Справа № 456/3581/23 Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/811/529/24 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар судового засідання Матяш С.І.,

з участю представника боржника ОСОБА_1 адвоката Маліцького Д.В., приватного виконавця Маковецького З.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 липня 2023 року, у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Львівського області Маковецького Зоряна Вікторовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

у липні 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Львівського області Маковецький Зорян Вікторович звернувся в суд із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , в якому просив тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань за виконавчим листом , виданим Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська у справі № 0417/9215/2012.

Подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З. В. обґрунтоване тим, що у нього на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 15 грудня 2015 року на виконання судового рішення, ухваленого 17 березня 2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі за єдиним унікальним номером 0417/9215/2012, про: 1) стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості у розмірі 595 539, 27 доларів США, що еквівалентно 4170561,50 грн, за кредитною угодою № Е/V 2791 від 20 липня 2007 року, та договору про видачу траншу № Е/V 2791/1 від 26 липня 2007 року, та складається з 313 458,71 доларів США - заборгованість за кредитом, 282080,56 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 904 040,87 грн. - пеня; у розмірі 259 022,19 доларів США, що еквівалентно 1 813 932,30 грн, за кредитною угодою № Е/V 2791 від 20 липня 2007 року та договору про видачу траншу № Е/V 2791/2 від 14 квітня 2008 року, та складається з 140 363,85 доларів США - заборгованість за кредитом, 118 685,34 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом та 358 136,22 грн - пеня; 2) стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 10000 грн.; 3) стягнення з ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судових витрат у розмірі 2 523 грн з кожного. Стягувачем за вищевказаним документом є АТ КБ «ПриватБанк». У вказаному виконавчому провадженні приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким З. В. вчинено цілий ряд дій, визначених Законом України «Про виконавче провадження», для можливості виконання судового рішення, однак такі заходи забезпечення виконання судового рішення не принесли бажаного результату. Станом на липень 2023 року судове рішення боржником залишається невиконаним. З огляду на вказане, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Маковецький З. В., виходячи із вичерпання ним інших можливих заходів забезпечення виконання судового рішення у виконавчому провадженні, вважав за необхідне використати такий захід забезпечення виконання судового рішення у цьому виконавчому провадженні як тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого до виконання ним своїх зобов`язань, котрий, на його переконання, може дати бажаний результат.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 липня 2023 року подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим місцем проживання/перебування якого є АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України на строк до виконання зобов`язань за судовим рішенням, що виконуються приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким Зоряном Вікторовичем у виконавчому провадженні №71561591 про: 1) примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості: - у розмірі 595 539,27 доларів США, що еквівалентно 4170561,50 грн, за кредитною угодою № Е/V 2791 від 20 липня 2007 року, та договору про видачу траншу № Е/V 2791/1 від 26 липня 2007 року, та складається з: 313 458,71 доларів США - заборгованість за кредитом, 282080,56 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 904 040,87 грн - пеня; - у розмірі 259 022,19 доларів США, що еквівалентно 1 813 932,30 грн, за кредитною угодою № Е/V 2791 від 20 липня 2007 року та договору про видачу траншу № Е/V 2791/2 від 14 квітня 2008 року, та складається з 140 363,85 доларів США - заборгованість за кредитом, 118 685,34 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом та 358 136,22 грн. - пеня; 2) примусове стягнення солідарно з ОСОБА_1 та публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 10 000 грн; 3) примусового стягнення з ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судових витрат у розмірі 2 523 грн з кожного.

Роз`яснено боржникові ОСОБА_1 , що в силу частини п`ятої статті 441 ЦПК України, за його вмотивованою заявою, суд може скасувати встановлене тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

У лютому 2024 року ОСОБА_1 оскаржив ухвалу суду першої інстанції, подавши через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , в якій просить скасувати ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 липня 2023 року та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував того, що наявність лише самого зобов`язання, за відсутності надходжень в рахунок погашення заборгованості, чи значного терміну невиконання зобов`язання, не є достатньою підставою для звернення приватного виконавця з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, адже такі не свідчать, що останній ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань. Так, в матеріалах виконавчого провадження наявні докази належності боржнику нерухомого та рухомого майна, а саме, земельної ділянки та автомобілів, на які може бути звернуто стягнення. Також в приватного виконавця є інформація щодо працевлаштування боржника та отримання ним доходу, на який виконавцем може бути додаткового звернуто стягнення. За таких обставин, втручання в свободу пересування боржника, шляхом обмеження його у праві виїзду за межі України, є передчасним.

12 квітня 2024 року від АТ КБ «ПриватБанк» через систему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому міститься прохання апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, такий мотивований законністю та обґрунтованістю судового рішення місцевого суду.

Відзив на апеляційну скаргу від приватного виконавця не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника боржника та приватного виконавця, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також вимог та підстав подання, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад: 1) верховенства права; 3) законності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу (пункт 14 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

За приписами частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно частини третьої статті 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця (частина четверта статті 441 ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачає, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він, зокрема, ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Для цього державні (приватні) виконавці мають право у передбачених законом випадках звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (пункт 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема, виконання судового рішення.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

Відповідно до статті 3 Конституції України гарантування прав і свобод людини є основним обов`язком держави.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справах «Стецов проти України» (рішення 11 травня 2021 року, заява № 5170/15) та «Гупало проти України» (рішення 01 грудня 2022 року, заява № 33705/17) Європейський суд з прав людини констатував порушення пункту 2 статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на порушення права на свободу пересування та виїзду з країни. Європейський суд дійшов висновку, що до заявника були застосовані заходи, які не були достатньо обґрунтованими і не могли бути переглянуті до здійснення повної сплати заборгованості, у зв`язку з чим втручання у право заявника на виїзд з країни не було обґрунтованим та пропорційним обставинам.

Ураховуючи зазначене, обмеження права на свободу пересування та виїзду з країни має оцінюватися судом на предмет легітимної мети, співмірності та пропорційності.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 15 грудня 2015 року на виконання судового рішення, ухваленого 17 березня 2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі за єдиним унікальним номером 0417/9215/2012, про: 1) стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 595 539,27 доларів США, що еквівалентно 4 170 561,50 грн, за кредитною угодою № Е/V 2791 від 20 липня 2007 року, та договору про видачу траншу № Е/V 2791/1 від 26 липня 2007 року, та складається з 313 458,71 доларів США - заборгованість за кредитом, 282 080,56 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 904 040,87 грн. - пеня; у розмірі 259 022,19 доларів США, що еквівалентно 1 813 932,30 грн, за кредитною угодою № Е/V 2791 від 20 липня 2007 року та договору про видачу траншу № Е/V 2791/2 від 14 квітня 2008 року, та складається з 140 363,85 доларів США - заборгованість за кредитом, 118 685,34 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом та 358 136,22 грн - пеня; 2) стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент_банк» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 10000 грн.; 3) стягнення з ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судових витрат у розмірі 2 523 грн з кожного.

Боржникові ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 12 квітня 2023 року, про арешт кошів боржника від 12 квітня 2023 року та про арешт майна боржника від 12 квітня 2023 року, як і виклик приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. від 13 квітня 2023 року на 26 квітня 2023 року о 14:00 год., були вручені 20 квітня 2023 року особисто, про що він розписався на примірнику названого виклику приватного виконавця та, одночасно, зобов`язався подати декларацію про свій майновий стан.

Судом встановлено, що боржник ОСОБА_1 , всупереч наведеному, маючи при цьому відповідні можливості, не подав декларацію про свій майновий стан, як і не подав для опису та вилучення належні йому транспортні засоби, не з`явився на виклик приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. 26 квітня 2023 року о 14:00 год., як і не повідомив останнього про місце свого фактичного проживання, не вчинив інші дії, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

З матеріалів справи убачається, що приватним виконавцем, з огляду на те, що боржником не повідомлено останньому про місцезнаходження належних боржнику транспортних засобів, такі постановою від 13 квітня 2023 року оголошено в розшук.

Також приватним виконавцем проведено опис та арешт майна боржника, а саме належної йому 1/1 частки земельної ділянки. В подальшому будуть вживатись заходи щодо її продажу.

Враховуючи наведене, колегія суддів відхиляє відповідні доводи апеляційної скарги щодо неврахування приватним виконавцем цього майна.

Також колегія суддів вважає, що в приватного виконавця, станом на момент постановлення оскаржуваної ухвали, були відсутні відомості про те, що боржник отримує дохід, оскільки є працевлаштованим, адже такі дані подано представником боржника до суду апеляційної інстанції, а не приватному виконавцю і такі відомості датовані 2024 роком, у той час як оскаржувана ухвала постановлена в 2023 році.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що матеріали цивільної справи містять достатньо доказів та обґрунтувань того, що приватним виконавцем вчинено усі належні дії по виконавчому провадженню № 71561591 у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» з метою виконання рішення суду, проте боржник ухиляється від виконання рішення суду та не вживає заходів щодо виконання такого.

При цьому, колегія суддів враховує і процесуальну поведінку боржника, який після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження не подав декларації про доходи та не вжив жодних заходів щодо погашення існуючої заборгованості.

Також колегія суддів погоджується з вірними висновками суду першої інстанції про те, що тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України не порушуватиме його прав як боржника, передбачених статтею 33 Конституції України та статтею 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки передбачене законодавством України, адже застосування такого обмеження зумовлене ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, яке, незважаючи на те, що набрало законної сили, не виконується більш як 9 років.

В контексті зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 червня 2024 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич