ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Ковалевської Л.М.,
за участі секретаря Омельчук С.А.,
розглянувши в підготовчому засіданні в приміщенні суду в м. Фастові Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ житлового будинку внатурі, -
Адвокат Дьячук Н.В., що діє в інтересах позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ житлового будинку внатурі, позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_1 .
Інша частина житлового будинку АДРЕСА_2 належить на праві власності відповідачеві ОСОБА_5 .
Житловий будинок АДРЕСА_4 фактично складається з двох окремих ізольованих квартир.
У користуванні позивачів перебуває квартира АДРЕСА_3 загальною площею 99,7 кв.м., житловою площею 66,7 кв.м., яка складається з передпокою площею 15 кв.м., вітальні площею 19,2 кв.м., житлової кімнати площею 8,4 кв.м., житлової кімнати площею 16,5 кв.м., житлової кімнати площею 12,3 кв.м., житлової кімнати площею 10,3 кв.м., санвузла площею 3,3 кв.м., котельні площею 1,9 кв.м., кухні площею 10,1 кв.м., коридору площею 2,7 кв.м., а в конкретному користуванні відповідача перебуває квартира АДРЕСА_5 загальною площею 68,9 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м.
Крім того в користуванні позивачів знаходяться господарські будівлі та споруди, а саме: частина сараю «Б», погріб «В», убиральня «Т», гараж «Ж», частина криниці «К» та частина огорожі «№».
Сторона позивача зазначає, що після отримання у власність частини житлового будинку (квартири АДРЕСА_3 ) між сторонами, співвласниками фактично було встановлено порядок користування житловими приміщеннями, відповідно до якого, позивачам у власність була виділена квартира АДРЕСА_3 , але не дивлячись на встановлений порядок користування житловими приміщеннями, у позивачів виникає безліч проблем у оформленні документів, а також у складанні договорів з комунальними службами.
Хоча між сторонами і закріплено порядок користування житловим будинком, але поділити будинок внатурі шляхом укладання відповідного договору у нотаріуса неможливо, оскільки позивачі не мають можливості зареєструвати свою частину житлового будинку в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно у зв`язку з тим, що існують суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами. Так, відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 29.06.1994 року у власності позивачів перебуває квартира АДРЕСА_3 , а відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно тип об`єкту житловий будинок. Враховуючи викладене, вирішити даний спір можливо лише в судовому порядку.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. А також, залучено до участі у справі - Фастівську міську раду в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог.
Представник позивачів адвокат Дьячук Н.В. в підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позовної заяви підтримала, просила задовольнити.
Від відповідача ОСОБА_5 надійшла письмова заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутності.
Представник третьої особи - Фастівської міської ради Щур Ю. до канцелярії суду подала письмову заяву, в якій не заперечувала проти позову та просила суд розглядати справу у її відсутності.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, виходить з наступного.
Судом достовірно встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Фастівським БТІ 29.06.1994 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 (а.с.25).
Інша частина житлового будинку АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04.12.2007 року.
Згідно технічного паспорту, виготовленого 30.06.2017 року КП ФМР «Фастівське БТІ» житловий будинок АДРЕСА_4 складається з двох окремих ізольованих квартир. квартир і в моєму конкретному користуванні позивачів перебуває квартира АДРЕСА_3 загальною площею 99,7 кв.м., житловою площею 66,7 кв.м., яка складається з передпокою площею 15 кв.м., вітальні площею 19,2 кв.м., житлової кімнати площею 8,4 кв.м., житлової кімнати площею 16,5 кв.м., житлової кімнати площею 12,3 кв.м., житлової кімнати площею 10,3 кв.м., санвузла площею 3,3 кв.м., котельні площею 1,9 кв.м., кухні площею 10,1 кв.м., коридору площею 2,7 кв.м., а в конкретному користуванні відповідача перебуває квартира АДРЕСА_5 загальною площею 68,9 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м. Крім того в користуванні позивачів знаходяться господарські будівлі та споруди, а саме: частина сараю «Б», погріб «В», убиральня «Т», гараж «Ж», частина криниці «К» та частина огорожі «№» (а.с.29-34).
Не дивлячись на те, що між сторонами закріплено порядок користування житловим будинком, але поділити будинок в натурі шляхом укладання відповідного договору у нотаріуса неможливо, оскільки позивачі не мають можливості зареєструвати свою частину житлового будинку в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно у зв`язку з тим, що існують суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами. Так, відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 29.06.1994 року у власності позивачів перебуває квартира АДРЕСА_3 , а відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно тип об`єкту житловий будинок.
Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За змістом положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до частини першої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.
Право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності передбачене і частиною першою статті 364 ЦК України.
За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.
Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.
У відповідності до частини першої та частини другої статті 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.
Такі висновки ґрунтуються на положенні ст. ст. 15, 16 ЦК, відповідно до яких кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній частковій власності.
Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом.
Судом встановлено, що після отримання у власність частини житлового будинку (квартири АДРЕСА_3 ) між сторонами, співвласниками фактично було встановлено порядок користування житловими приміщеннями, відповідно до якого позивачам у власність була виділена квартира АДРЕСА_3 , але не дивлячись на встановлений порядок користування житловими приміщеннями, у позивачів виникає безліч проблем у оформленні документів, а також у складанні договорів з комунальними службами.
В абз.4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного суду України роз`яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле.
Оскільки, після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.392, 364 ЦК України, ст.ст.2,10,76-81, 247, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_6 , третя особа: Фастівська міська рада, адреса місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, пл.. Соборна, 1 про поділ житлового будинку внатурі - задовольнити.
Поділити в натурі житловий будинок АДРЕСА_2 , що перебуває у спільній часткові власності, а саме виділити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у власність частину житлового будинку загальною площею 99,7 кв.м., житловою площею 66,7 кв.м., яка складається з передпокою площею 15 кв.м., вітальні площею 19,2 кв.м., житлової кімнати площею 8,4 кв.м., житлової кімнати площею 16,5 кв.м., житлової кімнати площею 12,3 кв.м., житлової кімнати площею 10,3 кв.м., санвузла площею 3,3 кв.м., котельні площею 1,9 кв.м., кухні площею 10,1 кв.м., коридору площею 2,7 кв.м.,. частину сараю «Б», погріб «В», убиральня «Т», гараж «Ж», частину криниці «К» та частину огорожі «№», що складає цілу частину, припинивши право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_2 .
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Л.М.Ковалевська