ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1379/21 Номер провадження 22-ц/814/1104/24Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

розглянула в порядку письмового провадження у м. Полтаві апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бурбак Оксани Валеріївни на рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 2000 року з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким проживають окремо від відповідача.

Відповідач добровільно допомогу не надає, позивач самостійно утримує сина, який навчається та потребує матеріальної допомоги.

Враховуючи наведене просила стягнути з ОСОБА_1 на її корить аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі частини всіх видів заробітку до закінчення навчання.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно на час навчання, але не більше, ніж до досягнення 23 років, починаючи з 23 березня 2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.

В частині стягнення аліментів рішення допущено до негайного виконання.

Не погодившись з даним судовим рішенням, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Бурбак О.В. оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначала, що судом першої інстанції не взято до уваги, що позивачем не було надано доказів на доведення обставин щодо існування потреби сина в матеріальній допомозі у зв`язку з його навчанням, в довідці про навчання сина не міститься відомостей про форму навчання, а відтак висновки суду не ґрунтуються на доказах по справі і є передчасними.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2000 року, від якого мать сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повнолітній ОСОБА_3 є здобувачем вищої освіти 3 курсу Полтавської державної аграрної академії денної форми навчання навчально-наукового інституту економіки, управління, права та інформаційних технологій, з терміном навчання по 30.06.2022 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до ст. 199 СК України позивач довела обставини, з якими законодавство пов`язує підстави для стягнення аліментів на повнолітніх сина чи доньку, які продовжують навчання.

Колегія суддів не може погодитися з даним судовим рішення, виходячи з наступного.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, встановлює обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати ними аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (частина третя статті 199 СК України).

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

При встановленні потреби в утриманні повнолітнього сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють його дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Розглядаючи заявлені ОСОБА_2 вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності останньою сукупності обставин, з якими законодавство пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Так, встановивши факт потреби повнолітнього сина у матеріальній допомозі у зв`язку з продовженнями навчання з боку батьків та спроможність відповідача надавати таку допомогу на період навчання, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Вказаний висновок суду першої інстанції не ґрунтується на матеріалах справи та наданих позивачем доказах.

З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки від 11.02.2021 року №34, ОСОБА_3 є здобувачем вищої освіти 3 курсу Полтавської державної аграрної академії, денної форми навчання навчально-наукового інституту економіки, управління, права та інформаційних технологій, спеціальність публічне управління та адміністрування. Наказ про зарахування №880-ст від 15.08.2018 року. Термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року.

З даної довідки вбачається, що ОСОБА_3 закінчив навчання 30.06.2022 року.

Заявляючи вказані вимоги, позивач надала суду в якості доказів довідку про навчання сина, докази його проживання разом з нею, ксерокопії їх паспортних даних та медичну довідку стану свого здоров`я.

Інших доказів, в тому числі і щодо працездатності відповідача, розмір його заробітку чи будь-якого іншого доходу, який дозволив би йому утримувати себе та свого повнолітнього сина, позивач суду не надала, відповідного клопотання про забезпечення чи витребування таких доказів, суду не заявляла.

Крім того, матеріали справи не містять будь-яких доказів існування у повнолітнього сина, який продовжує навчання, потреби у матеріальній допомозі, а також можливості батька надавати таку матеріальну допомогу на період навчання.

Зазначеним юридичним фактам, які підлягають доведенню під час розгляду справ подібної категорії, суд першої інстанції належної правової оцінки не дав та передчасно прийшов до висновку про обгрунтованість позову.

Так, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

В даному випадку, позивачем по справі не було доведено наявності всіх юридично визначених фактів, з якими положення ст. 199 СК України пов`язують правові підстави для покладення на батьків, в даному випадку на відповідача, обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим має потребу в матеріальній допомозі.

Враховуючи недоведеність позивачем обставин, на які вона посилалась в заявлених вимогах, суд першої інстанції помилково задовольнив позов ОСОБА_2 та стягнув на її користь з ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 362, 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бурбак Оксани Валеріївни задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 червня 2021 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 25 березня 2024 року.

Судді: О. І. Обідіна С.Б. Бутенко О. В. Прядкіна