Номер провадження 2-о/754/436/24
РІШЕННЯ

Іменем України

05 листопада 2024 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Коваленко І.І.

за участю секретаря судового засідання Улезка О.О.

заявниці ОСОБА_1 ,

представниці заявниці ОСОБА_2

заінтересованих осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора, про встановлення рівності часток у спадщині, -

Короткий зміст заявлених вимог

1.У серпні 2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення рівності часток у спадщині, просить суд встановити, що частки співвласників - ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в приватизованій ними квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 23.07.2001 є рівними.

2.Заявниця є спадкоємицею після смерті матері, яка була співвласником квартири, набутої у порядку приватизації у спільну сумісну власність. Стверджує, що після смерті спадкодавиці відкрилася спадщина на належне їй майно: нерухоме майно у вигляді 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 . Проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на це майно через неможливість визначення конкретної частки спадкоємиці у спільному майні та відсутності державної реєстрації права власності на частину майна.

3.Заявниця стверджує, що не може реалізувати свої права на спадкове майно, а саме: 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 , тому просить суд встановити факт, що має юридичне значення. Заявниця прагне встановити факт рівності часток усіх співвласників, а отже, і своєї частки, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину.

4.В обґрунтування своїх вимог заявниця посилається на те, що статтею 370 ЦК України встановлено презумпцію рівності часток, кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності.

5.Заінтересовані особи: інші співвласники квартири- ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 просили заяву про встановлення факту задовольнити. Між заявницею та нею відсутній спір щодо розміру часток.

Фактичні обставини, встановлені судом

6. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір заявниці - ОСОБА_5 , смерть якої зареєстрована Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за актовим записом про смерть від 06 січня 2023 року за N? 21 (свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_2 , видане 06 січня 2023 року).

7.Квартира належала на праві приватної спільної сумісної власності померлій ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (свідоцтво про право власності на житло N? НОМЕР_1 від 23 липня 2001 року, що було видане згідно з розпорядженням Фонду комунального майна м. Херсона від 23 липня2001 року N 9482).

8.Права власності на майно було зареєстровано в КП Херсонської обласної ради «Херсонське бюро технічної інвентаризації» (колишнє Херсонське державне бюро технічної інвентаризації) 25 липня 2001 року і записане у реєстрову книгу N? 145 за реєстровим N? 57101.

9.Квартира була приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

10.З метою реалізації своїх спадкових прав, у січні 2023 року заявниця звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , а саме: на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 .

11.Постановою державного нотаріуса П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Козак Н.А. N? 2117/02-31/2024-10 від 03.05.2024 року заявниці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_5 , оскільки:

(1)неможливо визначити склад спадкового майна, а саме: частку у спільному майні, яка спадкується і яка належала спадкодавиці, а також

(2)право власності спадкодавиці на 1/4 квартири не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

12.Державний нотаріус у постанові зазначив, що квартира належить співвласникам на праві приватної спільної сумісної власності, без визначення часток кожного з співвласників. Співвласники квартири не скористалися своїм правом на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, згідно зі статтею 370 ЦК України та не поділили за домовленістю між собою майно, що є у них у спільній сумісній власності, як це передбачено статтею 372 ЦК України, тому право спільної сумісної власності на квартиру у них не припинилося.

Оцінка Суду

Щодо прав, які входять до складу спадщини співвласниці квартири, набутої у порядку приватизації у спільну сумісну власність

13.До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

14.Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (частина друга статті 355 ЦК України).

15.Отже, згідно з ЦК України існують два види спільної власності - спільна часткова й спільна сумісна.

16.Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 ЦК України).

17.Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку) (частина друга статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в редакції, яка діяла станом на 23 липня 2001 року).

18.Квартира була набута у власність у порядку приватизації кількома особами без визначення конкретних часток кожного співвласника, що відповідає режиму спільної сумісної власності (частина перша статті 368 ЦК України), про що прямо було зазначено у свідоцтві про право власності.

19.Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (частина перша статті 369 ЦК України).

20.Статтею 1226 ЦК України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

21.Отже, до складу спадщини спадкодавиці, як співвласниці квартири, набутої у порядку приватизації у спільну сумісну власність, входить саме частка у праві спільної сумісної власності, а не конкретна частина квартири, як об`єкта нерухомості.

22.У справі, що розглядається, спадкодавиця була співвласником квартири у режимі спільної сумісної власності, тобто не мала визначеної частки в квартирі, тому спадкоємеця на загальних підставах успадкувала частку у праві спільної сумісної власності, як це перебачено статтею 1226 ЦК України.

Щодо розміру частки у праві спільної сумісної власності, що спадкується

23.Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (частина перша статті 357 ЦК України).

24.Натомість у разі ж спільної сумісної власності, частки взагалі не визначаються. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина перша статті 368 ЦК України), й лише при виділі частки з майна, що є у спільній сумісній власності, кимось із співвласників, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (частина друга статті 370 ЦК України).

25.Таким чином, можливі такі варіанти прав співвласників житла:

1)спільна часткова, в якій частки визначаються рівними;

2)спільна сумісна, в якій частки не визначаються, проте в разі виділу частки з майна вважається, що їхні частки у праві рівні. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України.

26.Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

27.У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» було роз?яснено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

28.Надалі Верховний Суд також зробив висновок, що у разі смерті співвласника приватизованої квартири частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду (постанова від 16.04.2024 у справі № 676/3651/20).

29.Отже презумпція рівності частки кожного із співвласників у праві спільної власності у разі смерті одного з співвласників встановлена в законі і підтверджується сталою судовою практикою.

Щодо встановлення факту рівності часток кожного із співвласників у порядку окремого провадження

30.Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

31.Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

32.У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18)).

33.У постанові від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19, (провадження № 61-16257св20) Верховний Суду виклав висновок, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.критерії,

34.Суд, враховуючи визначені Верховним Судом критерії розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у порядку окремого провадження, виснував, що спадкоємець не може вимагати встановлення у порядку окремого провадження факту щодо рівності часток померлої особи та інших співвласників у майні, що є у спільній сумісній власності, навіть якщо між заявником та ними відсутній спір з цього питання, оскільки:

(1)частка у праві спільної сумісної власності, що є об`єктом спадкування, не тотожно частці у нерухомому майні;

(2)законодавець вже встановив в законі презумпцію рівності частки кожного із співвласників у праві спільної, що виключає необхідність встановлювати та доводи ці ж обставини як юридичний факт у порядку окремого провадження;

(3)Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно саме за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України (постанови від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19 (провадження № 61-16257св20) та ін.), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

(4)юридичні факти можуть бути встановлені виключно для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Тобто, процедура встановлення фактів, що мають юридичне значення, призначена для захисту прав самого заявника. Визначення часток інших співвласників не відповідає меті такого провадження.

35.Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що об?єктом спадкування є частка у праві спільної сумісної власності. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У такому разі вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Й для оформлення права на спадщину (частки у праві спільної сумісної власності) закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Наведене виключає можливість встановлення судом у порядку окремого провадження факту рівності часток у майні усіх співвласників.

36.На підставі наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для установлення в порядку окремого провадження факту, що частки померлої особи та інших співвласників в приватизованій квартирі, є рівними.

Керуючись статтями 13, 76-80, 293, 294, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви щодо встановлення факту, що частки співвласників - ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в приватизованій ними квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 23.07.2001 є рівними.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня з дня складання повного судового рішення.

Суддя Інна КОВАЛЕНКО