Провадження № 2/362/907/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2024 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Шмагун М.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Тернюк Єлизавета Володимирівна про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебувала вказана цивільна справа.

Ухвалою суду від 23.05.2024 р. заяву позивача про залишення позову без розгляду задоволено, позов залишено без розгляду.

14.05.2024 р. через канцелярію суду представник відповідача подав заяву про компенсацію здійснених судових витрат, мотивоване наступним. У відзиві на позовну заяву від 16.04.2024 р. Відповідачем було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, які сторона очікувала понести у зв`язку з розглядом даної справи. На даний час вартість послуг на професійну правничу допомогу за Договором про надання правової допомоги №06/04/24 від 06.04.2024 р. та додатковим договором до нього становить 6000,00 гри., що підтверджується документально актом приймання-передачі послуг та прибутковим касовим ордером про сплату за надані послуги. Також, документально підтверджуються додаткові судові витрати у вигляді поштових відправлень, сплату за друк та копіювання на загальну суму 420,00 грн. Отже, загальна сума всіх судових витрат, понесених Відповідачем у зв`язку із розглядом даної справи, складає 6420,00 грн.

21.05.2024 р. до канцелярії суду надійшла заява відповідача, де він вказав, що рішення позивач прийняв після ознайомлення з відзивом на позовну заяву, який вона отримала 18.04.2024 р., проведення аналізу викладених у відзиві заперечень з їх нормативно-законодавчим обґрунтуванням та відсутністю підстав для позитивного вирішення справи. Але, як і в попередній судовій справі №362/6903/18, де протягом п`яти років розглядалася вимога щодо визнання заповіту недійсним, так і в теперішній справі №357/11705/23 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, позивачка своїми діями ввела позивача у судові витрати, які вона понесла у зв`язку з розглядом справи. Рішенням у справі №362/6903/18 від 23.03.2023 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області було стягнуто з позивачки ОСОБА_1 на її користь 17800,00 грн. судових витрат, які вона отримала у повному обсязі через виконавчу службу.

Поданням позову у даній справі з вимогою визнати свідоцтво про право на спадщину недійсним за заповітом, який визнано дійсним вищевказаним рішенням суду від 23.03.2023, позивачка знов ввела позивача в певні судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи. Такі дії позивачки вважає необґрунтованими та такими, що носять ознаки зловживання процесуальними правами.

23.05.2024 р. до канцелярії суду позивач подала заяву, в якій просила заяву про компенсацію здійснених судових витрат залишити без розгляду.

Учасники справи повідомлялись належним чином про місце, дату та час розгляду заяви про компенсацію здійснених судових витрат, однак в судове засідання не з`явились. Від позивача та представника відповідача надійшли заяви про розгляд заяв за їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2024 р. заяву позивача про залишення позову без розгляду задоволено, позов залишено без розгляду.

Питання розподілу між сторонами судових витрат цією ухвалою суд не вирішував.

14.05.2024 р. через канцелярію суду представник відповідача подав заяву про компенсацію здійснених судових витрат та надав докази на підтвердження понесених витрат за надання професійної правничої допомоги.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно із частиною шостою ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Системний аналіз наведених норм процесуального права дає підстави вважати, що у разі залишення позову без розгляду вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат підлягають задоволенню у разі необґрунтованих дій позивача, або у випадках зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони.

Тобто, для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Одночасно суд зауважує, що особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов.

ЦПК України передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55, ст. 124 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, незалежно від обґрунтованості позову.

Разом з тим, відповідно до положень частини 1 статті 44 ЦПК України, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок саме необґрунтованих дій позивача.

Звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок позивача відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Сам по собі факт залишення позивачем позову без розгляду за заявою позивача не може бути підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію здійснених ним витрат.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Подання до суду заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі N 148/312/16-ц, від 28 січня 2019 року у справі N 619/1146/17-ц, від 02 грудня 2020 року у справі N 202/2600/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі N 758/12381/18-ц, від 14 січня 2021 року у справі N 521/3011/18.

Процесуальні дії позивача, спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

Серед іншого слід зауважити, що у цій справі суд не встановлював зловживання процесуальними правами з боку позивача, не застосовував до нього будь-яких заходів у зв`язку із зловживанням правами та позовну заяву залишив без розгляду за заявою позивача, а не через зловживання ним процесуальними правами.

Отже, підстав для констатування факту необґрунтованості дій позивача у зв`язку із зверненням до суду з цим позовом та із заявою про залишення її позову без розгляду не встановлено. Зворотного відповідачем не доведено.

Крім того, з огляду на позовну заяву, де позивач самостійно посилається на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.03.2023 р., яке ним було оскаржене до суду апеляційної інстанції.

На момент оскарження рішення, яке не набрало законної сили, 22.09.2023 р. позивачу стало відомо про те, що 28.08.2023 р. третьою особою (приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Тернюк Є.В.) було видано свідоцтво про право на спадщину на вказане спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду вказану позовну заяву до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 25.09.2023 р., а цивільна справа №362/6903/18 повернулась до суду першої інстанції після апеляційного оскарження 21.02.2024 р., що вбачається з матеріалів справи.

Жодних обгрунтованих доказів, які б вказували на необґрунтованість дій позивача відповідачем, не надано.

Суд зазначає, що наявний відзивив у матеріалах справи не є тим належним та достатнім доказом, який підтверджує необґрунтовані дії позивача при звернені до суду. Відзив по своїй суті містить лише виклад заперечень проти позову.

З огляду на обставини справи, доводи заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на позивача витрат відповідачів на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Відповідно до положень частини третьої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За встановлених фактичних обставин справи суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника відповідачів про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 79, 81, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені заяви представника відповідача про компенсацію здійснених судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Тернюк Єлизавета Володимирівна про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Л.М.Кравченко