач просила стягувати аліменти у частці від заробітку (доходу).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3 028,00 грн, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років 2 563, 00 грн; дітей віком від 6 до 18 років 3 196,00 грн.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У п. 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо стягнення аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже у змагальному процесі саме на позивача лягає тягар доведення обґрунтованості його вимог, а на відповідача - доведення обґрунтованості його заперечень.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 посилалась на те, що син ОСОБА_6 проживає з нею, відповідач є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти в розмірі частини з усіх видів заробітку, оскільки перебуває на військовій службі в п`ятому відділі ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Доказів на підтвердження власних доходів позивачем суду не надано.

З матеріалів справи вбачається, що 10.04.2024 ОСОБА_2 звільнено з військової служби у запас, згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 17.04.2024 за №108.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження №66495804 від 16.08.2021 відкритого головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання дитини в розмірі 1/6 частини щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму і до досягнення повноліття.

На утриманні у ОСОБА_2 перебуває його батько ОСОБА_8 - особа з інвалідністю 2-ї групи, що вбачається із наказу Міністерства оборони України, як підстава для звільнення з військової служби.

Колегія суддів зауважує, що участь батьків в утриманні своїх дітей повинна бути рівнозначною, позивач є працездатною жінкою, відомостей про її доходи матеріали справи не містять.

З огляду на зазначені обставини, та з урахуванням вимог ст.182 СК України, принципів справедливості, добросовісності, розумності та обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей колегія суддів дійшла висновку, що будуть достатніми для гармонійного фізичного і духовного розвитку дітей аліменти в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно

Визначений розмір аліментів на переконання колегії суддів дозволить зберегти баланс між потребами дитини та потребами відповідача.

Такий розмір аліментів відповідатиме інтересам та потребам сина ОСОБА_6 , буде необхідним для вирішення побутових та соціальних потреб, які виникатимуть в процесі його розвитку.

Суд першої інстанції зазначених обставин в повній мірі не врахував і дійшов помилкового висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивача в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача.

При цьому судом першої інстанції не враховано принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції на підставі ст. 376 ЦПК України в частині визначення розміру стягнутих аліментів із відповідача.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 квітня 2024 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 1/4 частини щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму до 1/6 частини щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму і до досягнення повноліття сином ОСОБА_6 .

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді