Провадження №: 2/336/1029/2024
27 травня 2024 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Звєздової Н.С., за участю секретаря судового засідання Іванченко О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,-
Представник позивача ОСОБА_2 , яка діє на підставі Довіреності №6-01/86 від 06.12.2022 (строк дії до 31.12.2023) звернулася до суду в казаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 21.12.2018 у м. Запоріжжі на пр. Соборному, буд.218-А за участі автомобілів: Ford Escort (д.р.н. НОМЕР_1 ), яким керував водій ОСОБА_1 , Mitsubishi Colt (д.р.н. НОМЕР_2 ), яким керував водій ОСОБА_3 та ВАЗ (д.р.н. НОМЕР_3 ), яким керував водій ОСОБА_4 , у сумі 6 658,21 гривень та судовий збір у сумі 2 684,00 гривні.
Позов обґрунтовано тим, що постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2019 по справі №336/362/19, відповідача було визнано винним у настанні вищевказаної ДТП. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була зареєстрована. Відповідно до звіту №175, вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ д.р.н. НОМЕР_3 склала 5 766,74 гривень. Витрати на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку склали 900,00 грн., а тому загальний розмір витрат позивача склав 6 658,21 гривень.
21.12.2023 ухвалою суду відкрито провадження по справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Відповідачем відзив на позов не подано.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові просив проводити розгляд справи без його участі, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи без його участі або відкладення розгляду справи не надав.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк відзову, заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про перенесення розгляду справи, враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши позовну заяву та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.
Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношння; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, заподіяна майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
На підставі ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.
На підставі ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно з ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є гарантом відшкодування шкоди.
За п. 41.1 «а» ст. 41 цього Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Як передбачено п. 38.2. ст.38 Закону, МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Звертаємо увагу, що Відповідач самовільно залишив місце пригоди.
Частиною 1 ст. 1191 ЦК України, також, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги регресу до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Судом встановлено, що відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2019 (справа №336/362/19, провадження №3/336/246/2019), 21.12.2018 о 20 год. 28 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки FORD ESCORT 1.4 державний номер НОМЕР_1 біля буд. № 218-А по пр. Соборному в м. Запоріжжі, при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності маневру, не витримав безпечної швидкості руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Mitsubishi COLT державний номер НОМЕР_2 , водій ОСОБА_5 , після чого здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 111830 державний номер НОМЕР_3 , водій ОСОБА_4 , після чого ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п. п. 10.1, 12.1, 2.10 Правил дорожнього руху. В наслідок ДТП автомобілі пошкоджені, травмованих немає. Крім того, 21.12.2018 року о 20 год. 42 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки FORD ESCORT 1.4 державний номер НОМЕР_1 біля ЛЕП №№ 1,2 по вул. Верхній в м. Запоріжжі не був уважним, не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого допустив наїзд на перешкоду (бордюрний камінь) та перекинувся, чим порушив п. п. 12.1, 2.3 Правил дорожнього руху. В наслідок ДТП автомобіль пошкоджено, травмованих немає.
Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст.ст. 124, 122-4 КУпАП. (а.с.10)
Постанова не оскаржувалася та набрала законної сили 19.03.2019.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вищевказані обставини, оскільки вони стосуються питання, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони відповідачем, не потребують доказування.

Відповідно до ст. 3 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі, що визначено ст. 4 Закону №1961-IV.

Згідно з п. 39.1 ст. 39 Закону № 1961-IV МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Основними завданнями МТСБУ є, у тому числі, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Закону № 1961-IV).

МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (пп. (а) п. 41.1 ст. 41 Закону №1961-IV).

На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована. (а.с.11)

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально.

Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву. У заяві про виплату страхового відшкодування має міститися: а) найменування страховика, до якого подається заява, або МТСБУ; б) назва (для юридичної особи), прізвище, ім`я, по батькові (для фізичної особи) заявника, його місцезнаходження або місце проживання; в) зміст майнової вимога заявника щодо відшкодування завданих збитків, г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована та потерпілих; ґ) обставини, якими заявник обґрунтовує свою вимогу, та докази, що підтверджують її відповідно до законодавства; д) розмір шкоди; е) підпис заявника і дата подання заяви.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , власником транспортного засобу ВАЗ 111830, д.н.з. НОМЕР_3 є ОСОБА_6 (а.с.15).

08.08.2019 представник власника транспортного засобу ВАЗ 111830, д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_4 (а.с.16), який на момент ДТП керував вказаним транспортом засобом, звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. (а.с.12).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально.

Відповідно до п. 34.1, 34.2 ст. 34 Закону № 1961-IV страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву. У заяві про виплату страхового відшкодування має міститися: а) найменування страховика, до якого подається заява, або МТСБУ; б) назва (для юридичної особи), прізвище, ім`я, по батькові (для фізичної особи) заявника, його місцезнаходження або місце проживання; в) зміст майнової вимога заявника щодо відшкодування завданих збитків, г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована та потерпілих; ґ) обставини, якими заявник обґрунтовує свою вимогу, та докази, що підтверджують її відповідно до законодавства; д) розмір шкоди; е) підпис заявника і дата подання заяви.

Зазначені обов`язки позивачем були виконані, що підтверджується Звітом №175 від 21.12.2018 про оцінку автомобіля ВАЗ 111830, державний номер НОМЕР_3 , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля з врахуванням значення коефіцієнта фактичного зносу комплектуючих, що підлягають заміні, склала 5 878,74 грн. (а.с.17-26).

Згідно вказаного звіту, вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 111830, державний номер НОМЕР_3 , без врахуванням значення коефіцієнта фактичного зносу комплектуючих, що підлягають заміні, склала 5 766,74 гривень. (а.с.20, зворот)

Вказана вартість ремонту підтверджена Ремонтною калькуляцією №110/19 від 21.12.2019. (а.с. 21-22)

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону № 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

08.08.2019 представник власника автомобіля ВАЗ 111830, д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_4 (а.с.16), який на момент ДТП керував вказаним транспортом засобом, подав заяву до МТСБУ про відшкодування завданої шкоди на власний рахунок, відкритий в АТ «Альфа-Банк». (а.с.14)

Згідно Довідки №1 МТСБУ від 24.10.2019 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню ОСОБА_4 за пошкоджений транспортний засіб ВАЗ 111830, д.н.з. НОМЕР_3 (справа №60814, дата реєстрації 12.08.2019) склав 5 758,21 гривень (а.с.28, зворот)

04.11.2019 позивачем МТСБУ виданий Наказ №11600 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_4 » відповідно до якого наказано сплатити на рахунок ОСОБА_4 страхове відшкодування у сумі 5 758,21 гривень. (а.с.28)

04.11.2019 страхове відшкодування у сумі 5 758,21 гривень було виплачене ОСОБА_4 , що підтверджується платіжним дорученням №1154468 від 04.11.2019 (а.с.30)

30.11.2020 з метою досудового врегулювання спору, МТСБУ звернулося до відповідача з Претензією №СУ/60814/4 від 30.11.2020, яка була направлена на адресу, зазначену у відповіді НПУ №728832 про ДТП. (а.с.8-9).

З пояснень представника позивача, не спростованих відповідачем, саном на час звернення з вказаним позовом до суду, ОСОБА_1 в добровільному порядку не відшкодував витрати МТСБУ, понесені в результаті ДТП.

Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути виплачене останнім та не відшкодоване відповідачем страхове відшкодування в сумі 5 758,21 гривень.

Що ж стосується вимог позивача щодо стягнення витрат на оплату послуг «аваркома (експерта) по справі №60814», згідно рах.№157 від 20.09.2019, т.з. НОМЕР_3 » у сумі 900,00 гривень (а.с.29), суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

Згідно позову, керуючись п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для визначення завданого матеріального збитку, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, МТСБУ звернувся до ФОП ОСОБА_7 , як суб`єкта оціночної діяльності з дорученням провести певні дії.

За послуги ФОП ОСОБА_7 , МТСБУ сплатило грошові кошти у сумі 900,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №1153950 від 17.10.2019.

Проте, оскільки витрати на послуги суб`єкта оціночної діяльності не є страховим відшкодуванням, а належать до звичайної господарської діяльності страховика, то вони не підлягають стягненню з відповідача, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем не надано окрім копії вищевказаного платіжного доручення, жодної копії документу, на підтвердження наявності будь-яких відносин між позивачем та ФОП ОСОБА_7 .

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до положень Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило - застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Європейський суд з прав людини також вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягненню з відповідача на користь позивача шкоди, завданої в результаті ДТП у сумі 5 758,21 гривень. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити з вищенаведених підстав.

Що ж стосується посилання представника позивача на поважність пропуску строку позовної давності для звернення з вказаним позовом до суду, суд приходить до наступних висновків.

Так, представник МТСБУ у позові зазначив, що поважністю пропуску строку для звернення з вказаним позовом є те, що в Україні відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан (який станом на день звернення з вказаним позовом до суду не було скасовано).

Відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786,1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії.

Проте, відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення цієї норми, положення якої сформульоване зі словом «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акту, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони.

Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Вказані висновку суду відповідають висновкам Верховного Суду, зазначеним у постанові від 21.10.2020 у справі № 509/3589/16-ц (провадження № 61-16895св18).

Відповідачем за час перебування справи на розгляді в суді не було заявлено вимогу (подано заяву) про застосування до позовних вимог наслідків спливу строку позовної давності.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 321,12 гривня (2 684,00*5 758,21/ 6 658,21).

Керуючись ст. 10-13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 279, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути в порядку регресу з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 5 758 (п`ять тисяч сімсот п`ятдесят вісім) гривень 21 копійка.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати по сплаті судового збору у сумі 2 321 (дві тисячі триста двадцять одна) гривня 12 копійок.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, , місцезнаходження: 02002, м. Київ, Русанівський бульвар, буд.8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_1 .

Суддя: Н.С. Звєздова