КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/2639/23 Головуючий у 1 інстанції: Разгуляєва О.В.
провадження № 22-ц/824/7925/2024 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.,

при секретарі: Курченко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Таращанського районного суду Київської області від 07 вересня 2023 року у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг»» до ОСОБА_1 про визнання недійсним полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2023 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (далі - позивач) звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), у якому просило визнати недійсним з моменту його укладання поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-206323659, відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) (vin-code НОМЕР_2 ) та стягнуто з відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі 2684 грн.

02.08.2023 дана справа на підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.04.2023 року надійшла до Таращанського районного суду Київської області за підсудністю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 звернувся до ТДВ «СГ «Оберіг» для укладення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відносно транспортного засобу «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ). Під час укладення Полісу відповідач надав позивачу інформацію, що транспортний засіб «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ) має дійсний сертифікат обов`язкового технічного контролю, а датою його наступного проходження є 13.10.2022.

13.10.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-206323659, відповідно до якого було забезпечено вищезазначений транспортний засіб. Строк дії полісу встановлено від 00 годин 00 хвилин 14.10.2021 до 13.10.2023 включно.

15.09.2022 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу. З метою розслідування страхового випадку позивач звернувся до сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України із запитом про проходження обов`язкового технічного контролю вищевказаним транспортним засобом, на який отримано відповідь, що станом на 15.09.2022 щодо транспортного засобу «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ) відсутній дійсний протокол ОТК, а строк дії останнього протоколу закінчився 24.04.2019.

Таким чином, відповідач під час укладання полісу щодо вказаного транспортного засобу надав неправдиві відомості щодо наявності дійсного протоколу ОТК та строку його дії, чим навмисно ввів позивача в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину, так як останній укладено з порушенням вимог закону, що змушує позивача звернутись до суду з даним позовом.

Заочним рішенням Таращанського районного суду Київської області від 07 вересня 2023 року позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано недійсним з моменту укладання поліс №ЕР-206323659 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ).

Здійснено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким відмовити в задоволенні позову.

Скарга обґрунтована тим, що позивач заявив про порушення свого права після закінчення дії договору №ЕР-206323659, посилаючись на настання страхового випадку, наслідком якого є виплата страхового відшкодування.

Заперечення технічної справності автомобіля «Mercedes-Benz 210D», д.н.з. НОМЕР_1 страховиком на момент укладення договору обов`язкового страхування 13.10.2021 року свідчить про істотні порушення умов договору страхування в момент його укладення.

Проте, на момент укладення договору цивільної відповідальності №ЕР-206323659 від 13.10.2021 року такі умови ТДВ "Оберіг" не були зазначені як істотні, передбачені ст.982 ЦК України щодо визначення строків договору та обов`язкової перевірки автомобіля «Mercedes-Benz 210D», д.н.з. НОМЕР_1 , який підлягав обов`язковому технічному контролю щодо відомостей про проходження перевірки на справність.

Заперечення позивача ТДВ "Оберіг" виникли тільки після того, як відбулася ДТП та настав страховий випадок.

Позивач ТДВ "Оберіг" у позові посилається на те, що відповідач ОСОБА_3 надав неправдиві відомості щодо наявності дійсного протоколу ОТК та строку його дії, чим навмисно ввів позивача в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину, що потягнуло укладення договору з порушенням вимог закону.

А отже, за таких умов цей договір, згідно з ч.2 ст.215 ЦК України є нікчемним, тобто, недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. На момент укладення полісу №ЕР-206323659 сторони при укладенні договору страхування досягли згоди щодо усіх його істотних умов.

Вказаний договір укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, що свідчить про дотримання вимог законодавства щодо змісту і форми цього правочину, його укладено 13.10.2021 року, тобто, задовго до моменту ДТП. І строк дії цього договору закінчувався 12.10.2022 року. Страховий випадок стався 15.09.2022 року. При цьому позивач звернувся до суду тільки у 23.02.2023 року, тобто, за межами строку дії договору обов`язкового страхування.

Позаяк цей правочин, за твердженням позивача, був недійсним у зв`язку із невідповідністю його вимогам закону, тобто, нікчемним, до нього суд мав би застосувати наслідки, передбачені ч.1 ст.216 ЦК України. Однак, у судовому рішенні не зазначено про застосування наслідків недійсності нікчемного договору №ЕР-206323659, бо в разі, коли позов щодо застосування наслідків недійсності правочину не подано, суд має застосувати наслідки недійсності оспорюваного правочину з власної ініціативи, так як згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 216 ЦК України, зазначене право є у суду саме щодо нікчемних правочинів.

Водночас, як зазначив Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі №348/2675/17 (провадження №61-17352св19) проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю може розглядатися як умова укладення договору, а не його істотна умова. При укладенні договору сторони виходили з того, що автомобіль є технічно справним. Сторона оспорюваного правочину, дії якої засвідчують спрямування її волі, яка мала на меті збереження дійсності правочину, не може надалі оспорювати правочин з підстав, про які вона знала або повинна була знати під час виявлення цієї волі, що випливає із засад добросовісності, на яких ґрунтується зобов`язання (частина третя статті 509 ЦК України).

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при укладенні полісу ввів в оману позивача щодо істотних умов договору страхування, у зв`язку з чим поліс було укладено з порушенням вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що 13.10.2021 між ТОВ «Страхова група» «Оберіг» та ОСОБА_4 було укладено Поліс №ЕР-206323659 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ). Відповідно до умов полісу строк його дії встановлено від 00 годин 00 хвилин 14.10.2021 до 13.10.2022 включно. Згідно умов полісу, а саме, в розділі «Особливі умови використання забезпеченого транспортного засобу зазначено, що транспортний засіб підлягає обов`язковому технічному контролю 13.10.2022 року.

Встановлено, 15.09.2022 сталась дорожньо-транспортна пригода за участі забезпеченого транспортного засобу.

З метою розслідування страхового випадку позивач звернувся до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у м. Києві (філія ГСЦ МВС) із запитом від 25.10.2022 №1/25102022.

Відповідно до листа Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ РСЦ ГСЦ МВС в м.Києві (філія ГСЦ МВС), транспортний засіб «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ) підлягає проходженню ОТК з періодичністю кожні два роки. Станом на 15.09.2022 року інформація про дійсний (наявний) протокол ОТК відсутня. До зазначеної дати був виданий протокол ОТК №00639-03298-17 строком дії від 24.04.2017 до 24.04.2019 року.

За п.2.1. ст.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, законом України «Про страхування», цим та іншими законами, нормативно-правовими актами прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Як передбачено абз.6 п.17.1 ст.17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до Закону України «Про дорожній рух», укладаються за умови проходження зазначеними транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, якщо вони згідно з протоколом перевірки технічного стану визнані технічно справними.

Згідно з абз.7 п.17.1 ст.17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, укладаються на строк, що не перевищує строку чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю відповідно до вимог Закону України "Про дорожній рух".

Відповідно до п.17.3 ст.17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

За п.14.2 ст.14 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не може відмовити будь-якому страхувальнику в укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно з ч.1 ст.35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Частиною 7 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 т., причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Статтею 37 Закону України «Про дорожній рух» передбачено підстави заборони експлуатації транспортних засобів, зокрема, забороняється експлуатація транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його.

За ч.1, 3 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

На підставі наведеного істотною умовою страхування при укладенні Полісу щодо транспортних засобів, які підлягають проходження обов`язкового технічного контролю є проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю та укладення Полісу на строк, що не перевищує строку чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю.

За п.3 ч.1 ст.989 ЦК України (яка діяла на час розгляду справи) страхувальник зобов`язаний при укладенні договору страхування надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов`язаний при укладанні договору страхування надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового ризику.

Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

За узагальненою практикою розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними Верховним судом України від 24.11.2008 року правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

У постанові Верховного Суду України від 29 квітня 2014 року у справі №3-11гс14 зроблено висновок, що «обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Виходячи зі змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману в разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину.

Отже, обман має місце, коли задля вчинення правочину або надається невірна інформація, або вона замовчується. При цьому це робиться навмисно, з метою, аби правочин було вчинено.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач при укладенні полісу ввів в оману позивача щодо істотних умов договору страхування, у зв`язку з чим поліс було укладено з порушенням вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Таращанського районного суду Київської області від 07 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 12 червня 2024 року.

Головуючий:

Судді: