КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 242/96/22 Апеляційне провадження № 22-ц/824/9553/2024Головуючий у суді першої інстанції - Зуєвич Л.Л. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 04 березня 2024 року про передачу справи на розгляд іншого суду по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Донецькоблгаз" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року позивач звернувся до Селидівського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким просив: стягнути з відповідача на його користь 123 287,24 грн. заборгованості за спожитий природний газ, 14 631,52 грн. заборгованості за послуги з розподілу природного газу, 2 270,00 грн. судового збору.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 26.01.2022 позовну заяву передано до Дружківського міського суду Донецької області за підсудністю з підстав того, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що не відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) Селидівського міського суду Донецької області.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 31.01.2024 справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва з тих підстав, що згідно з довідкою з Єдиного державного демографічного реєстру від 11.12.2023 ОСОБА_1 з 17.08.2017 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.03.2024 справу передано за виключною підсудністю до Дружківського міського суду Донецької області з тих підстав, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за комунальні послуги (споживчий природний газ), надані за адресою знаходження об`єкта нерухомості - будинку, мають розглядатися за місцем знаходження останнього (т. 2, а.с. 129-131).

В апеляційній скарзі відповідач просить вищевказану ухвалу змінити, а саме доповнити його мотивувальну частину та ухвалити нове судове рішення з урахуванням визначеності територіальної підсудності.

Так, в обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що він погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в силу імперативної норми ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови про стягнення заборгованості за комунальні послуги (спожитий природний газ), надані за адресою знаходження об`єкта нерухомості, мають розглядатися за місцем знаходження останнього.

Разом з тим, вказує, що судом першої інстанції не було надано мотивування направлення справи саме до Дружківського міського суду Донецької області, з урахуванням того, що будинок, в якому надавалися комунальні послуги, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто в Ясинуватському районі Донецької області, а не в місті Дружківка.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що це вносить юридичну невизначеність та можливість виникнення подальших спорів щодо підсудності справи, просить задовольнити апеляційної скарги (т. 2, а.с. 135, 136).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, щодо передачі справи на розгляд іншого суду, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як передбачено ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Передаючи справу на розгляд іншого суду Солом`янський районний суд м.Києва виходив з того, що дана справа йому не підсудна, оскільки позов заявлено з приводу нерухомого майна, що територіально знаходиться поза межами Солом'янського району м. Києва.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, зокрема, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У відповідності до загальних правил, встановлених ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом з цим, у ч. 1 ст. 30 ЦПК України визначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі № 910/10647/18, правила статті 30 ЦПК України про виключну підсудність застосовуються до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Виключну підсудність встановлено для позовів, які виникають щодо нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК України). Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Виходячи з аналізу правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, позов подано до ОСОБА_1 , як власника будинку (споживача послуг), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з заборгованістю зі сплати комунальних послуг, наданих за такою адресою.

Тобто, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що оскільки спір між сторонами стосується прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном, позов про стягнення заборгованості за комунальні послуги (спожитий природний газ), надані за адресою знаходження об`єкта нерухомості - будинку, мають розглядатися за місцем знаходження останнього.

При цьому, встановивши, що належний відповідачу будинок знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що справа підлягає розгляду Дружківським міським судом Донецької області, оскільки згідно з розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14 "Про визначення територіальної підсудності справи" встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції", на підставі подань Державної судової адміністрації України на зміну територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним та апеляційним судам (вх. № 913/0/1-14 від 29.08.2014 року, вх. № 10027/0/30-14 від 01.09.2014 року), визначено територіальну підсудність, зокрема Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області за Дружківським міським судом Донецької області.

Відсутність в оскаржуваній ухвалі посилань на вказане розпорядження, яке є загальновідомим та знаходиться у відкритому доступі в мережі Інтернет, з урахуванням правильності висновку суду щодо підсудності даної справи Дружківському міському суду Донецької області, не може бути безумовною підставою для зміни правильного по суті судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 04 березня 2024 року про передачу справи на розгляд іншого суду по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Донецькоблгаз" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова