Провадження № 2/756/5404/24
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2024 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Шевчука А.В.‚
при секретарі - Марценюк А.І.,
представника позивача - Єрмоленка Є.В.
розглянувши у судовому засiданнi в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №2040.
Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем.
Позивач вказує, що сімейне життя між сторонами не склалось через різні погляди на шлюб, втрату почуття любові. Погіршення стосунків в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони більше ніж 2,5 років мешкають окремо. Спільне господарство сторони не ведуть, шлюб носить формальний характер.
Крім іншого, ОСОБА_1 вказує, що її рішення про розлучення остаточне і виважене, вважає недоцільним строк на примирення, оскільки збереження сім`ї є неможливим. За твердженням позивача сторони тривалий час проживають окремо і спілкуються виключно з питань виховання дитини.
З огляду на зазначене, просила про задоволення позовних вимог, при цьому не наполягала на стягненні з відповідача компенсації судового збору.
22.11.2024 року відповідачем подано клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України, оскільки він проходить військову службу у Державному центрі кіберзахисту Державної служби спеціального зв`язку. Крім іншого, зазначав, що не погоджується із позовними вимогами і вважає важливим збереження сім`ї.
Представник позивача в судовому засіданні просив провести судове засідання та ухвалити рішення у справі про розірвання шлюбу. При цьому зазначив, що справи про розірвання шлюбу є специфічною категорією справ сімейного права, у якому відсутнє поняття зупинення провадження. Вказував, що з моменту відкриття 18.10.2024 року провадження у справі ОСОБА_2 не вжито будь-яких активних дій які свідчили б про намір налагодити стосунки. Звертав увагу суду, що відповідач не ініціює питання про надання строку на примирення, а просить зупинити провадження у справі, більше того, без зазначення терміну, що на думку представника є «процесуальною диверсією» і спрямовано не на збереження сім`ї, а є свідченням тиску на ОСОБА_1 та наміру створення штучних перешкод для позбавлення її можливості облаштовувати своє подальше сімейне життя.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином.
Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши позовну заяву, заяву відповідача та вислухавши пояснення представника позивач встановив наступне.
За приписами п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Разом з цим, згідно з частиною першою статті 121 ЦПК України, суд має встановити розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.
Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для позивача у справі.
Відповідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.
Загальна декларація прав людини у ч.2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися лише при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.
Аналогічні положення стосуються й подальшого існування сім`ї, як добровільного союзу. Таким чином, у разі відсутності добровільної згоди одного з подружжя на такий союз, сім`ю, шлюб не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.
На думку суду, зупинення провадження у даній категорії справ суперечить СК України, який не допускає примушування до шлюбу.
Більше того, СК України за для збереження сім`ї передбачає не зупинення провадження на невизначений термін, а надання строку на примирення, про що відповідач не просив станом на час розгляду справи.
Окрім того, відповідачем не надано доказів, які б свідчили про перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, які переведені на воєнний стан, зокрема беруть участь у виконанні бойових завдань і неможливості з`явитися для розгляду справи, або ж скористатися для представництва послугами спеціаліста у галузі права.
З огляду на зазначене суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про зупинення провадження у справі.
Судом встановлено, що 29.07.2015 року між сторонами Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві зареєстровано шлюб, актовий запис №2040, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 зазначено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Судом встановлено та підтверджено представником позивача у судовому засіданні, що з моменту відкриття 18.10.2024 року провадження у справі ОСОБА_2 не вжито будь-яких активних дій які свідчили б про намір налагодити стосунки.
Також, приймаючи рішення у даній справі суд враховує категоричну позицію ОСОБА_1 , яка вказує, що її рішення про розлучення остаточне і виважене, вважає недоцільним строк на примирення, оскільки збереження сім`ї є неможливим.
Таким чином, зважаючи на те, що негативні відносини між подружжям існують вже протягом тривалого часу, що суттєво суперечить інтересам позивача, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін.
Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати.
При цьому, позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.
На підставі ст. 24, 105, 112 СК України, керуючись ст. 10, 15, 60, 130, 141, 174, 213-215 ЦПК України, суд,
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 29.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №2040 - розірвати.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 11.12.2024 року.

Суддя А.В. Шевчук