Справа №187/1141/24
Провадження №2/173/956/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бурхана С.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»

до ОСОБА_1

про стягнення в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

До Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю з Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом адвоката Шпак Марії Володимирівни, яка діє від імені та в інтересах Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - Позивач) до ОСОБА_1 (далі - Відповідач) про стягнення в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування, в якому представник позивача просить стягнути в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 24 716, 89 грн., витрати на професійну правничу допомогу та сплачений судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.01.2022 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ-, предметом якого є страхування транспортного засобу MERCEDES-BENZ 308D, державний номерний знак НОМЕР_1 .

23.04.2022 року в м. Кам`янське водій транспортного засобу MERCEDES-BENZ 308D, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 скоїв зіткнення з транспортним засобом CITROEN СЗ, держаний номерний знак НОМЕР_2 .

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного MERCEDES-BENZ 308D, державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент скоєння вище вказаної ДТП була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ-.

29.04.2022 роду Позивач отримав повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування від власника пошкодженого транспортного засобу CITROEN СЗ, держаний номерний знак НОМЕР_2 .

15.08.2022 року Позивачем було складено страховий акт, затверджено розрахунок страхового відшкодування та виплачено страхове відшкодування на користь потерпілого ОСОБА_3 у розмірі 24 716 (двадцять чотири тисячі сімсот шістнадцять) гривень 89 копійок, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією.

Враховуючи те, що постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.07.2022 року по справі №209/765/22 встановлено, що ДТП, яка мала місце 23.04.2022 року в місті Кам`янське сталась із вини Відповідача та що останній керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ 308D, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння та безпосередньо після вчинення ДТП залишив місце її вчинення, Позивач як страховик, який виплатив страхове відшкодування на користь потерпілого має право подати до Відповідача регресний позов у розмірі фактично понесених ним витрат.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13.09.2024 року відкрито провадження у справі. Постановлено розглядати справу в спрощеному порядку без виклику сторін.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 ЦПК України.

Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина 4 статті 268 ЦПК України).

Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

23.04.2022 року в м. Кам`янське водій транспортного засобу MERCEDES-BENZ 308D, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) скоїв зіткнення з транспортним засобом CITROEN СЗ, держаний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до копії постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 03.11.2022 року по справі № 209/2421/22 відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, 124, ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно даної постанови ОСОБА_1 вчинив правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та безпосередньо після вчинення ДТП залишив місце його вчинення.

Цивільно-правова відповідальність відповідача станом на дату настання ДТП була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ-002177203.

Відповідно до консультації № 82-D/10/51 від 23.05.2022 р. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу CITROEN C3, державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та без ПДВ складає 27216,89 грн. На підставі заяви на виплату страхового відшкодування від 29.04.2022 р., а також, враховуючи інші матеріали страхової справи, ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 24716,89 грн. (за вирахуванням франшизи в розмірі 2.500,00 грн.), що підтверджується копією платіжної інструкції №30180 від 15.08.2022 року.

У відповідності до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У відповідності до п.п. а,в п.38.1.1, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди.

Нормами ч.6 ст.82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що у позивача виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування, позивачем доведено наявність правових підстав для стягнення з відповідача на відшкодування в порядку зворотної вимоги регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки матеріали справи містять належні докази, що свідчать про наявність достатніх правових підстав для цього.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією від 18.06.2024 року про сплату судового збору в сумі 3028,00 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат.

Крім того, позивач просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Стосовно цієї вимоги суд зазначає наступне.

За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представником позивача до позовної заяви долучено копію договору №б/н від 14.05.2019 року про надання правової допомоги, укладений з адвокатським бюро «Грідін і Партнери». Актом виконаних робіт підтверджується обсяг та характер наданої правової допомоги та визначено вартість робіт (послуг) 5000 грн. На підтвердження фактично понесених витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн. позивач надав патіжну інструкцію №904 від 20.04.2023 року.

На думку суду, всі вказані у акті роботи входять до обсягу правової допомоги по цій справі та були виправданими з точку зору їх необхідності.

Позивачем надано докази на підтвердження сплати коштів за договором, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн., оскільки дослідивши матеріали справи та пояснення сторін, суд дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, у відповідності до кількості реально виконаних дій, які були необхідними.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 993 ЦК України, ст.ст. 22, 38, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 13, 76-80, 133, 141, 247, 263-265, 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП в матеріалах справи відсутній, ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, код ЄДРПОУ: 32382598) страхове відшкодування у порядку регресу в розмірі 24 716 (двадцять чотири тисячі сімсот шістнадцять) гривень 89 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП в матеріалах справи відсутній, ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» ( 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, код ЄДРПОУ: 32382598) понесені судові витрати в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП в матеріалах справи відсутній, ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» ( 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, код ЄДРПОУ: 32382598) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Бурхан