Справа № 462/5217/23 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/811/181/24 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Цьони С.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Франківського районного суду міста Львова від 18 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що відповідно до постанови Залізничного районного суду м. Львова від 03.02.2021 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення і ця постанова набула законної сили. Позивач вважає, що незаконним складенням протоколу про адміністративне правопорушення йому було завдано моральної шкоди, оскільки наведене призвело до його значних душевних хвилювань, порушення звичайного ритму життя, накладення на нього 29.12.2020 року дисциплінарного стягнення та звільнення його з публічної служби, а відтак він має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди (а.с. 1-6).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1 000 гривень 00 коп. завданої моральної шкоди(а.с. 68-75).

Вищезгадане рішення оскаржив Департамент патрульної поліції.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами заподіяння йому моральної шкоди (а.с. 124-128).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року відкрито апеляційне провадження за вищезгаданою апеляційною скаргою, запропоновано учасникам справи протягом 15-ти днів подати до суду свій відзив на апеляційну скаргу та ухвалено розгляд справи у відповідності до частини 1 статті 369 ЦПК України проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 156-157).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормою ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. 1173, 1174 цього Кодексу).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається (не заперечується) всіма учасниками справи (в тому числі і апелянтом) те, що наказом Головного управління національної поліції у Львівській області Національної поліції України від 29.12.2020 року № 3995 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками Залізничного ВП ГУНП у Львівській області» «за грубе порушення службової дисципліни …до дільничного офіцера поліції ОСОБА_1 » було застосовано «дисциплінарне стягнення звільнення із служби в поліції».

Як вбачається з мотивувальної частини вищезгаданого наказу, підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення його із служби в поліції стало те, що 05.12.2020 року працівниками УПП у Львівській області ДПП НП України відносно нього, як водія автомобіля, було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с. 16-20).

Також судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається (не заперечується) всіма учасниками справи (в тому числі і апелянтом) те, що постановою Залізничного районного суду міста Львова від 03.02.2021 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 12-15).

Отже факт неправомірності дій працівників УПП у Львівській області ДПП Національної поліції України, які 05.12.2020 року складали відносно позивача, як водія автомобіля, протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП (що і стало правовою підставою для застосування до позивача такого дисциплінарного стягнення, як звільнення його із служби в поліції), підтверджено вищезазначеною постановою Залізничного районного суду міста Львова від 03.02.2021 року, яка знаходиться в законній силі: доводи апеляційної скарги Департаменту патрульної поліції цих висновків не спростовують, а тому не можуть прийматися до уваги.

За вище наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення і що з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості на користь позивача слід стягнути 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні і апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2024 року 3 028 грн. 00 коп.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення на користь позивача 1 000 грн. моральної шкоди.

Відтак, ціна позову у цій справі складає 1 000 грн., що станом на 01 січня 2024 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн. 00 коп. х 100 = 302 800, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 1 000 грн., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Франківського районного суду міста Львова від 18 грудня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 01 квітня 2024 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.