Справа №487/8976/23
Провадження № 22-ц/812/1933/24
У Х В А Л А

Іменем України

13 грудня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 поданні під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2024 року, ухвалене у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Миколаївського апеляційного суду перебуває апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2024 року, ухвалене у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Ухвалами Миколаївського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та призначено справу до розгляду на 17 грудня 2024 року без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

09 грудня 2024 року 2024 року на адресу Миколаївського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на його подання.

Вирішуючи вказане клопотання суд виходить із наступного.

Відповідно до положень статті 360 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відкриваючи апеляційне провадження за цією апеляційною скаргою, Миколаївським апеляційним судом роз`яснено право на подачу до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі в строк не пізніше п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали

Згідно супровідного листа, копію ухвали про відкриття апеляційного провадження разом із апеляційною скаргою направлено ОСОБА_1 02 грудня 2024 року (а.с.68). Вказаний конверт повернувся до суду із відміткою про відсутність адресата 10 грудня 2024 року.

03 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи, та ознайомилась з такими 05 грудня 2024 року.

Відзив на апеляційну скаргу позивачкою подано 09 грудня 2024 року, тобто в межах встановленого судом строку з моменту отримання (ознайомлення) з копією ухвали суду апеляційної інстанції та апеляційною скаргою. А відтак, клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання відзиву є зайвим.

Крім того, у відзиві ОСОБА_1 просила розглядати справу в судовому засіданні з повідомленням учасників справи з метою надання та обґрунтування доказів в порядку статті 92 ЦПК України, які є підставою для заперечень на вимоги апеляційної скарги.

Дослідивши вказане клопотання суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Малозначними є справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); (п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із визначеною ціною позову, справа підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 3 статті 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується судом з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник не представив переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно проводити також усні слухання.

Таким чином, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, відкритий розгляд не проводиться, що не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд створив учасникам процесу у цій справі належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, в яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

З огляду на вказане, та надану судом можливість щодо надання аргументів по суті справи, остання розглядається без повідомлення та виклику учасників справи.

Отже, оскільки ЦПК України передбачає можливість розгляду справи у письмовому провадженні без виклику учасників справи, аргументи про розгляд справи за участю сторін у справі є непереконливими, тому відсутня необхідність у виклику осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень, у зв`язку із чим у задоволенні клопотання слід відмовити.

Також у відзиві на апеляційну скаргу міститься клопотання про допит в якості свідків сторін по справі в порядку статті 92 ЦПК України: позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 .

Крім того, 11 грудня 2024 року на адресу Миколаївського апеляційного суду надійшло клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 92 ЦПК України сторони, треті особи та їхні представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, як показаннями свідків (ч.1, п.3 ч.2 ст.76 ЦПК України).

Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви (ч.2 ст.83 ЦПК України).

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч.3 ст.367 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, при розгляді справи в суді першої інстанції питання щодо допиту сторін по справі як свідка - відповідача ОСОБА_2 та позивача ОСОБА_1 останньою не ставилось. Більш того, позивачем не надавалися докази згоди відповідача на його опитування у цій справі, як свідка, а відтак колегія суддів не вбачає підстав для задоволення цього клопотання.

Доказів неможливості забезпечення доказів, а саме подання заяви про допит як свідка ОСОБА_3 у суді першої інстанції, суду апеляційної інстанції також не надано.

Доводи позивача про те, що питання про допит як свідків їх ( сторін) та ОСОБА_3 виникло у зв`язку з подачею апеляційної скарги відповідачем не можна визнати обґрунтованими, оскільки відповідно до положень статті 43 ЦПК України учасники справи мають право оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках.

З огляду на викладене, у задоволенні клопотань про допит у якості свідків сторін по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 необхідно відмовити.

До відзиві на апеляційну скаргу позивачем ОСОБА_1 надано скріншоти із інтернет сторінки AVTO_PAPA на 8 аркушах. Клопотання про долучення вказаних доказів та неможливість їх долучення у суді першої інстанції відзив не містить.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з викладеного, оскільки розгляд справи на підставі доказів, які не надавалися до суду першої інстанції, суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства, та оскільки позивачем не надано докази неможливості подання нових доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї, не заявлено клопотання про поновлення строку для подання нових доказів та їх долучення, суд апеляційної інстанції на підставі частини 3 статті 367 ЦПК України позбавлений процесуальної можливості прийняти зазначені документи як належні та допустимі докази та надати їм відповідну оцінку.

Крім того, в постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 752/1839/19 (провадження № 61-976св20) та від 11 листопада 2020 року у справі № 760/16979/15-ц (провадження № 61-4848св19) зазначено, що за змістом статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції.

В постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 336/1461/19 (провадження № 61-17391св20), від 07 липня 2021 року у справі № 509/4286/16-ц (провадження № 61-2393св21), від 14 липня 2021 року у справі № 405/2098/18 (провадження № 61-106св21) зроблено правовий висновок про те, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 367 ЦПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Враховуючи викладене, оскільки надані ОСОБА_1 документи не існували на час ухвалення рішення судом першої інстанції та не досліджувались ним, то апеляційний суд не може їх врахувати як докази, якими остання обґрунтовує свої заперечення.

Керуючись ст. ст. 76,83, 92,126,365, 366, 367, 369 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданні під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2024 року, ухвалене у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в судовому засіданні з участю сторін - відмовити.

У задоволені клопотання про допит в якості свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відмовити.

Повернути ОСОБА_1 надані скріншоти із інтернет сторінки AVTO_PAPA на 8 аркушах.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді: Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк