441/2024/24 2/441/820/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

02.12.2024 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Перетятько О.В.

за участі секретаря Сороки М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , просив стягнути з неї заборгованість за договором позики за період з 01.10.2023 по 19.08.2024 в розмірі 137 555 грн. 97 коп., відсотки за користування коштами в розмірі 3 655 грн. 97 коп. та інфляційні втрати у розмірі 8 746 грн. 89 коп.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, перебуваючи у дружніх стосунках з відповідачкою, у зв`язку з її скрутним матеріальним становищем, з 01.10.2023 по 19.08.2024 регулярно позичав їй грошові кошти перераховуючи їх на карткові рахунки ОСОБА_2 , зокрема:

в період з 23.10.2022 по 23.01.2023 перерахував на картковий рахунок відповідачки № НОМЕР_1 - 84 566 грн. 70 коп.;

в період з 07.02.2023 по 15.07.2023 перерахував на картковий рахунок відповідачки № НОМЕР_2 - 35 881 грн. 09 коп.;

в період з 17.06.2023 по 11.09.2023 перерахував на картковий рахунок відповідачки № НОМЕР_3 - 17 108 грн. 00 коп.

Всього за період з 01.10.2023 по 19.08.2024 на рахунок відповідачки перераховано грошових коштів в сумі 137 555 грн. 79 коп., однак на його прохання повернути кошти, остання таких не повернула, відтак він змушений звернутись за захистом свого порушеного права до суду. Просив стягнути заборгованість та понесені у справі судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій вимоги підтримав, просив про розгляд справи за його відсутності, не заперечив, щодо розгляду справи в заочному порядку.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, в тому числі, в порядку ст. 128 ЦПК України, через публікацію оголошення на веб-сайті «Судова влада України», причини неявки суду не повідомила.

На сайті «Судова влада України»: Городоцький районний суд Львівської області у розділі «громадянам», в якому є список справ призначених до розгляду, було розміщено інформацію про час та дату усіх судових засідань у цій справі.

З огляду на те, що ОСОБА_2 була обізнана про наявність в Городоцькому районному суді Львівської області справи за позовом ОСОБА_1 до неї про стягнення боргу за договором позики, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень позивача, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 128 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу без участі сторін.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Поняття позикових відносини і договору позики визначаються положеннями Глави 71 ЦК України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що між сторонами був укладений усний договір позики, за умовами якого відповідачка ОСОБА_2 регулярно, у період з 23.10.2022 по 11.09.2023 отримувала від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 137 555 грн. 79 коп. та зобов`язувалася їх повернути на вимогу останнього.

Укладення договору позики між сторонами підтверджується виписками про рух коштів по картці позивача ОСОБА_1 № НОМЕР_4 АТ «Універсал Банк» від 21.03.2024, а також долученими до матеріалів справи знімками екрану (скріншотами) переписок сторін у мессенджерах про узгодження розміру позичених відповідачкою грошових коштів, умов отримання таких коштів останньою, інше.

Із матеріалів справи вбачається, що позичені відповідачці грошові кошти ОСОБА_1 перераховував на карткові рахунки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , які згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-241010/52942 належать ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_5 .

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої і другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною другою статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Із змісту позовної заяви, інших матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 у добровільному порядку кошти позивачу ОСОБА_1 не повернула.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи те, що відповідачка надані позивачем в борг грошові кошти не повернула, доказів на підтвердження виконання свого обов`язку щодо повернення грошових коштів позивачу, суду не надала, відтак сума боргу підлягає стягненню із відповідачки.

За положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 № 6-49цс12.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України зазначено, що 3% річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

Як вказано вище умовами договору, укладеного між сторонами, не було встановлено розміру процентів за користування коштами, як і не було встановлено безоплатність такого користування, тому, зважаючи на вимоги ст. 1048 ЦК України, слід вважати, що розмір процентів за цей період слід визначати на рівні облікової ставки Національного банку України.

Жодних доказів про те, що позичені кошти були повернуті відповідачкою у матеріалах справи немає, про такі не вказано та клопотань про витребування таких не заявлено. Також, у матеріалах справи відсутні докази про сплату відповідачкою процентів за користування грошовими коштами.

Відтак наведені позивачем розрахунки трьох процентів річних, загальний розмір яких становить 3 655 грн. 97 коп. та інфляційних втрат в розмірі 8 746 грн. 89 коп., сумнівів у своїй правильності не викликають.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідачки ОСОБА_2 , яка не виконала взяті на себе зобов`язання, підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 борг за договором позики за період з 01.10.2023 по 19.08.2024 в розмірі 137 555 грн. 79 коп., 3% річних нарахованих на суму заборгованості в розмірі 3 655 грн. 97 коп. та інфляційні втрати у розмірі 8 746 грн. 89 коп.

Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача 1 499 грн. 58 коп. судового збору.

Керуючись ст. 13, 81, 89, 90, 133, 141, 211, 247, 258, 259, 265, 280-283, 354, суд, -

п о с т а н о в и в :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_5 , проживаючої на АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_6 , проживаючого в с. Гуменець Львівського району Львівської області) заборгованість за договором позики за період з 01.10.2023 по 19.08.2024 в розмірі 137 555 (сто тридцять сім тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 79 коп., 3% річних нарахованих на суму заборгованості в розмірі 3 655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) грн. 97 коп. та інфляційні втрати у розмірі 8 746 (вісім тисяч сімсот сорок шість) грн. 89 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 499 грн. 58 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Городоцький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо заяви про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу не було подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 12.12.2024.

Головуючий суддя Перетятько О.В.