Дата документу 03.06.2024Справа № 554/9255/22
Провадження № 2/554/1070/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Литвин А.С,,

Представника позивача адвоката Стаценко Д.Р.,

Представника відповідача адвоката Журавльова М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у місті Полтаві позовну заяву адвоката Стаценко Джамала Руслановича представника позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гончаренко Тарас Андрійович, про скасування договору купівлі-продажу квартири та визнання його недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

02.09.2022 Позивач ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_3 звернулася до Октябрського районного суду м.Полтави з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири до Відповідача ОСОБА_2 .

Позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги наступним:

Між Позивачем ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та Відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири від 22 липня 2022 року (далі Договір), даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гончаренком Тарасом Андрійовичем і зареєстровано в реєстрі за № 1336.

Відповідно до п. 1 та п. 2 договору, Позивач («Продавець» за договором) передала у власність Відповідача («Покупець» за договором), а Відповідач прийняла у власність, на умовах купівлі-продажу, квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (п`ять) (далі квартира). Зазначена квартира двокімнатна, загальною площею 50,2 (п`ятдесят цілих і дві десятих) кв.м., житловою площею 28,6 (двадцять вісім цілих і шість десятих) кв.м.

Право власності на зазначену квартиру належить Позивачу ОСОБА_1 («Продавець» за договором) на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 20.12.2002 ОСОБА_4 , державним нотаріусом 12-ї Харківської державної нотаріальної контори, за реєстровим № 1-1248, право власності зареєстровано 27.12.2002 КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», за реєстровим № 58231, реєстраційний номер 27956239.

Відповідач запевняла Позивача в тому, що вона є її дальнім родичем, при тому, що, зі слів Позивача, у неї немає ні чоловіка, адже він помер, ні дітей, ні інших родичів, навіть дальніх, проте Відповідач була настільки наполегливою, запевняла, що вона буде утримувати Позивача довічно купувати їжу, ліки, провідувати, допомагати з побутом, остання їй повірила, однак у подальшому стало зрозуміло, що Відповідач ввела в оману Позивача, яка через свій вже досить похилий вік (82 роки) та когнітивні порушення, не змогла зрозуміти вчасно дану аферу та її обман шляхом підміни договору довічного утримання (догляду) на договір купівлі-продажу, за яким у Відповідача не виникає обов'язків по догляду за Позивачем та остання фактично і юридично втрачає право на єдине житло під час війни.

Тобто Позивач всупереч внутрішній волі вступила у правовідносини щодо відчуження цінного майна квартири, фактично не усвідомлюючи їх зміст, а саме те, що вона підписала не договір довічного утримання, за яким одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно, а договір купівлі продажу за яким Позивач беззастережно відчужує своє єдине житло на користь Відповідача, у якої не виникає обов`язків щодо догляду за похилою жінкою.

Позивач вказувала, що нотаріус посвідчив правочин за її відсутності і, що вона підписувала вищевказаний Договір вдома за документами Відповідача ОСОБА_2 без самого нотаріуса. Невідомо також і те, як нотаріус визначив, що Позивач розуміла значення, умови правочину та його правові наслідки, адже підпис вже стояв у договорі до з`ясування всього вищепереліченого, при тому, що договір повинен підписуватися сторонами лише у присутності нотаріуса.

До того ж у п. 5, п. 6, п. 8, п. 10 договору вказано: ««Продавець» свідчить…, «Продавець» зобов`язується…, «Продавець» підтверджує, Сторони свідчать…, Сторони у присутності нотаріуса до підписання цього договору стверджують…», як нотаріус може вказувати подібні «свідчення», «зобов`язання», «підтвердження» та «ствердження», які стосуються безпосередньо ОСОБА_1 , при тому, що вона не була присутня при посвідченні договору і взагалі ніколи не зустрічалася з приватним нотаріусом Гончаренком Тарасом Андрійовичем.

Відповідно до п. 1 та п. 3 договору, Відповідач «…сплатила за неї (тобто квартиру) ниже обумовлену грошову суму… За домовленістю сторін продаж квартири вчинено за суму 731 400 (сімсот тридцять одна тисяча чотириста) гривень 00 копійок, що еквівалентно 20 000 (двадцять тисяч) доларів США, згідно з курсом Національного банку України, які «Продавець» отримала від «Покупця» повністю до підписання цього договору. Підписання цього договору буде свідчити, що його умови повністю відповідають нашим, «Продавця» та «Покупця», намірам і волевиявленню та про одержання мною, «Продавцем», повного розрахунку за продану квартиру та відсутність матеріальних претензії до «Покупця». Зазначена в договорі ціна продажу задовольняє сторони та погоджена нами. Оціночна вартість квартири складає 741 099 (сімсот сорок одна тисяча дев`яносто дев`ять) гривень 43 копійки згідно з Довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості, створеною 21 липня 2022 року, пароль пошуку: TAAMЗП085055».

Однак Позивач не отримувала розрахунок (оплату) за квартиру, а Відповідач, у свою чергу, його і не збирається виплачувати. Більш того Позивач наразі не має на меті одержання будь-якої грошової суми за квартиру, а відповідно вона не хотіла і не хоче її продавати нікому, і не збиралася, адже у подальшому їй ніде буде жити, бо іншого житла вона зовсім не має.

Жодних коштів за квартиру Позивач від Відповідача не отримала, хоча нотаріус на оспорюваному договорі зазначив, що всі розрахунки були належно проведені.

Також Позивач посилалась на недотримання правил, встановлених Постановою Правління Національного банку України 29.12.2017 №148, щодо здійснення розрахунків готівкою, тобто перевищення межі в 50 000 (п`ятдесяти тисяч) гривень уключно.

Позивач дійсно має когнітивні порушення, що підтверджується Висновком № 2517 від 25.08.2022 про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, виданим КНП «Міська поліклініка № 6» Харківської міської ради. Когнітивні порушення Позивача виражаються у зниженні пам`яті, розумової працездатності й у зниженні концентрації уваги, розсіяному склерозі та довірливості. Даною вразливістю Позивача скористалася Відповідач, а тому так легко змогла увійти в довіру до Позивача.

Позивач підписувала договір вдома з рук Відповідача, не у присутності приватного нотаріуса Гончаренка Т.А., незважаючи на те, що у договорі нотаріус вказав: «Договір підписано сторонами у моїй присутності», що насправді є неправдивим і є грубим порушенням норм законодавства України.

Позивач вважає, що Відповідач увійшла в довіру Позивача та скористалася її вразливим становищем, похилим віком та когнітивними порушеннями задля того, щоб отримати власну вигоду для самої себе шляхом «купівлі» та привласнення квартири Позивача.

Вважає, що правочин з продажу квартири було здійснено під впливом помилки, на основі обману й довіри та під впливом тяжкої для Позивача обставини і на вкрай невигідних умовах, що призвело до того, що Позивачу у своєму похилому віці не буде де жити, та це позбавить всіх її прав щодо квартири. Отже, волевиявлення Позивача, як учасника правочину, не було вільним і взагалі не відповідало її внутрішній волі.

Просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , який був укладений 22.07.2022 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гончаренком Тарасом Андрійовичем (зареєстровано в реєстрі за № 1336) з наступним скасуванням такої реєстрації.

Хід розгляду справи

В судовому засіданні представник адвокат Стаценко Д.Р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач правом подання Відзиву не скористалася.Представник відповідача ОСОБА_5 , проти задоволення позовних вимог заперечував, вказував що договір-купівлі продажу був укладений з дотриманням всіх вимог законодавства, розрахунки за договором були належно проведені, гроші, які були сплачені Відповідач ОСОБА_2 отримала від батьків та накопичувала їх довгий час.

Позиція суду

Заслухавши пояснення сторін, їх представників третьої особи, дослідивши письмові докази у справі, суд знаходить підстави для задоволення позову, виходячи з наступного.

22 липня 2022 року між Позивачем ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та Відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири.

Позивач дійсно має когнітивні порушення, що підтверджується Висновком № 2517 від 25.08.2022 про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, виданим КНП «Міська поліклініка № 6» Харківської міської ради. Когнітивні порушення Позивача виражаються у зниженні пам`яті, розумової працездатності й у зниженні концентрації уваги, розсіяному склерозі та довірливості.

Позивач стверджує, а Відповідач не заперечує продовження проживання ОСОБА_1 в квартирі, обумовленою спірним договором і після його укладення, а також сторони неодноразово згадували в судових засіданнях та посилались на попередні домовленості щодо утримання та догляду за Позивачем батьками Відповідача.

Суд вважає посилання представника Позивача на систематичні обстріли міста Харкова на час укладення договору та розгляду справи загальновідомою обставиною та сприймає посилання на офіційні заяви на веб-порталі Харківської обласної військовій адміністрації щодо втрат та руйнувань в регіоні протягом п`яти місяців війни станом на 23.07.2022 достовірним джерелом.

У цьому контексті Позивач та його Представник посилались на те, що потреба у догляді ОСОБА_1 була більш інтенсивною (необхідність купувати їжу, ліки, провідувати останню, допомагати з побутом), а довірливість підвищеною.

У свою чергу, Відповідач ОСОБА_2 посилалася на допомогу Позивачу ОСОБА_1 її сім`єю, але ухилялась від відповідей на питання представника Позивача чому був укладений саме Договір купівлі-продажу, а не довічного утримання, якщо остання сама на таке утримання посилається. І аргументує чинність договору допомогою ОСОБА_1 .

Також Відповідач ОСОБА_2 не надала відповідей на питання представника Позивача, а також суду про момент розрахунку з Позивачем: де це відбувалось (вдома у ОСОБА_1 чи в кабінеті у нотаріуса, у якій валюті та які переважно були купюри в цих готівкових коштах), щодо наявності в неї такої суми коштів без офіційного працевлаштування пояснила це подарунком від батьків та накопиченням, хоча жодних доказів цього не надала.

Відповідач ОСОБА_2 в своїх поясненнях щодо домовленостей з ОСОБА_1 допускала суперечності щодо природи договору та наміру саме придбати квартиру , не пояснила з яких підстав вона цією квартирою не користується, не проживає в ній, разом з тим, в ній далі продовжує проживати ОСОБА_1 , хоча їх стосунки є наразі неприязними.

Суд зауважує, що Позивач ОСОБА_1 та Відповідач ОСОБА_2 мали фактично дискусії більше щодо утримання та догляду за Позивачем батьками Відповідача (без жодних доказів такого), відводячи на другий план сам Договір купівлі-продажу.

Разом з тим, згідно ст.12 ЦПК Украі?ни, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Жодних доказів на спростування позиції Позивача, Відповідач та його представник не надали.

Згідно статеи? 16, 203, 215 Цивільного кодексу Украі?ни (далі ЦК Украі?ни) для визнання судом оспорюваного правочину недіи?сним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недіи?сним, як способу захисту, є усталеним у судовіи? практиці. Вказане також зазначається у постанові ВС від 29.10.2020 по справі No 727/11811/18 (провадження No 61-19049св19).

У постанові ВС у складі Об`єднаноі? палати Касаціи?ного цивільного суду від 05.09.2019 у справі No 638/2304/17 (провадження No 61-2417сво19) зроблено висновок, що «недіи?сність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж і?х відновлювати.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК Украі?ни, однією із загальних вимог, додержання якоі? є необхідним для чинності правочину є волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати и?ого внутрішніи? волі.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 215 ЦК Украі?ни підставою недіи?сності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недіи?сність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує и?ого діи?сність на підставах, встановлених законом, такии? правочин може бути визнании? судом недіи?сним (оспорювании? правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК Украі?ни, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такии? правочин може бути визнании? судом недіи?сним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостеи? і якостеи? маи?на, які значно знижують и?ого цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Суд вважає доводи Позивача щодо його помилки щодо природи правочину переконливими, адже Позивач продовжує проживати в квартирі, яку нібито продав, що підтверджує відсутність фактичноі? передачі нерухомого маи?на (квартири) за оспорюваним договором, квартира дійсно є єдиним житлом Позивача, на підтвердження своі?х вимог про визнання правочину недіи?сним сторона Позивача доводить наявність когнітивних порушень та вже досить похилии? вік (82 роки на час спірних правовідносин), через, що ОСОБА_1 потребувала на момент вчинення правочину сторонньоі? допомоги, у зв`язку з чим була вимушена чинити будь-які активні дії без розуміння їх правової природи задля збереження можливості існувати та отримувати догляд у вкрай тяжких умовах під час бойових дій на території України, сам Відповідач аргументував свою позицію доведенням факту утримання.

Фактично обман на який посилається Позивач та його дискусії з Відповідачем обумовлені підміною природи договору довічного утримання (догляду) або спадкового договору на договір купівлі-продажу, за яким у Відповідача не виникає обов`язків по догляду за Позивачем. Звідси і наслідок фактичного проживання Позивача в квартирі за спірним Договором, і його претензії до Відповідача у вигляді відсутності догляду, неотримання коштів, звідси і суперечності в поясненнях Відповідача, яка навіть за власними словами була формально стороною спірного Договору, а всі дії, що супроводжували укладення договору проводили її батьки.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.10.2018 у справі №759/17065/14-ц (провадження No 61-2779св18) зроблено висновок по застосуванню статті 229 ЦК України та вказано, що «під помилкою розуміється неправильне, помилкове, таке, що не відповідає дійсності уявлення особи про природу чи елементи вчинюваного нею правочину. Законодавець надає істотне значення помилці щодо: природи правочину; прав та обов`язків сторін; властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність; властивостей і якостей речі, які значно знижують можливість використання за цільовим призначенням. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним на підставі статті 229 ЦК України повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також те, що вона має істотне значення. Під природою правочину слід розуміти сутність правочину, яка дозволяє відмежувати його від інших правочинів. Причому природа правочину охоплюватиме собою його характеристику з позицій: а) оплатності або безоплатності (наприклад, особа вважала, що укладає договір довічного утримання, а насправді уклала договір дарування); б) правових наслідків його вчинення (наприклад, особа вважала, що укладає договір комісії, а насправді це був договір купівлі-продажу з відстроченням платежу)».Даний висновок також підтримує Верховний Суд у своїй постанові від 29.10.2020 по справі №727/11811/18 (провадження №61-19049св19).

Так прослідковується така відмінність письмово укладеного оспорюваного Договору купівлі-продажу та попередніх домовленостей Позивача та Відповідача про догляд з наступною відплатністю.

Згідно ч.1 ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому (стаття 656 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Тобто за обома договорами нерухоме майно передається у власність набувачеві/покупцю відплатно, але мета, порядок виконання таких договорів, а головне їх правова природа кардинально різняться.

Суд переконаний, що Позивач дійсно могла брати участь в попередніх домовленостях з Відповідачем (його батьками) щодо такого утримання/догляду на засадах відплатності, але разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що Позивач не мала наміру укладати Договір купівлі-продажу і під час його укладення мала помилкове уявлення щодо його природи та юридичних наслідків у зв`язку з похилим віком, явними когнітивними порушеннями, вразливим становищем (залежність від допомоги інших осіб, постійні обстріли міста Харкова та неможливість самообслуговуватись), самотністю в сукупності з вираженою потребою у сторонньому догляді.

Отже, помилка Позивача ОСОБА_1 щодо правової природи оспорюваного договору підтверджується як належними, допустимими, достовірними та в своїй сукупності достатніми доказами, що містяться в матеріалах справи, так і поясненнями самих сторін по справі.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року )» (Постанови КЦС ВС від 07.10.2020 року у справі № 465/3586/17, від 08.10.2020 у справі № 712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18).

На підставі викладеного суд доходить висновку, що позовні вимоги адвоката Стаценко Джамала Руслановича представника позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гончаренко Тарас Андрійович, про скасування договору купівлі-продажу квартири та визнання його недійсним, є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Разом з позовом адвокат Стаценко Д.Р. подавав до суду заяву про забезпечення позову. На підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2022 року заяву адвоката Стаценко Джамала Руслановича представника позивача ОСОБА_1 , про забезпечення позову задоволено, накладено арешт (тим самим заборонивши іншим особам нею володіти, користуватися та розпоряджатися) на квартиру АДРЕСА_2 , продаж якої здійснено за договором купівлі-продажу квартири від 22 липня 2022 року, укладеним між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гончаренком Тарасом Андрійовичем і зареєстровано в реєстрі за № 1336. Ухвала не оскаржувалась учасниками справи.

З урахуванням вимог ст.158 ЦПК України,заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Відповідно до положень ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Отже, витрати пов`язані із забезпеченням позову, як процесуальна дія, необхідна для розгляду справи та відновлення порушених прав та законних інтересів сторони у справі, відносяться до судових витрат, які підлягають поділу за наслідками розгляду справи.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову у розмірі 496 грн. 20 коп. та за подання позовної заяви у розмірі 992 грн. 40 коп. підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст.2-5,10,12,19,23,27,28,76-81,95,258,259,263-265,268,272,273 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву адвоката Стаценко Джамала Руслановича представника позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гончаренко Тарас Андрійович, про скасування договору купівлі-продажу квартири та визнання його недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , який був укладений 22.07.2022 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гончаренком Тарасом Андрійовичем (зареєстровано в реєстрі за N? 1336) з наступним скасуванням такої реєстрації.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 12.06.2024 року.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

Третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гончаренко Тарас номер свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю :6518, просп. Гагаріна, буд. 43, м. Харків.

Суддя М.О. Материнко