У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шепетко І.О., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визнання недієздатною фізичної особи з інвалідністю, встановлення опікунства і призначення опікуна, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій просить:

-Призначити судово-психіатричну експертизу відносно ОСОБА_2 на предмет виявлення наявності у останньої стійкого психічного розладу, нездатності усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

-визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 недієздатною.

-встановити над ОСОБА_2 опіку та призначити заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном за поданням органу опіки та піклування.

Перевіривши зазначену заяву та долучені до неї докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 256 ЦПК України. Якщо заява подана з порушенням вказаних вимог, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для усунення вказаних недоліків. У разі невиконання цих вказівок, заява вважається неподаною та повертається заявникові.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Так, в порушення вимог п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України у заяві не вказано:

- ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України) заінтересованої особи;

- відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, заявника та заінтересованої особи.

Окрім того, відповідно до п.5, 8 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ст.95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасник справи, який подає письмовий доказ в копіях, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Вивчивши заяву, суд встановив, що документи, які додані заявником до заяви, належним чином у встановленому законом порядку не засвідчені. Також заявником не надано копії документів, що додаються до заяви для заінтересованої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно із ч. 3 ст. 297 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Предметом доказування в даній категорії справ є: наявність хронічного, стійкого психічного розладу; факти, що підтверджують, що фізична особа не може розуміти значення своїх дій та керувати ними; причинний зв`язок між психічним розладом і тим, що фізична особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій керувати ними; інші обставини; висновок судово-психіатричної експертизи; довідки з медичної установи; довідки про постановку на облік у психіатричній установі; виписка з історії хвороби.

Усі доводи і докази щодо предмету доказування мають бути чітко і детально викладені заявником у поданій заяві.

У заяві заявник вказує, що ОСОБА_2 , часто хворіє, перебувала на стаціонарному лікуванні в обласному госпіталі ветеранів війни у терапевтичному відділенні. Також вказує, що у ОСОБА_2 спостерігаються постійне зниження пам`яті, існують симптоми розсіяного склерозу в зв`язку із чим перебуває на лікуванні і обстеженні у психоневрологічному відділенні.

Однак, заявник у заяві не зазначив та не додав доказів, що підтверджують наявність у ОСОБА_2 хронічного та стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, станом на дату звернення до суду з даною заявою (01.08.2024 року).

Згідно постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» № 3 від 25.05.1998 зазначено, що даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами.

До матеріалів справи долучені виписки із медичної карти стаціонарного хворого, які не містить даних про психічний стан здоров`я ОСОБА_2 .

Зазначені відомості повинні бути вказані в заяві та суду повинні бути надані докази на їх підтвердження, оскільки відповідно ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Згідно з положенням статті 21 Закону України «Про психіатричну допомогу», судово-психіатрична експертиза в цивільних справах призначається і проводиться на підставах та в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судову експертизу», виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням судово-психіатричних експертиз.

Як зазначається в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 березня 1972 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним», судово-психіатрична експертиза призначається у справах про визнання громадянина недієздатним. В ухвалі про призначення експертизи на вирішення експертів мають бути поставлені такі питання: чи хворіє даний громадянин на психічну хворобу; чи розуміє він значення своїх дій та чи може керувати ними.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Проте доказів на підтвердження викладених обставин суду доказів не надано, що суперечить п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України.

У зв`язку з викладеним, заявнику необхідно уточнити виклад обставин, якими обґрунтовуються вимоги, а саме, зазначити обставини, відповідно до ч. 3 ст.297 ЦПК України, які свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого ОСОБА_2 не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Також варто звернути увагу, що згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Частиною 3 статті 296 ЦПК України визначено, що заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

ОСОБА_1 . зазначає, що ОСОБА_2 , тобто особа щодо якої розглядається заява про визнання її недієздатною, являється бабусею заявника. Однак до заяви не долучено жодного документа, який би підтверджував факт родинної спорідненості заявника та ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.299 ЦПК України справи про визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її адвоката та представника органу опіки та піклування. Отже, особа, щодо якої розглядається питання про визнання її недієздатною, повинна бути залучена до справи в якості заінтересованої особи.

Також з аналізу наведеної норми процесуального законодавства вбачається, що розгляд справ проводиться судом за обов`язковою участю адвоката особи, стосовно якої розглядається справа. У разі якщо особа не залучила адвоката, суд залучає його через орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правничої допомоги. Рішення суду про доручення призначити адвоката негайно, але не пізніше двох робочих днів, надсилається відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правничої допомоги, для виконання.

З огляду на викладене, заявнику необхідно, зазначити про наявність чи відсутність адвоката у особи, стосовно якої розглядається справа, у разі відсутності заявити клопотання про залучення адвоката через орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правничої допомоги).

За положеннями ч.1, 2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки вказані судом недоліки перешкоджають прийняттю заяви до судового розгляду, то її слід залишити без руху і надати заявнику строк для усунення вказаних судом в ухвалі недоліків протягом 10-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Керуючись ст. 175-177, 185, 258-261, 293-294, 295-299 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визнання недієздатною фізичної особи з інвалідністю, встановлення опікунства і призначення опікуна - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення зазначених недоліків протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що інакше заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Шепетко