Справа № 148/1362/24
Провадження № 2-н/148/172/24
У Х В А ЛА

про відмову у видачі судового наказу

13 червня 2024 року суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Дамчук О.О., розглянувши заяву ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ФАРЛЕП-ІНВЕСТ» до ОСОБА_1 щодо видачі судового наказу про стягнення заборгованості за договором № 1182521/20 про надання телекомунікаційних послуг.

В С Т А Н О В И В:

До Тульчинського районного суду Вінницької області звернулася представниця ПАТ «ФАРЛЕП-ІНВЕСТ» із заявою щодо видачі судового наказу про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги, в якій просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ФАРЛЕП-ІНВЕСТ» заборгованість за телекомунікаційні послуги з надання широкосмугового доступу до мережі Інтернет за період з червня 2021 по лютий 2022 в розмірі 4749,45 грн, а також 302,80 грн суму судового збору сплаченого заявником при подачі заяви до суду.

При вивченні заяви та доданих до неї матеріалів, було встановлено таке.

Згідно з ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

За змістом ст. 162 ЦПК України, вбачається, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до довідки виданої Тульчинською міською радою Тульчинського району Вінницької області на підставі частин 5-6 статті 165 ЦПК від 11.06.2024 № 02-22-1690 встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Водночас частиною 1 ст. 30 ЦПК України встановлено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Як наголошено у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17 зазначається про те, що позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Тому, заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги повинні подаватися за місцем знаходження майна, щодо якого такі послуги надаються.

Як вбачається із змісту заяви та підтверджується додатком до Договору № 1182521/20 від 15.01.2020 телекомунікаційна послуга надається за адресою м. Київ, вул. Пирогівський шлях, буд. 28 оф.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Тобто, у разі, якщо заяву про видачу судового наказу подано із порушенням правил підсудності, окрім випадків, коли боржником є фізична особа-підприємець або юридична особа, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У статті 32 ЦПК України вказує на те, що не допускаються спори між судами про підсудність.

У відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а у випадку їх неврахування, повинен це обґрунтувати.

Оскільки боржник отримує телекомунікаційну послугу за об`єктом нерухомого майна розташованого за адресою м. Київ, вул. Пирогівський шлях, буд. 28, оф., відомостей, що боржник являється юридичною особою, або фізичною особою підприємцем матеріали справи не містять, а тому відсутні підстави для застосування ч.8 ст. 165 ЦПК України, у зв`язку з чим враховуючи положення п.9 ч.1 ст. 165 ЦПК України, у видачі судового наказу необхідно відмовити, роз`яснивши представниці заявника наслідки такої відмови.

Керуючись ст. 161, 165-166 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити представниці ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ФАРЛЕП-ІНВЕСТ» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором № 1182521/20 про надання телекомунікаційних послуг.

Роз`яснити представниці ПАТ «ФАРЛЕП-ІНВЕСТ», що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя О.О. Дамчук