Справа № 645/204/24
Провадження № 2/645/779/24
13 травня 2024 р. м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Федорової О.В.
за участю секретаря судового засідання - Федоровської Д.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу №645/204/24 за позовом:
Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,
третя особа: Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора
про скасування арешту майна, -
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3 , Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора, в якому позивачі просять скасувати арешт, накладений на 3-кімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 , відповідно до свідоцтва про право власності від 12.07.2007 року, виданого Фрунзенською районною у м. Харкові радою, та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про реєстрацію обтяжень вищевказаної квартири.
Позов обґрунтований тим, що 12.08.2005 року в межах розгляду Фрунзенським районним судом м. Харкова кримінальної справи № 56040708, за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 статті 286 КК України, було подано позовну заяву про стягнення з останнього матеріальної шкоди у розмірі 3022 грн, завданої внаслідок ДТП, що відбулася 21.12.2004 року та накладено арешт на майно, яке йому належить. 08.09.2005 року управлінням юстиції Фрунзенського районну м. Харкова було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на їх відчуження, якою було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , які належали на праві власності ОСОБА_4 .. 30.01.2008 року постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова по справі № 1/25/2008 було закрито провадження по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст. 286 КК України у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності внаслідок закінчення строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, та позивачі ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 - дочка Спадкодавця та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 - син Спадкодавця, звернулися із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Листом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори 12.12.2023 року позивачів було проінформовано про те, що у зв`язку з накладенням арешту на квартиру АДРЕСА_2 , на підставі постанови управління юстиції Фрунзенського районну м. Харкова про арешт майна боржника від 08.09.2005 року, та яка залишилася після смерті Спадкодавця, нотаріальною конторою було призупинено видачу свідоцтво про право на зазначену вище квартиру до зняття арешту, та роз`яснено позивачам право звернення до суду із заявою про скасування арешту.
Ухвалою суду від 18.01.2024 року було відкрите провадження у цій справі в порядку загального позовного провадження та призначено її до розгляду в підготовчому судовому засіданні.
Ухвалою суду від 07.03.2024 року підготовче провадження у справі було закрите, справу призначено до судового розгляду.
Позивачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Заперечень від позивачів проти заочного розгляду справи не надходило.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву.
Представник відповідача Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у висновках покладався на розсуд суду.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи неявку належним чином повідомлених відповідачів в судове засідання, які не повідомили про причини неявки та не подали відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивачів, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що 12.08.2005 року відповідачем ОСОБА_3 , у межах розгляду Фрунзенським районним судом м. Харкова кримінальної справи № 56040708, за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 статті 286 КК України, було подано позовну заяву про стягнення з останнього матеріальної шкоди у розмірі 3022 грн, завданої внаслідок ДТП, що відбулася 21.12.2004 року та накладено арешт на майно, яке належить Спадкодавцю.
08.09.2005 року Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Фрунзенського районного управління юстиції при примусовому виконанні ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.08.2005 року про накладення арешту на майно ОСОБА_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою своєчасного і повного виконання рішення суду, накладено арешт на вказане майно (а.с. 90).
Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова по справі № 1/25/2008 від 30.01.2008 року закрито провадження по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст. 286 КК України у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності внаслідок закінчення строку давності притягнення до кримінальної відповідальності (а.с. 28-29).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.
Відповідно до листа, Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори від 22.12.2023 року № 2255/02-14/П після смерті ОСОБА_4 (Спадкодавця), із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 - дочка Спадкодавця та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 - син Спадкодавця, про що заведена спадкова справа за № 669/2012.
Листом третьої особи від 12.12.2023 року вих. № 2194/02-14/П, позивачів було проінформовано про те, що у зв`язку з накладенням арешту на квартиру АДРЕСА_2 , на підставі постанови управлінням юстиції Фрунзенського районну м. Харкова про арешт майна боржника від 08.09.2005 року, та яка залишилася після смерті Спадкодавця, третьою особою було призупинено видачу свідоцтво про право на зазначену вище квартиру до зняття арешту.
На підставі викладеного, позивачі наголосили, що наявність накладеного арешту на вказану квартиру, яка входить до єдиної спадкової маси Спадкодавця, перешкоджає позивачам набути її у власність після смерті ОСОБА_4 ..
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до приписів статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).
Положеннями ч.1 статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Приписами ч. 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 статті 1269 ЦК України).
Статтею 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.
Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Позивачі наголосили, що відповідач ОСОБА_3 з моменту смерті Спадкодавця не звертався до позивачів з будь-якими вимогами майнового характеру, відносно події, яка відбулася 21.12.2004 року, внаслідок якої останній отримав тілесні ушкодження.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Статтею 1296 ЦК України Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно стаття 1297 ЦК України.
Враховуючи те, що кримінальна справа відносно Спадкодавця була закрита у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, а також зважаючи на відсутність будь-яких претензій майнового характеру, що зокрема підтверджується розпискою написаною власноручно Відповідачем-1, то підстави для подальшої дії арешту, накладеного на підставі Постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Фрунзенського районного управління юстиції від 08.09.2005 року, відсутні.
У постанові від 13.07.2022р. у справі №2/0301/806/11 Верховний Суд зауважив, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.
Верховний Суд зазначив, що саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей. Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Також у вищевказаній справі Верховний Суд зробив висновок, що у разі відсутності правового регулювання питання зняття обтяжень з майна боржника у певних випадках, відмова у задоволенні скарги щодо зняття арешту унеможливлює в подальшому здійснення належного захисту майнових прав заявника щодо зняття арешту з його майна. Наявність тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
Таким чином, у цьому випадку наявність тривалого часу (майже 19 років) арешту майна спадкодавця (батька позивачів) за відсутності виконавчого провадження є невиправданим втручанням у майнові права позивачів.
Це є підставою для зняття арешту з майна боржника з метою захисту майнових прав позивачів як спадкоємців після смерті свого батька.
Що стосується позовних вимог про вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про реєстрацію обтяжень, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 2407865, зареєстровано 20.09.2005 року за № 2407865, реєстратором: Перша Харківська міська державна нотаріальна контора (колишня Перша Харківська ДНК), підстава обтяження: повідомлення, 5817, від 08.09.2005 року ВДВС Фрунзенського району м. Харкова, державний виконавець Камінська М.І., об`єкт обтяження: квартира адреса: АДРЕСА_1 , суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду про зняття арешту з нерухомого майна є прямою підставою для виключення з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомості майна запису про арешт майна і не потребує інших додаткових рішень суду.
Таким чином, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12,13, 81,141,258, 259,263 265, 268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора про скасування арешту майна задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_2 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 .
Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_3 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_4 .
Відповідач ОСОБА_3 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_5 .
Повне рішення складено 13.06.2024 року.
Суддя О.В. Федорова