Справа № 211/1577/24
Провадження № 2/211/1409/24
У х в а л а

про відкриття провадження по справі та відмову у відкритті в частині позовних вимог

02 квітня 2024 року суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко С.В., розглядаючи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до російської федерації про визнання геноциду, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до російської федерації та просив визнати дії російської федерації геноцидом, стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у сумі 1 990 149,79 доларів США та моральну шкоду в сумі 5 200 000,00 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2024, справу розподілено на суддю ОСОБА_2 , який заявив собі самовідвід.

Ухвалою судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Юзефович І.О. від 12 березня 2024 року заяву про самовідвід головуючого судді Юзефовича І.О. у цивільній справі № 211/1577/24 за позовом ОСОБА_1 до російської федерації про визнання геноциду, стягнення матеріальної та моральної шкоди - задоволено. Справу № 211/1577/24 передано до канцелярії Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для здійснення повторного автоматизованого розподілу відповідно до положень статті 33 ЦПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2024, справу розподілено на суддю Ніколенко Д.М., яка заявила собі самовідвід.

Ухвалою судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Ніколенко Д.М. від 13 березня 2024 року заяву про самовідвід головуючого судді Ніколенко Д.М. у цивільній справі № 211/1577/24 за позовом ОСОБА_1 до російської федерації про визнання геноциду, стягнення матеріальної та моральної шкоди - задоволено. Справу № 211/1577/24 передано до канцелярії Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для здійснення повторного автоматизованого розподілу відповідно до положень статті 33 ЦПК України.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2024, справу розподілено на суддю Ткаченко С.В.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним прийняти справу та відкрити провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до російської федерації про стягнення матеріальної та моральної шкоди, розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначити підготовче судове засідання.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 до російської федерації про визнання дій російської федерації геноцидом Українського народу, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження з таких підстав.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 20 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до російської федерації про стягнення матеріальної та моральної шкоди та визнання дій російської федерації геноцидом Українського народу в порядку цивільного провадження.

Так, статею 2 Конвенції щодо запобігання і покарання злочинів геноцид у 1951 року визначаєгеноцидякдії, спрямовані на знищення будь-якої національної, етнічної, расової або релігійної групи, зокрема : -вбивство; -заподіяння серйозних тілесних ушкоджень чи розумового розладу; -навмисне створення для якої-небудь групи життєвих умов, які розраховані на повне або часткове фізичне її знищення; -заходи, розраховані на запобігання народженню дітей, -насильницька передача дітей з однієї людської групи в іншу.

Схоже за змістом визначення геноциду є в Римському статуті Міжнародного кримінального суду (МКС)та статутахінших міжнародних судів або трибуналів (Статуту Міжнародного карного трибуналу щодо колишньої Югославії чи Руанди). Незалежно від того, чи держави ратифікували Конвенцію про геноцид, чи ні, вони зобов`язані дотримуватися принципу, що геноцид це заборонений міжнародним правом злочин.

Таким чином, вимоги позивача про встановлення факту геноциду, тобто про міжнародний злочин (правопорушення), не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинні перевірятись в порядку кримінального процесуального законодаства і відносяться до компетенції Міжнародного кримінального суду.

Кримінальним кодексом України визначено поняття геноцид - це діяння, умисно вчинене з метою повного або часткового знищення будь-якої національної, етнічної, расової чи релігійної групи шляхом позбавлення життя членів такої групи чи заподіяння їм тяжких тілесних ушкоджень, створення для групи життєвих умов, розрахованих на повне чи часткове її фізичне знищення, скорочення дітонародження чи запобігання йому в такій групі або шляхом насильницької передачі дітей з однієї групи в іншу (стаття 442 частина 1 КК України).

За вчинення геноциду або публічні заклики до геноциду, а також виготовлення матеріалів із закликами до геноциду з метою їх розповсюдження або розповсюдження таких матеріалів, - передбачено покарання у виді позбавлення волі або арешту.

Відповідно до частини 1 статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне на підставі статті 186 частини 1 п. 1 ЦПК України відмовити у відкритті провадження в частині вимог позивача про визнання дій російської федерації геноцидом Українського народу, оскільки вирішення питання щодо кваліфікації дій російської федерації стосовно вчинення геноциду відноситься до компетенції правоохоронних органів, та до компетенції Міжнародного кримінального суду, тому не може бути розглянуто судом у порядку цивільного провадження.

В іншій частині вимог суд вважає можливо відкрити провадження, позовна заява в частині вимог про стягнення стягнення матеріальної та моральної шкоди, відповідає вимогам статей 175-177 ЦПК України. Підстави для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження у справі згідно ст.ст.185-186 ЦПК України, відсутні, справа підсудна даному суду.

Відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 174-179, 186, 274 ЦПК України, суддя -

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до російської федерації в частині вимог про визнання геноциду Українського народу.

Прийняти до розгляду та відкрити провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до російської федерації про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Призначити підготовче судове засідання у приміщенні Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області на 08-30 годину 06 травня 2024 року.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dv.dp.court.gov.ua/sud0411/gromadyanam/csz.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала в частині відмови у відкритті провадження у справі може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її ухвалення до Дніпровського апеляційного суду, в іншій частині - ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С. В. Ткаченко