ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5039/24 Справа № 203/6130/23 Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу представника Департаменту патрульної поліції на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу,-

В С Т А Н О В И В:

19 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в обгрунтування якого посилався на те, що протягом 2022 року відносно нього працівниками Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області було складено три протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, один протокол за ч.2 ст.130 КУпАП та постанову за ч.4 ст.126 КУпАП. В подальшому всі справи за протоколами про адміністративне правопорушення було закрито, а постанову за ч.4 ст.126 КУпАП було скасовано рішенням суду.

Також зазначив, що внаслідок незаконних дій працівників поліції, безпідставного та необгрунтованого складання відносно нього протоколів та винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, йому було завдано моральну шкоду, яка у відповідності до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконним діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню.

Просив стягнути з Державного бюджету України на його користь у рахунок компенсації моральної шкоди 250000 грн., а також 60 000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 лютого 2024 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок компенсації моральної шкоди 20000 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Судові витрати, понесені в зв`язку із розглядом справи, компенсувати за рахунок держави.

В апеляційній скарзі представник Департаменту патрульної поліції просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Вважав, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що працівниками поліції лише оформлюються матеріали про адміністративне правопорушення, притягнення до адміністративної відповідальності не відноситься до їх компетенції, це розглядається судом на підставі даних, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення. Поліцейськими відносно позивача були вчинені певні процесуальні дії, направлені на фіксацію ознак адміністративного правопорушення й збір доказів наявності такого правопорушення. Такі дії не можуть бути розцінені як неправомірні чи протиправні.

Національна поліція України- це центральний орган виконавчої влади. Ні Департамент патрульної поліції,ані його територіальні підрозділи не є органами,що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, тому положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування,прокуратури і суду» не розповсюджується на виниклі правовідносини. В даному випадку вважає, що шкода може відшкодовуватися на загальних підставах відповідно до ст.1167 ЦК України. Позивачем не надано доказів наявності неправомірних дій відповідача, наявності моральної шкоди та причинного зв`язку між ними.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обгрунтоване. Складання трьох протоколів протягом нетривалого періоду спричинили позивачеві моральні страждання.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 310 000 грн., тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц викладено правовий висновок про те, що на підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. За викладених обставин колегія суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду не вбачає підстав для відступлення від правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду про те, що закриття справи про адміністративне правопорушення дає підстави для відшкодування моральної шкоди відповідно до частини першої статті 1176 ЦК України та статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» і не є у залежності від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу та чи понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17 зазначено, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суди попередніх інстанцій не врахували, що дії працівників поліції щодо затримання позивача та складання відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування такої шкоди здійснюється незалежно від вини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на наведене, висновок суду першої інстанції про наявність вини у діях працівників поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, передбачених статтями 130,126 КУпАП, є правильним та узгоджується з правовими позиціями, викладеними у вищезазначених постановах Верховного Суду.

Висновок суду першої інстанції підтверджується тим, що 23 червня 2022 року інспектором УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Рудь К.В. було складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1ст.130 КУпАП.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15.11.2022 року провадження було закрито за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

29 вересня 2022 року інспектором УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Колєсніком А.О. було складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1ст.130 КУпАП. Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30.11.2022 року провадження у справі було закрито за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

21 листопада 2022 року інспектором УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Мироненко О.О. було складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1ст.130 КУпАП. Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.03.2023 року було закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

06 жовтня 2022 року інспектором УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Тишковим П.В. було складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.2ст.130 КУпАП. Постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30.05.2023 року було закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

06 жовтня 2022 року працівником УПП в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 20400 грн.. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05.01.2023 року постанову серії ЕАР №5984981 від 06.10.2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 20400 грн. скасовано із закриттям провадження по справі.

Отже, з вказаного вбачається, що у зв`язку із закриттям провадження у справах про адміністративне правопорушення за відсутності події та складу адміністративного правопорушення у позивача виникло право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що закриття справ про адміністративне правопорушення через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно; позивачем доведено факт завдання йому моральної шкоди таким переслідуванням, яка полягає у приниженні його честі, гідності, моральних переживаннях, які викликані відсутністю справедливого провадження при порушенні питання про складання протоколів про адміністративні правопорушення одразу за декількома статтями КУпАП, що потребувало встановлення справедливості, доведення його невинуватості.

Посилання на те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що працівниками поліції лише оформлюються матеріали про адміністративне правопорушення, притягнення до адміністративної відповідальності не відноситься до їх компетенції, це розглядається судом на підставі даних, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення є безпідставним. Судом першої інстанції встановлено, що відносно позивача працівниками відповідача складалися не тільки протоколи про адміністративне правопорушення, а і протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності в вигляді штрафу, який впослідуючому був скасований з закриттям провадження у справі.

Доводи про те, що дії по складанню адміністративного протоколу не можуть бути розцінені як неправомірні чи протиправні спростовуються встановленими обставинами. Здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи в оскаржуваній частині, то підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення немає.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову,що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 310 000 грн., що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: