Справа № 345/3160/22
Провадження № 22-ц/4808/105/24
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Максюти І.О., Василишин Л.В.

секретаря Гудяк Х.М.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу голови Калуської міської ради Найди Андрія на рішення Калуського міськрайонного суду від 27 вересня 2023 року, ухвалене в складі судді Якимів Р.В. в м. Калуші, повний текст складено 06 жовтня 2023 року у справі за позовом Калуської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів за користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року Калуська міська рада звернулась в суд з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_1 про стягнення коштів за користування земельною ділянкою в розмірі 31 514,89 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що на підставі рішення Калуської міської ради від 23.01.2002 № 643 з ОСОБА_1 укладено договір оренди землі №29/01-22 від 21.03.2002 року , згідно якого останньому надано в оренду земельну ділянку площею 0,2610 га по АДРЕСА_1 до 23.01.2005 року для розміщення станції технічного обслуговування автомобілів та стоянки автомобілів. Рішенням Калуської міської ради від 21.07.2005 № 764 продовжено термін оренди вказаної земельної ділянки до 21.07.2008 та відповідно рішення Калуської міської ради від 09.07.2008 № 644 термін оренди продовжено до 08.07.2011. Вказану земельну ділянку відповідач використовує у власних потребах як власник нерухомого майна на якій воно знаходиться. Таким чином з 01.01.2020 року по 01.02.2022 року відповідач використовував вказану земельну ділянку без достатньої правової підстави. Розмір недоотриманої орендної плати за період з 01.01.2020 по 01.02.2022 за фактичне використання земельної ділянки становить - 333183, 08 грн. Відповідачем добровільно відшкодовано безпідставно збережені коштів за використання земельної ділянки в розмірі орендної плати за землю в сумі 301668,19 грн. за період з 01.01.2020 по 01.02.2022. Тому просить стягнути з відповідача доплаченої суми безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки в розмірі 31 514,89 грн за період з 01.01.2020 по 01.02.2022 та судовий збір.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 27 вересня 2023 року відмовлено Калуській міській раді у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки в розмірі орендної плати за землю в сумі 31 514,89 грн за період з 01.01.2020 по 01.02.2022.

Не погоджуючись з рішенням суду, голова Калуської міської ради Найда Андрій подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову, посилаючись на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд відмовив у задоволенні позову стосовно стягнення коштів у сумі 13 211.87 грн на підставі п. 524 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, який передбачає звільнення від оплати орендної плати за період 3 1 березня по 31 березня 2020 року за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності. При цьому в рішенні суду вказано весь період стягнення з 01.01.2020 по 01.02.2022. Крім того, платники плати за землю (крім фізичних осіб), які відповідно до пункту 286.2 статті 286 цього Кодексу подали податкову декларацію, мають право подати уточнюючу податкову декларацію, в якій відобразити зміни податкового зобов`язання із сплати плати за землю за податковий період березень 2020 року. Таким чином вказана норма закону регулює питання звільнення від сплати земельного податку та орендної плати, тобто вона поширюється лише на платників плати за землю, а ОСОБА_1 не був платником плати за землю, оскільки використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів. При відмові у задоволенні позову в сумі 18 476,5 грн у зв`язку з тим, що на частину земельної ділянки площею 0,2610 га з кадастровим номером :17:004:0001 на АДРЕСА_1 встановлено оплатний сервітут, за користування яким від ПП «Модуль» до місцевого бюджету надійшли кошти в сумі 18 476,5 грн, не враховано, що рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 09.07.2018 року приватному підприємству «Модуль» встановлено постійний та оплатний земельний сервітут на земельній ділянці площею 0,0146 га з кадастровим номером :17:004:0001, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , шириною 3,5 м з правом проїзду по ній легковим та вантажним транспортом до належної на праві оренди земельної ділянки площею 0,1161 га в м. Калуші з кадастровим номером :17:004:0016. Плата за користування ПП «Модуль» сервітутом була встановлена договором з строком до 03.03.2021, після чого строк дії договору не поновлювався. При цьому вказані обтяження земельної ділянки площе 0,2610 га враховані при визначенні нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка в свою чергу впливає на визначення орендної плати та земельного податку.

09 січня 2024 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, який судом до уваги не береться, оскільки надісланий з пропуском строку, встановлений ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року, яка апелянту направлена 20 листопада 2023 року через систему Електронний суд за заявою ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позову Калуської міської ради, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту безпідставного набуття або збереження відповідачем коштів позивача в сумі 31 514,89 грн. Відповідач користується спірною земельною ділянкою не будучи її власником. При цьому, на частину вказаної орендованої земельної ділянки встановлено оплатний сервітут на земельній ділянці, площею 0,0146 га з ПП «Модуль» від 31.09.2019 року та внесено у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, як реєстрація прав та обтяжень даної земельної ділянки та надходження коштів від ПП «Модуль» за період з 01.01.2020 по 01.02.2022 становить - 18 476,5 грн. Крім того, в розрахунок боргу не слід включати кошти в розмірі місячного платежу за березень місяць 2020 року який дорівнює 13 211,87 грн, оскільки підрозділом 10 «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено новим п. 52-4, згідно з яким за період з 01.03.2020 року по 30.04.2020 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що між Калуською міською радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі №29/01-22 зареєстрований 21.03.2002 , згідно якого останньому надано в оренду земельну ділянку площею 0,2610 га на АДРЕСА_1 до 23.01.2005 року для розміщення станції технічного обслуговування автомобілів та стоянки автомобілів на підставі рішення Калуської міської ради від 23.01.2002 № 643 (а.с.12,13).

Рішенням Калуської міської ради від 21.07.2005 № 764 продовжено термін оренди вказаної земельної ділянки до 21.07.2008. Відповідно до рішення Калуської міської ради від 09.07.2008 № 644 термін оренди продовжено до 08.07.2011.

В подальшому на підставі додаткових угод до зазначеного договору оренди землі не укладено, право оренди земельної ділянки не зареєстровано.

Договір оренди вказаної земельної ділянки укладено з ОСОБА_1 28.01.2022 року (а.с.14-15).

Право оренди земельної ділянки зареєстровано 02.02.2022. Таким чином з 01.01.2020 року по 01.02.2022 року відповідач використовував вказану земельну ділянку без достатньої правової підстави.

За період з 01.01.2020 по 01.02.2022 ОСОБА_1 використовує земельну ділянку на якій розміщено його нерухоме майно.

Згідно розрахунку Калуської міської ради сума боргу за користування землею, відповідно до якої сума безпідставно збережених коштів ОСОБА_1 за використання земельної ділянки за адресою по АДРЕСА_1 за період з 01.01.2020 по 01.02.2022 становить - 333183, 08 грн. (а.с.26).

Відповідач з таким розрахунком погодився частково, та добровільно ним погашено суму боргу на суму 301668,19 грн. (а.с.153,159).

Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно з пунктом в) частини першої статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Частиною першою статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. При цьому орендна плата справляється у грошовій формі.

У пункті 289.1 статті 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, і не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (пункт 288.5 статті 288 ПК України).

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, а також застосування передбачених законом способів захисту прав.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, у випадку використання земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди, власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію розміру неотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою в порядку, визначеному статтею 1212 ЦК України.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Для кондикційних зобов`язань важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).

Зазначений правовий висновок відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) та висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 201/2956/19 (провадження № 61-2105св20).

За розрахунком Калуської міської ради та виходячи із нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до технічної документації із застосуванням відповідних коефіцієнтів та площі цієї ділянки, розмір безпідставно збережених ОСОБА_1 коштів за 01.01.2020 по 01.02.2022 рік становить 333 183, 08 грн (а.с.17- 26).

Пункти 52-4 підрозділу 10 розділу XX прикінцевих та перехідних положень ПК України, згідно якого не нараховується та не сплачується за період з 1 березня по 31 березня 2020 року плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності застосовуються до відповідача.

У зв`язку з цим сума у розмірі 13 211 грн (158 542,43 грн :12 міс) за період з 01 березня 2020 року по 31 березня 2020 року стягненню не підлягає в силу вимог пп.52-4 підрозділу 10 розділу XX прикінцевих та перехідних положень ПК України.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній в Постанові ВСУ від 29 березня 2023 року справа №643/8385/21, провадження №61-11290св22.

Щодо стягнення з ОСОБА_1 18 476, 50 грн за користування земельною ділянкою слід виходити з наступного.

ПП «Модуль» від 31.09.2019 року частину земельної ділянки кадастровий номер 261040000:17:004:0001 площею 0,261 по АДРЕСА_1 використовує оплатний сервітут земельної ділянки площею 0,0146 га, про що внесено відомості у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, як реєстрація прав та обтяжень даної земельної ділянки від 13.05.2019 року (а.с.6-7).

Згідно довідки фінансового управління Калуської міської ради від 26.12.2022 року - надходження коштів від ПП «Модуль» за період з 01.01.2020 по 01.02.2022 становить - 18 476,5 грн, з яких 8 868, 72 грн- за перірод з 01.01.2020 -31.12.2020 року, 8 868, 72 грн- за перірод з 01.01.2021 - 31.12.2021 року, 739,06 грн - 01.01.2022 - 31.01.2022 року. (а.с.97).

Таким чином, на частину земельної ділянки, якою користувався ОСОБА_1 встановлено платний земельний сервітут, згідно умов якого ПП. «Модуль» внесено кошти за оренду земельної ділянки у розмірі 18 476, 50 грн.

Встановивши, що ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень в АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці кадастровий номер 261040000:17:004:0001 площею 0,261 по АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності Калуській міській раді, використовує її без належного оформлення права оренди, не сплачує орендну плату, отже за рахунок власника цієї земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, у ОСОБА_1 виник обов`язок повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_1 добровільно сплатив за оренду суму у розмірі 301 668,19 грн(а.с.153,159), а 13 211 грн за період з 01.03.2020 року по 31.03.2020 року стягненню не підлягає в силу вимог пп.52-4 підрозділу 10 розділу XX прикінцевих та перехідних положень ПК України та 18 476, 50 грн сплачено ПП «Модуль» за період з 01.2020 року по 01.02.2022 року, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 09.07.2018 року приватному підприємству «Модуль» встановлено постійний та оплатний земельний сервітут на земельній ділянці площею 0,0146 га з кадастровим номером :17:004:0001, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , шириною 3,5 м з правом проїзду по ній легковим та вантажним транспортом до належної на праві оренди земельної ділянки площею 0,1161 га в м. Калуші з кадастровим номером :17:004:0016. Плата за користування ПП «Модуль» сервітутом була встановлена договором з строком до 03.03.2021, після чого строк дії договору не поновлювався не спростовується змістом довідки фінансового управління Калуської міської ради від 26.12.2022 року про надходження коштів від ПП «Модуль» за період з 01.01.2020 по 01.02.2022 становить - 18 476,5 грн, з яких 8 868, 72 грн- за перірод з 01.01.2020 -31.12.2020 року, 8 868, 72 грн- за перірод з 01.01.2021 - 31.12.2021 року, 739,06 грн - 01.01.2022 - 31.01.2022 року. (а.с.97).

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України) становить 2 189 грн.

Ціна позову в даній справі становить 31 514, 89 грн, яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2393 грн*100=239 300 грн).

Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу голови Калуської міської ради Найди Андрія залишити без задоволення. Рішення Калуського міськрайонного суду від 27 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складено 09 січня 2024 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.О. Максюта

Л.В.Василишин