Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

21 листопада 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва в складі головуючого судді - Якимець О.І., секретаря судового засідання Карпишиної К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва», про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), у якому просить суд стягнути з відповідача 17439,00 грн відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири та вирішити питання розподілу судових витрат.

Позов обґрунтовано тим, що квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності позивачу, було залито з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач. За результатами проведення обстеження квартири позивача було складено про акт про обстеження квартири АДРЕСА_1 від 31.10.2023 та складено звіт про оцінку майнового збитку. Також просить стягнути витрати на професійну правничу та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору та проведенням оцінки майнового збитку.

Ухвалою від 12 вересня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, повідомлялися про розгляд справи належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи у відсутності третьої особи.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений про час і місце розгляду справи у передбаченому законом порядку. Відзив на позов не подав.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди - один із способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених статті 16 ЦК України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України).

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди визначено у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, статтею 1166 ЦК України встановлено загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди так званої «деліктної шкоди». Загальною підставою застосування до правовідносин із завдання шкоди вказаної статті є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим). Загальне правило вказаної статті встановлює, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі.

Для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, з урахуванням визначених господарсько-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності судочинства, позивач звільняється від обов`язку доказування вини відповідача у заподіянні шкоди.

Так, ч. 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом в постановах від 27.05.2021 у справі №761/12945/19, від 01.04.2021 у справі № 464/5150/16-ц.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, на позивача покладається обов`язок доведення наявності шкоди, її розмір та причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і шкодою. На відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам заподіювач шкоди, а позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (положення ст. ст. 317, 319, 322 ЦК України).

Частиною 1 ст. 386 ЦК України встановлено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з матеріалів справи, позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.102).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 з 31.10.2023.

Як встановлено під час розгляду справи, квартира відповідача знаходиться поверхом вище над квартирою позивача.

Згідно акта обстеження квартири АДРЕСА_1 від 31.10.2023 складеного комісією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» працівниками дільниці № 2 вивішено на вхідних дверях квартири № 33 оголошення про термінове надання працівникам опорного пункту № 2 доступу до інженерно-комунікаційних мереж для обстеження та усунення аварійної ситуації. Зі слів власниці квартири № 20 , залиття її помешкання відбулося з вищерозташованої квартири №33 . Заявок з квартири № 20 та квартири № 33 щодо пошкоджень інженерно-комунікаційних мереж впродовж останніх трьох місяців на ОДС не надходило. Доступ до квартири АДРЕСА_2 працівникам опорного пункту № 2 надано не було.

Відповідно до звіту про оцінку матеріального збитку, складеного 08 липня 2024 року, розмір матеріальних збитків, завданих внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 становить 17439,00 грн (а.с.75-97).

За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди і саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Також відповідачем не спростований вказаний у звіті розмір завданих залиттям збитків, тому беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача збитків, спричинених залиттям квартири, у розмірі 17439,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ч.1 ст. 141, п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн, та витрати на проведення та складання звіту про оцінку збитків у розмірі 3080,00 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 4291,20 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва», про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у розмірі 17439 (сімнадцять тисяч чотириста тридцять дев`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 4291 (чотири тисячі двісті дев`яносто одну) гривню 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

третя особа Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», місцезнаходження - місто Київ, вулиця Хорива, 36, .

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 21.11.2024.

Суддя О.І. Якимець