Справа №295/4051/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Конончук Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Богунського районного суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, -

ВСТАНОВИВ:

До Богунського районного суду м. Житомира звернулося Акціонерне товариство «Сенс Банк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. В обгрунтування позовних вимог вказало, що 07 червня 2007 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого на день слухання справи у суді є Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - Позивач) та ОСОБА_1 (далі - Відповідач) було укладено Договір Кредиту № 280/40-211 (далі - Кредитний договір), відповідно до якого Відповідачем надано Позивачу кредитні кошти в іноземній валюті на умовах забезпеченості у сумі 20 910,00 доларів США зі сплатою 13,25 % річних та комісій, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом не пізніше 06 червня 2011 року.

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за Кредитним договором, 07 червня 2007 р. між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір застави майна, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сетаком В.Я., згідно якого передано в заставу автомобіль марки YOUYI ZGT6710D, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27.03.2014 р. у справі № 295/3102/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість, яка станом на 12.02.2013 р. становить 156 385,97 грн., з них заборгованість за кредитом 119 145,45 грн., заборгованість за відсотками 37 240, 52 грн.

Крім цього, відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02.06.2017 року у справі № 295/12371/16-ц стягнуто із ОСОБА_1 на корись ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по кредитному договору № 280/40-211 від 07.06.2007 року в сумі 41 418,28 грн.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 інфляційні витрат у сумі 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, а саме 82 382,80 грн.

До судового засідання представник позивача не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, просив розглядати справу без участі представника.

Представник відповідача до суду не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, погодився на часткове задоволення позовних вимог.

Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено.

07 червня 2007 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого на день слухання справи у суді є Акціонерне товариство «Сенс Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір Кредиту № 280/40-211, відповідно до якого Відповідачем надано Позивачу кредитні кошти в іноземній валюті на умовах забезпеченості у сумі 20 910,00 доларів США зі сплатою 13,25 % річних та комісій, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом не пізніше 06 червня 2011 р.

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за Кредитним договором, 07 червня 2007 р. між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір застави майна, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сетаком В.Я., згідно якого передано в заставу автомобіль марки YOUYI ZGT6710D, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27.03.2014 р. у справі № 295/3102/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість, яка станом на 12.02.2013 р. становить 156 385,97 грн., з них заборгованість за кредитом 119 145,45 грн., заборгованість за відсотками 37 240, 52 грн.

Крім цього, відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02.06.2017 року у справі № 295/12371/16-ц стягнуто із ОСОБА_1 на корись ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по кредитному договору № 280/40-211 від 07.06.2007 року в сумі 41 418,28 грн.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 інфляційні витрат у сумі 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, а саме 82 382,80 грн.

Суд звертає увагу, що доданий позивачем розрахунок суми боргу здійснений за період з 12.10.2019 р. по 01.10.2022 р. та складає 82 382, 80 грн.

Дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду таких справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. (ст. ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 р. у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 р. за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З урахуванням вказаних вимог закону позивач мав здійснити розрахунок за період з 12.10.2019 р. по 23.02.2022 р. та відповідно останній міг би складати 41 760,08 грн., з яких 30 641,68 грн. інфляційне збільшення та 11 118,40 грн. 3% річних.

Суд вважає, що вказана сума боргу не відповідає вимогам закону, виходячи з наступного.

Статтею 99 Конституції України передбачено, що грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України).

Згідно зі статтею 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці Україні гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Частина друга ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 р. № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Таким чином, норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Разом із тим, у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Таким чином, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця гривня, а не іноземна валюта, яка була предметом позики - індексації не підлягає.

У постановах Верховного Суду України міститься правовий висновок про те, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Постанови Верховного Суду України від 28 березня 2012р. у справі 6-36736 вов 10 від 27 січня 2016 р. у справі № 6-771 цс 15.

Таких же висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 01 березня 2017 р. у справі № 6-284цс17 від 21 липня 2021 р. справа № 310/9979/15 від 08 травня 2019 р. у справі № 370/2093/16-ц від 19 лютого 2020 р. у справі № 205/6431/16 від 04 грудня 2019 р. у справі № 426/1201/16 від 26 червня 2019 року у справі № 756/6767/17 та ін.

Також, аналогічний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 р. у справі № 296/10217/15-ц (провадження № 14- 727 цс19), постанові від 30 травня 2018 р. у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14- 79 цс18)

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 за кредитним договором від 07.06.2007 р. № 280/40-211 отримала кредит у доларах СІІІА, тобто отримала кредитні кошти в іноземній валюті, відповідно інфляційні втрати стягненню не підлягають, у зв`язку з чим вимоги позивача у стягненні інфляційних втрат задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення 3% річних, а саме в даному випадку 11 118,40 грн.

Згідно заявленого позову позивач зазначає, що судове рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 березня 2014 р. набрало законної сили проте до сіх пір не виконано.

Як, вбачається, позивач сам стверджує, що спір виник в зв`язку з невиконанням судового рішення.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, яка розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про передбачену ст. 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов`язання слід з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку з виконанням судового рішення, го до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

До такого висновку дійшов Верховний Суд України в складі судової палати у цивільних справах у постанові від 20 січня 2016 р. по справі № 6-2759 цс15.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги АТ «Сенс Банк» не підлягають задоволенню.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання судом встановлено.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно сайту Богунського районного суду м. Житомира позовна заява АТ «Сенс Банк» надійшла до суду 05.04.2023 р.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 257 ЦК України, розрахунок вимог банку мав бути проведений з 05.04. 2020 р.

Всупереч викладеному, позивач здійснив розрахунок з 12.10.2019 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 267 ЦК України, суд вважає за доцільне застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у позові в частині нарахування штрафних санкцій за період з 12.10.2019 р. до 05.04.2020 р. але стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» 3% річних за період з 05.04.2020 р. по 23.02.2022 р. в сумі 8 859,50 грн.

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 16, 203, 215-235, 267 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 2, 7, 10-13, 76-83, 141, 263-268, 280, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» 8 859 (вісім тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять грн. 50 коп.) в рахунок 3% річних та інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» 2 481,00 грн. в рахунок сплати судового збору.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюєтьс - з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі пододання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: Акціонерне товариство "Альфа Банк", місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка