Справа № 128/2705/24
Провадження № 22-ц/801/2218/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 рокуСправа № 128/2705/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 вересня 2024 року, ухвалене суддею Васильєвою Т.Ю. в м. Вінниці, повне рішення складено 12 вересня 2024 року, в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №0061-02/2023 в розмірі 19 253,40 грн, з яких: 6 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 253, 40 грн - сума заборгованості за щомісячними відсотками.

Позов мотивований тим, що 01 лютого 2023 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0061-02/2023 в електронній формі.

01 червня 2023 року на підставі договору факторингу №1062023, укладеного між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» (клієнт) та ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» (фактор), клієнт передав фактору, а фактор прийняв і зобов`язується оплатити клієнту права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у клієнта за основними договорами, укладеними між боржниками та первісним кредитором.

Також 27 грудня 2023 року між ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27122023-1, у відповідності до умов якого ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 19 253,40 грн. З моменту отримання права грошової вимоги до відповідача, а саме з 27 грудня 2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12 вересня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № 00061-02/2023 від 01 лютого 2023 року в розмірі 19 253,40 грн (дев`ятнадцять тисяч двісті п`ятдесят три гривні, 40 копійок), з яких 6 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 253,40 грн сума заборгованості за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» судовий збір в розмірі 3 028 гривень.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції.

У скарзі зазначає, що матеріали справи не містять повідомлення позичальника про відступлення права вимоги за кредитним договором. Позивачем на підтвердження перерахування їй коштів за кредитним договором не було надано розрахункового документа або виписки з банківського рахунку. Розрахунок заборгованості сам по собі не є безспірним доказом наявності заборгованості, оскільки такий документ складається одноособово стороною позивача та не є первинним документом. Витяг з Реєстру боржників не містить підписів сторін, які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до відповідача, безпосередньо реєстр боржників надано не було. Позивач у встановленому законом порядку не довів факт перерахування кредитних коштів за договором, а тому підстави для стягнення заборгованості відсутні. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісним кредиторам за передачу права грошової вимоги та зарахування їх на рахунок останніх.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, встановивши, що позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 00061-02/2023 від 01 лютого 2023 року, а відповідач в свою чергу отримала кредитні кошти та не повернула їх у встановлений договором строк, що підтверджується наданими позивачем доказами, які відповідачем не спростовано жодними доказами, дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог, а відтак і наявність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 01 лютого 2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №00061-02/2023, підписаний ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором W870.

За умовами вказаного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 6 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1).

У п.1.2, 1.3 договору зазначено, що кредит надається строком на 25 днів, тобто до 25 лютого 2023 року. Дата надання кредиту 01 лютого 2023 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 726, 35% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1, 99% (процентів) на добу.

Даним договором сторони погодили, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (п. 1.7).

Відповідно до положень п. 1.11 договору, перед укладенням цього договору товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом НБУ з питань здійснення установами фінансового моніторингу.

За змістом п.2.1-2.4 договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. Сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок товариства у строк, встановлений договором. У разі, якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений у п. 1.2 цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (1,99% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно.

У разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2 цього договору та або в додатку до цього договору, проценти, передбачені в п.2.3 договору продовжують нараховуватися за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору (п.4.3 договору).

За змістом п. 6.7 договору, підписанням цього договору клієнт підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства (а.с. 6-7).

Згідно з Додатком №1 до договоу про надання споживчого кредиту, сторони погодили графік платежів за даним договором, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, а саме: суму кредиту; строк кредитування; проценти за користування кредитом; платежі за супровідні послуги (а.с.8 на звороті).

Згідно заявки від 25 лютого 2023 року на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту та додаткової угоди №3 від 25 лютого 2023 року до вказаного договору, підписаної відповідачем електронним підписом W549, сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором на 10 днів, тобто до 06 березня 2023 року. Будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта становить 8 985 грн (а.с. 9).

01 лютого 2023 року ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора W870 підписала також Паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено основні умови кредитування, зокрема, зазначено, що сума кредиту становить 6 000 грн, строк кредитування - 25, процентна ставка становить 1,99% на день (726, 35 % річних), орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом становить 8 985 грн, реальна річна процентна ставка, відсотків річних 46 355,51%. Заначено, що проценти за користування позикою нараховуються до дня повернення позики включно (а.с.5).

01 червня 2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» було укладено договір факторингу № 106223, відповідно до умов якого клієнт передав фактору, а фактор прийняв і зобов`язується оплатити клієнту права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у клієнта за основними договорами, укладеними між боржниками та первісним кредитором. На підставі даного договору фактор стає новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із основних договорів, та отримує права вимоги за основними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за основними договорами, строк платежу за якими настав, відповідно до акту прийому-передачі, а також вимоги по основним договорам, які виникнуть в майбутньому (а.с.10-12).

27 грудня 2023 року між ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27122023-1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с.13-14).

Відповідно до Акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 27122023-1 від 27 грудня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників, після чого до нього перейшло права вимоги заборгованості від боржників і товариство стало кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.15).

Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору № 27122023-1 від 27 грудня 2023 року та копії реєстру боржників від 27 грудня 2023 року, ОСОБА_1 включено до боржників за вказаним договором, а саме за кредитним договором № 00061-02/2023, в сумі 19 253, 40 грн, з яких: 6 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 253,40 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.16, 71-72).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №27122023-1 від 27 грудня 2023 року, станом на 31 травня 2024 року заборгованість за даним кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 19 253, 40 грн (а.с.17).

Згідно копії листа ТОВ «Аванс Кредит» від 18 липня 2024 року, ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Відповідно до договору на переказ коштів ФК-П-2022/01-1 від 2022.01.12, було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта НОМЕР_1 01 лютого 2023 року на суму 6 000,00 грн, номер транзакції 198715785 (а.с.66).

Листом від 01 червня 2023 року ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» повідомило ОСОБА_1 про відступлення права вимоги по її кредитному договору №00061-02/2023, укладеному між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та нею, на користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», у зв`язку з чим, даній компанії були передані її персональні дані (а.с.67).

Відповідно до копії платіжної інструкції в національній валюті від 28 грудня 2023 року №20651, ТОВ «ФК «ЄАПБ» переказало на рахунок ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» оплату за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу № 27122023-1 від 27 грудня 2023 року (а.с.70).

Оскільки ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за кредитними договорами щодо повернення кредиту та сплати процентів, ТОВ «ФК «ЄАПБ», як новий кредитор, звернулося до суду з даними позовом про стягнення заборгованості в розмірі, визначеному попередніми кредитодавцями.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У частині 1 статті 627 ЦК України зазначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другої статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Такий правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Всупереч умов укладених кредитного договору №00061-02/2023 від 01 лютого 2023 року, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки і на умовах, передбачених договором, відповідачкою належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Договір, укладений між відповідачкою ОСОБА_1 та первісним кредитором, а також укладені послідуючі договори факторингу, кінцевим кредитором за якими є ТОВ «ФК «ЄАПБ», у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених спірними договорами.

Фактично, порушене право кредитора залишилось незахищеним, а тому підлягає захисту в судовому порядку шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 19 253,40 грн, який не спростований відповідачкою.

Апеляційний суд вважає, що наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості за кредитним договором, укладеним між первісним кредитором та ОСОБА_1 , який наданий позивачем, є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заборгованості.

Оскільки ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є первісним кредитором, відтак, не може надати первинні банківські документи, оскільки такі документи формуються, складаються та зберігаються первісним кредитором.

Якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно, з ч. 1 ст. 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами.

Заперечуючи щодо наданого позивачем розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 своїх розрахунків не навела, розмір заборгованості належними і допустимими доказами не спростувала.

ОСОБА_1 зазначає, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісним кредиторам за передачу права грошової вимоги та зарахування їх на рахунок останніх.

Вказані доводи відхиляються апеляційним судом, оскільки ТОВ «ФК «ЄАПБ» до суду першої інстанції було надано копію платіжної інструкції від 28 грудня 2023 року №20651 про сплату ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» коштів за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу №27122023-1 від 27 грудня 2023 року (а.с.70).

Відтак, факт відступлення позивачу права грошової вимоги за кредитним договором №00061-02/2023 від 01 лютого 2023 року є доведеним.

Решта доводів не спростовують висновки суду першої інстанції та не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.С. Панасюк

Т.М. Шемета