Провадження № 2/202/3180/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Доценко С.І.,

секретаря судового засідання Тарасової К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

22 грудня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» звернулося до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 17 жовтня 2019 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» і відповідачем був укладений комплексний договір № 1/3746680, відповідно до умов якого остання отримала грошові кошти в розмірі 108 990,00 грн. строком на 60 місяців, тобто з 17 жовтня 2019 року до 16 жовтня 2024 року та зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 15,00% річних від суми кредиту та щомісячну комісійну винагороду за обслуговування кредиту в розмірі 1,99%, а також виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим Договором.

29 серпня 2023 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» укладено Договір про відступлення права вимоги № 4-2023 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 1/3746680 від 17 жовтня 2019 року, укладеним між АТ ««Креді Агріколь Банк» та відповідачем , перейшло до ТОВ «Глобал Спліт».

Згідно п. 2.1 Договору про відступлення права вимоги, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені договором. Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення права вимоги за цим договором не є забезпечувальними відступленнями. Разом з правом вимоги до нового кредитора переходять всі інші права та обов`язки первісного кредитора за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимоги. Кожен наступний Реєстр прав вимоги доповнює, а не замінює попередній.

15 вересня 2023 року передача права вимоги за кредитним договором № 1/3746680 від 17 жовтня 2019 року до ТОВ «Глобал Спліт» відбулась з дати підписання відповідного Реєстру прав вимоги за зразком згідно Додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги.

Згідно з розрахунком заборгованості, проведеного первісним кредитором станом на 15 вересня 2023 року заборгованість за кредитним договором становить 125 925,19 грн., з яких: строкова заборгованість за основним боргом 30 168,84 грн., прострочена заборгованість за основним боргом 32 676,73 грн., строкова заборгованість за відсотками 4 347,91 грн., прострочена заборгованість за відсотками 15 353,71 грн., строкова заборгованість по комісії 2 168,90 грн. та прострочена заборгованість по комісії 41 209,10 грн.

Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 15.09.2023 року до Договору факторингу № 21092022 від 21.09.2022 року, TOB «Глобал Спліт» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1/3746680 від 17 жовтня 2019 року, заборгованість за яким в загальному розмірі становить 125 925,19 грн.

У зв`язку з чим зазначену суму, а також судові витрати в розмірі 2 684,00 грн. позивач просить стягнути з відповідача на його користь.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2024 року зазначену цивільну справу було передано за підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2024 року дану цивільну справу було прийнято до свого провадження, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з заявою, згідно якої просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила розглядати справу без її участі, вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позову, просила при ухваленні рішення у зв`язку з визнанням позову, зменшити судові витрати.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши надані позивачем докази, дійшов наступного висновку.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2019 між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та відповідачем був укладений комплексний договір (далі-Договір) № 1/3746680, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 08 990,00 грн. строком на 60 місяців, тобто з 17 жовтня 2019 року по 16 жовтня 2024 року (включно), відповідно до умов якого кредитор надав відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі та сплатити проценти за його користування. Кредит надається позичальнику на споживчі потреби, в тому числі на сплату страхового платежу за договором страхування життя згідно Договору та Правил надання споживчого кредиту в ПАТ «Креді Агріколь Банк», Договору та на умовах страхування життя Позичальника, які є невід`ємною частиною Договору та розміщені на офіційному сайті Банку: зобов`язаний сплачувати Банку: www.credit-agricole.ua.

Відповідно до п.п. 1.3.1. та 1.3.2 п. 1.3. Договору, за користування кредитом Позичальник щомісячно сплачує процентну винагороду, в розмірі 15.00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно в розмірі 1,99% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1.Договору.

Встановлено, що 29 серпня 2023 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» укладено Договір про відступлення права вимоги № 4-2023 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 1/3746680 від 17 жовтня 2019 року, укладеним між АТ ««Креді Агріколь Банк» та відповідачем , перейшло до ТОВ «Глобал Спліт».

15 вересня 2023 року передача права вимоги за кредитним договором № 1/3746680 від 17 жовтня 2019 року до ТОВ «Глобал Спліт» відбулась з дати підписання відповідного Реєстру прав вимоги за зразком згідно Додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги.

Згідно з розрахунком заборгованості, проведеного первісним кредитором станом на 15 вересня 2023 року заборгованість за кредитним договором становить 125 925,19 грн., з яких: строкова заборгованість за основним боргом 30 168,84 грн., прострочена заборгованість за основним боргом 32 676,73 грн., строкова заборгованість за відсотками 4 347,91 грн., прострочена заборгованість за відсотками 15 353,71 грн., строкова заборгованість по комісії 2 168,90 грн. та прострочена заборгованість по комісії 41 209,10 грн.

Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 15.09.2023 року до Договору факторингу № 21092022 від 21.09.2022 року, TOB «Глобал Спліт» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1/3746680 від 17 жовтня 2019 року, заборгованість за яким в загальному розмірі становить 125 925,19 грн.

Встановлено, що 15 вересня 202023 року позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення про те, що відбулось відступлення прав вимоги за договором №4-2023 року, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № 1/3746680 від 17 жовтня 2019 року, укладеним між АТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачем перейшло до ТОВ «Глобал Спліт».

Таким чином, між сторонами виник спір щодо виконання зобов`язань за договором позики та кредитними договорами.

Вирішуючи питання по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми права.

За приписами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Кредитний договір між сторонами було укладено з додержанням усіх істотних умов договору.

Як встановлено вище, 29 серпня 2023 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» укладено Договір про відступлення права вимоги № 4-2023 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 1/3746680 від 17 жовтня 2019 року, укладеним між АТ ««Креді Агріколь Банк» та відповідачем , перейшло до ТОВ «Глобал Спліт».

Згідно п. 2.1 Договору про відступлення права вимоги, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені договором. Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення права вимоги за цим договором не є забезпечувальними відступленнями. Разом з правом вимоги до нового кредитора переходять всі інші права та обов`язки первісного кредитора за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимоги. Кожен наступний Реєстр прав вимоги доповнює, а не замінює попередній.

15 вересня 2023 року передача права вимоги за кредитним договором № 1/3746680 від 17 жовтня 2019 року до ТОВ «Глобал Спліт» відбулась з дати підписання відповідного Реєстру прав вимоги за зразком згідно Додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги.

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (частина друга статті 516 ЦК України).

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Згідно з розрахунком заборгованості, проведеного первісним кредитором станом на 15 вересня 2023 року заборгованість за кредитним договором становить 125 925,19 грн., з яких: строкова заборгованість за основним боргом 30 168,84 грн., прострочена заборгованість за основним боргом 32 676,73 грн., строкова заборгованість за відсотками 4 347,91 грн., прострочена заборгованість за відсотками 15 353,71 грн., строкова заборгованість по комісії 2 168,90 грн. та прострочена заборгованість по комісії 41 209,10 грн.

Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 15.09.2023 року до Договору факторингу № 21092022 від 21.09.2022 року, TOB «Глобал Спліт» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1/3746680 від 17 жовтня 2019 року, заборгованість за яким в загальному розмірі становить 125 925,19 грн.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Між тим, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачено: 1. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 2. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З розрахунком заборгованості, проведеним Банком, суд погоджується в повній мірі.

Також суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості по комісії. При цьому, суд виходить з того, що згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», розрахунково-касове обслуговування - послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов`язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами. Як встановлено в судовому засіданні, вказані послуги передбачені умовами договору.

При цьому, матеріали справи не містять доказів відсутності заборгованості за основним боргом, відсотками та комісії або часткового її погашення відповідачем за вищевказаним договором , у зв`язку з чим позовні вимоги обґрунтовані та належними доказами підтверджені.

Суд зазначає, що встановлені вище обставини під час розгляду справи відповідачем не спростовані жодним належним та допустимим доказом, а навпаки визнано в повному обсязі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Між тим, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Також слід зазначити, що згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, зокрема визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», з відповідача на користь позивач належить стягнути заборгованість за кредитним договором № 1/3746680 від 17 жовтня 2019 року в розмірі 125 925,19 грн., яка складається з: строкової заборгованості за основним боргом 30 168,84 грн., простроченої заборгованості за основним боргом 32 676,73 грн., строкової заборгованості за відсотками 4 347,91 грн., простроченої заборгованості за відсотками 15 353,71 грн., строкової заборгованості по комісії 2 168,90 грн. та простроченої заборгованості по комісії 41 209,10 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 2 684,00 грн.

Враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, в якій останній просив зменшити суму судових витрат, суд згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України розподіл судових витрат вважає за необхідно здійснити таким чином: позивачу з Державного бюджету повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 2 684,00 грн., що становить 1 342,00 грн., та зобов`язати відповідача сплатити позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1 342,00 грн.

На підставі викладено та керуючись 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (, місцезнаходження юридичної особи: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 5-Б, офіс 5) заборгованість за кредитним договором № 1/3746680 від 17 жовтня 2019 року в розмірі 125 925,19 грн. (сто двадцять п`ять тисяч дев`ятсот двадцять п`ять грн. 19 коп.), яка складається з: строкової заборгованості за основним боргом 30 168,84 грн., простроченої заборгованості за основним боргом 32 676,73 грн., строкової заборгованості за відсотками 4 347,91 грн., простроченої заборгованості за відсотками 15 353,71 грн., строкової заборгованості по комісії 2 168,90 грн. та простроченої заборгованості по комісії 41 209,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (, місцезнаходження юридичної особи: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 5-Б, офіс 5) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 342,00 грн. (одна тисяча триста сорок дві грн.. 00 коп.).

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (, місцезнаходження юридичної особи: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 5-Б, офіс 5) 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за квитанцією № 1371 від 18.12.2023 року, що становить 1 342,00 грн. (одна тисяча триста сорок дві грн.. 00 коп.).

Учасники справи:

- позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», , місцезнаходження юридичної особи: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 5-Б, офіс 5;

- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 09 травня 2024 року.

Суддя С. І. Доценко