Справа № 450/1478/24 Провадження № 2/450/1155/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2024 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мельничук І. І.

секретаря судового засідання Дикої О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок площею 42,0 м.кв., житловою площею 33, 7 м.кв., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на земельну ділянку площею 2, 7800 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на територїї (Звенигородської до реорганізації) Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області, а також право власності на земельну ділянку площею 2, 7800 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території (Звенигородської до реорганізації) Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області.

В обґрунтування позову покликається на те, що за час свого життя, крім іншого, ОСОБА_2 набула право власності на житловий будинок площею 42,0 м.кв., житловою площею 33, 7 м.кв., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , технічний паспорт на будинок право власності на земельну ділянку площею 2, 7800 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території (Звенигородської до реорганізації) Давидівської сільської ради Державний акт на право власності на земельну ділянку II-ЛВ № 069621, а також право власності на земельну ділянку площею 2, 7800 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території (Звенигородської до реорганізації) Давидівської сільської ради Державний акт на право власності на земельну ділянку III-АВ № 069622. Ця земельна ділянка належала її рідній сестрі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , і яку вона успадкувала як спадкоємець другої черги спадкування. Факт родинних відносин стверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_4 та випискою з метричної книги та ОСОБА_5 довідкою від 13.09.2023 року. (прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » змінено у зв`язку з одруженням ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 12.09.2000 року та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про смерть. До дня смерті померлою ОСОБА_2 було складено заповіт, згідно якого усе своє майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і на момент смерті належало їй, вона заповіла своїй дочці ОСОБА_1 . Станом на сьогодні вказує, що заповіт не змінено та не скасовано. На підставі наведеного, враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що обставини склалися так, що в іншому крім судового порядку позивач не має можливості реалізувати своє право на спадщину, оскільки правовстановлюючі документи на майно є втрачені. На підставі наведеного, просить позов задоволити.

Ухвалою від 05.04.2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

12.06.2022 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.

Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позовні вимоги задоволити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, покладається на розсуд суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, з`ясувавши думку позивача та відповідачів, висловлені у письмових заявах та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволення з наступних підстав.

З копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 01.10.1998 року, виданого Звенигородською сільською радою Пустомитівського району Львівської області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 .

За час свого життя ОСОБА_3 своїми майновими правами на випадок смерті не розпорядилася в цілому чи частково, заповіту не склала. У день її смерті відкрилась спадщина.

За життя ОСОБА_3 набула право власності на земельну ділянку площею 2, 7800 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на територїї (Звенигородської до реорганізації) Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області, що підтверджується Державниим актом на право приватної власності на землю III-ЛВ № 069622 від 14.10.1998 року, виданого на ОСОБА_3 на підставі розпорядження Пустомитівської райдержадміністрації № 424 від 07.09.1998 року.

Єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є її сестра ОСОБА_2 , факт родинних відносин стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 03.03.1977 року (прізвище змінено у зв`язку із одруженням, що підтверджується Архівною довідкою Центрального державного історичного архіву України м. Львова № Я-53 від 13.09.2024 року).

Відповідно до довідки № 458 від 11.07.2023 року, виданої Звенигородським старостинським округом Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_3 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , який рахується за ОСОБА_2 , згідно погосподарських книг Звенигородської сільської ради на 1996 - 2000 р. р. Проживала і була зареєстрована разом з: сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та вели спільно господарство.

Оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , до правовідносин спадкування слід застосовувати норми закону, які діяли на час її смерті, а саме відповідні норми ЦК УРСР.

Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті.

У відповідності до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

У відповідності до ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги, або при неприйняття ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Згідно з ст. 549 ЦК УРСР 1963 року вважається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР 1963 року спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Ст. 561 цього ж кодексу визначає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Дана стаття не встановлює граничного строку, протягом якого спадкоємець, який прийняв спадщину повинен звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва.

Зазначені обставини, а також довідка № 458 від 11.07.2023 року, видана Звенигородським старостинським округом Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області, підтверджують той факт, що після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку площею 2, 7800 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на територїї (Звенигородської до реорганізації) Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області, оскільки є єдиним спадкоємцем другої черги за законом, до дня смерті ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована, вела спільно гоподарство з нею за адресою: АДРЕСА_2 , фактично вступивши в управління спадковим майном.

Судом встановлено, з копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 12.09.2000 року, виданого Звенигородською сільською радою Пустомитівського району Львівської області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , актовий запис № 34.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина в склад якої увійшло право на житловий будинок площею 42,0 м.кв., житловою площею 33, 7 м.кв., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що числився за померлою згідно погосподарських книг Звенигородської сільської ради на 1996 - 2000 р.р., право на земельну ділянку площею 2, 7800 га призначену для ведення сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на територїї (Звенигородської до реорганізації) Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області, що числилось за ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 069621 від 14.10.1998 року на підставі розпорядження Пустомитівської райдержадміністрації № 424 від 07.09.1998 року, також право на земельну ділянку площею 2, 7800 га призначену для ведення сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території (Звенигородської до реорганізації) Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області, яке вона успадкувала після смерті ОСОБА_3 .

За життя ОСОБА_2 розпорядилась своїм майном на власний розсуд, а саме склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Звенигородської сільської Ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області Смілянець І. Я. 02.06.1997 року, згідно якого усе своє майно заповіла своїй дочці ОСОБА_1 , факт родинних відносин підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 04.10.1961 року (прізвище змінено у зв`язку з укладенням шлюбу, що вбачається із копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_7 від 24.09.2024 року).

Вищезазначене підтверджується також Витягом із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 77271492 від 11.06.2024 року, відповідно до якого такий зареєстрований в реєстрі заповітів за № 38478827 від 02.06.1997 року та посвідчений секретарем виконавчого комітету Звенигородської сільської Ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області Смілянець І. Я., номер в реєстрі нотаріальних дій - 16, зберігається в архіві Звенигородської сільської ради.

З наявного в матеріалах справи Витягу із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 77271382 від 11.06.2024 року вбачається, що у Спадковому реєстрі відсутня інформація про наявність спадкової справи на ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із Довідки № 465 від 14.07.2023 року, виданої Звенигородським старостинським округом Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області вбачається, що до дня смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , згідно погосподарських книг Звенигородської сільської ради на 1996 - 2000 р. р. разом із ОСОБА_2 проживала її донька ОСОБА_1 , яка доглядала її до дня смерті та вела спільно господарство, обробляла городи, платила строкові платежі.

Оскільки ОСОБА_2 померла 2000 року, до правовідносин спадкування теж слід застосовувати норми закону, які діяли на час її смерті, а саме відповідні норми ЦК УРСР.

Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті.

У відповідності до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки та вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно ст. 535 ЦК УРСР 1963 року, неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.

Згідно з ст. 549 ЦК УРСР 1963 року вважається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР 1963 року спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Зазначені обставини, а також Довідка № 465 від 14.07.2023 року, видана Звенигородським старостинським округом Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області, підтверджують той факт, що ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті спадкодавця ОСОБА_2 за заповітом, який не змінено та не скасовано, та на момент смерті спадкодавця проживала та була зареєстрована з останньою, протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявляла про відмову від спадщини, а отже, згідно вимог ст. 549 ЦК УРСР від 1963 року вважається такою, що спадщину прийняла та набула право власності на на житловий будинок площею 42,0 м.кв., житловою площею 33, 7 м.кв., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на земельну ділянку площею 2, 7800 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на територїї (Звенигородської до реорганізації) Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області, а також право власності на земельну ділянку площею 2, 7800 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території (Звенигородської до реорганізації) Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, та те, що позивач прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , однак не може у нотаріальному порядку оформити свої спадкові права належним чином у зв`язку із тим, що правовстановлюючі документи на майно є втрачені, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задоволити.

Керуючись ст. ст. 328, 392 ЦК України, ст. 527, 529, 548, 549, 561 ЦК УРСР 1963 року, ст. ст. 2, 4, 5, 11, 13, 142, 200, ч. 2 ст. 247, 258, 259, 263-265, 272, 273 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,- задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на житловий будинок площею 42,0 м.кв., житловою площею 33, 7 м. кв., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на земельну ділянку площею 2, 7800 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території (Звенигородської до реорганізації) Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №069622 від 14.10.1998 року на підставі розпорядження Пустомитівської райдержадміністрації № 424 від 07.09.1998 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на земельну ділянку площею 2, 7800 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території (Звенигородської до реорганізації) Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №069621 від 14.10.1998 року на підставі розпорядження Пустомитівської райдержадміністрації № 424 від 07.09.1998 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10.10.2024 року.

СуддяІ. І. Мельничук