Номер провадження: 22-з/812/1048/24 Суддя - доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткова)

17 грудня 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Біляєвою В.М.,

за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Миколаївського міського центру зайнятості про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою Миколаївського міського центру зайнятості на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2024 року, постановлену під головуванням судді - Шолох Л.М. в приміщенні того ж суду по справі за скаргою Миколаївського міського центру зайнятості на бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року Миколаївський міський центр зайнятості звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (надалі - Центральний відділ ДВС) та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2024 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, Миколаївський міський центр зайнятості подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність, просив скасувати ухвалу суду, скасувати й визнати постанову головного державного виконавця Центрального відділу ДВС Лемещенко А.П. від 08 травня 2024 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2023 року у справі №490/10442/21 неправомірною.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року апеляційну скаргу Миколаївського міського центру зайнятості задоволено частково. Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Скаргу Миколаївського міського центру зайнятості на бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Лемещенко Анастасії Павлівни від 08 травня 2024 року про закінчення виконавчого провадження №71246147 за виконавчим листом, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва 24 лютого 2023 року у справі №490/10442/21 неправомірною та скасовано її. В іншій частині вимог скарги відмовлено.

13 грудня 2024 року Миколаївський міський центр зайнятості звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

Заява обґрунтована тим, що під час прийняття постанови у даній справі судом апеляційної інстанції не вирішено питання про розподіл судових витрат.

У судове засідання, учасники справи не з`явились, про місце й час розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що наявні підстави для ухвалення додаткового рішення у даній справі, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати .

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Підпунктами б) та в) пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Проте, як вбачається із змісту вказаної постанови при прийнятті судового рішення судом апеляційної інстанції не вирішено питання про розподіл судового збору за розгляд апеляційної скарги Миколаївського міського центру зайнятості на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2024 року.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що 17 жовтня 2024 року Миколаївський міський центр зайнятості звернувся до Миколаївського апеляційного суду через систему «Електронний суд» з апеляційною скаргою на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2024 року.

На день звернення до суду з апеляційною скаргою законодавством України було передбачено наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на судові рішення справляється судовий збір.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 3 028 грн.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання апеляційної скарги юридичною особою на ухвалу суду складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн).

При цьому, відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

За подання апеляційної скарги, згідно ухвали Миколаївського апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року, Миколаївським міським центром зайнятості був сплачений судовий збір у розмірі 2422, 40 грн (платіжна інструкція № 5948 від 28 жовтня 2024 року).

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року апеляційну скаргу Миколаївського міського центру зайнятості було задоволено частково, однак питання про судові витрати апеляційним судом вирішено не було.

Отже, наявні підстави для ухвалення додаткового рішення у даній справі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Між тим, Рішенням Конституційного Суду України від 13 травня 2024 року № 6-р(II)/2024 щодо забезпечення принципу обов`язковості судового рішення, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину другу статті 3, підпункт 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI зі змінами в тім, що вони уможливлюють справляння судового збору під час подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду скарги на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Частина друга статті 3, підпункт 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI зі змінами, визнані неконституційними в зазначеному аспекті, утрачають чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Разом з тим, 14 листопада 2024 року набрав чинності Закон України № 4056-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з Рішенням Конституційного Суду України від 13 травня 2024 року № 6-р(II)/2024 щодо забезпечення принципу обов`язковості судового рішення».

Вказаним законом внесено зміни до Закону України «Про судовий збір», зокрема пункт 19 частини 2 статті 3 викладено в такій редакції: «2. Судовий збір не справляється за подання: апеляційної та касаційної скарг на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, або приватного виконавця під час виконання судового рішення».

Отже, на день винесення Миколаївським апеляційним судом постанови у даній справі (11 грудня 2024 року) сторони були звільнені від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду скарги на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що апеляційна скарга була задоволена частково, а також те, що сторони звільнені від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду скарги на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця, колегія суддів вважає, що Миколаївському міському центру зайнятості слід компенсувати судові витрати понесені на сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 422,40 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 141, 270, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и в:

Заяву Миколаївського міського центру зайнятості про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Компенсувати Миколаївському міському центру зайнятості (ЄДРПОУ 42559710) судові витрати понесені на сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 422,40 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 17 грудня 2024 року.