01.04.2024
Справа №642/781/24
2/642/571/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Проценко Л.Г.,

за участю секретаря Карташова М.С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду системою «електронний суд» із даним позовом, в якому зазначила, що 28.08.2010 р. уклала із відповідачем шлюб. Від шлюбу є двоє дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Між сторонами відсутнє взаєморозуміння та вони мають різні погляди на життя та сім`ю. З червня 2020 року вони перестали жити як подружжя. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим.

Ухвалою суду від 29 лютого 2024р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач 15.03.2024р. подав відзив на позов, в якому проти розірвання шлюбу заперечував, вважав його необґрунтованим та передчасним. При цьому зазначив, що підставами для розірвання шлюбу зазначені формальні причини, які не відповідають дійсності, оскільки шлюбні відносини між сторонами не припинялися до останнього часу, вони вели спільний побут, виховували дітей та будували плани на майбутнє. Шлюбні відносини між ними тривають майже 14 років, вони мають 2-х дітей, тому просив надати шестимісячний строк на примирення, у зв`язку з чим зупинити провадження по справі.

У відповіді на відзив ОСОБА_3 зазначила, що відповідач у відзиві на позовну заяву від 15.03.2024 р. зазначає, що «з позивачем склалися непрості відносини останнім часом», що не відповідає дійсності. Відносини з відповідачем як подружжя припинилися ще в 2014 р., коли відповідач покинув її з 2х річною дитиною, і проживав з іншою жінкою та з її дитиною на протязі року. Намагаючись врятувати сім`ю вона погодилася на примирення, але відношення не змінилося і з часом стало ще гіршим. Відповідач почав дискримінувати її як людину і жінку, що згодом почало відображатись на дітях. З часом у зв`язку з фактом аб`юзивного відношення, байдужістю до її потреб, як жінки, шлюбні відносини фактично припинилися і встановилось спільне проживання за однією адресою, в різних кімнатах, без спільного побуту, інтимних відносин та будь якої відповідальності, щодо один одного, зазначене спільне проживання за однією адресою і різних кімнатах на протязі останніх 2-х років було лише через наявність двох спільних малолітніх дітей.

Оскільки вона надала можливість матері відповідача здійснювати її підприємницьку діяльність на першому поверсі свого єдиного будинку, який вона успадкувала від свого батька у 2010 році, а на другому поверсі дозволила жити бабусі відповідача, то фактично піти від чоловіка і розірвати з ним як фізично, так і офіційно стосунки у неї не було можливості довгий час.

Вона фактично проживає в цивільному шлюбі з іншим чоловіком майже півтора роки і має спільну дитину з ним, про що свідчить свідоцтво про народження дитини від 30.08.2023 року, про що також відомо відповідачу. Відповідач не хоче розривати шлюб, лише через перспективу стягнення аліментів, поділу майна та керується мотивами завадити їй будувати нову сім`ю, що було неодноразово озвучено Відповідачем в телефонних розмовах.

Крім того, користуючись тим, що шлюб не розірвано, відповідач, на протязі останніх 2-х років переоформив всі активи і власність, в тому числі будинок за адресою АДРЕСА_1 , які були спільно нажиті, на свою матір, з метою уникнення в подальшому поділу майна. Відповідач намагається затягнути розірвання шлюбу лише зі своїх власних корисливих мотивів, так як фактично подружжя не існує майже чотири роки. У своєму відзиві Відповідач просить надати максимальний строк для примирення, що нічим необґрунтовано. На протязі попередніх 4 років, жодних волевиявлень і дій, направлених на налагодження сімейного життя, а також стосунків як чоловіка та жінки від Відповідача не було. Всі її прохання Відповідач ігнорував і вважав, що вона має повністю погоджуватись з його діями і рішеннями якими б вони не були тим самим знецінював її як особистість - знецінював її пропозиції щодо її персонального волевиявлення і нашого життя в цілому. Дане прохання націлено лише на затягування судового процесу.

Відповідач озвучував наміри виїзду з України і для цього, в зав`язку з періодом дії правового режиму воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, відповідач має намір скористатися пунктом 3 абзацом 1 статті 23 Закону України Про військову мобілізаційну підготовку та мобілізацію , яким чоловіки, що мають на утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації і мають право на виїзд за кордон. Для цього відповідач погрожував встановити батьківство на її третю дитину, батьком якої він не являється, і в зв`язку з чим перешкоджає швидкому розірванню шлюбу. Примирення не можливе і не відповідає внутрішнім волевиявленням позивача. Тому примирення неможливе і не відповідає внутрішньому виявленню позивача.

Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності її представника, при цьому позов підтримала, в своїй відповіді на відзив заперечувала щодо надання строку для примирення.

Відповідач та його представник просили надати сторонам максимально можливий строк на примирення

Відповідач в судовому засіданні зазначив, що бажає зберегти родину, він спілкується з двома своїми дітьми, яким висилає кошти, знає що його дружина проживає у Великобританії (право проживання до 2025р.) та народила дитину він іншого чоловіка, однак вважав, що дружина заплуталася у відносинах. Останній раз він бачив дружину з дітьми у лютому 2023р. Йому виповнилося 40 років і він є військовозобов`язаним.

Суд, вислухавши відповідача та його представника, перевіривши матеріали справи, вважає за доцільне надати сторонам термін на примирення, оскільки в сім`ї є двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідач зазначає, що збереження родини є можливим.

При цьому суд також бере до уваги відповідь на відзив ОСОБА_3 , яка проживає у Сполученому Королівстві Великої Британії і Північної Ірландії та наявність у неї малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від іншого чоловіка.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зупиняє провадження у справі у зв`язку з наданням сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

На підставі викладеного, керуючись ст.251 ЦПК України, ст.111 СК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надати строк для примирення до 15 травня 2024 р. до 09 год. 00 хв.

Провадження у справі зупинити на час примирення.

Ухвала в частині зупинення провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 01.04.2024.

Суддя Л.Г. Проценко