Справа №359/4758/24
Провадження №2/359/2234/2024
УХВАЛА

11 грудня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

за участю представника позивача Гайдаманчука О.В.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглядаючи в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» до ОСОБА_2 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії,

встановив:

Представник відповідача Ласкавий Є.М. заявив клопотання про передачу справи до іншого суду, а саме до Дніпровського районного суду м. Києва, за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Представник позивача Гайдаманчук О.В. заперечує проти задоволення клопотання та посилається на те, що його довіритель на підставі п.6, п.8 ст.28 ЦПК України звернувся до Бориспільського міськрайонного суду у зв`язку з тим, що договір про користування електричною енергією виконується в с. Кучаків Бориспільського району. Крім того, за вказаним місцем ОСОБА_2 завдав шкоди ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» в розмірі 546455 гривень 14 копійок. Тому представник позивача Гайдаманчук О.В. просить суд відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши учасників справи, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з п.1ч.1ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.2 та ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає в тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Встановлено, що предметом спору у цій цивільній справі є стягнення вартості необлікованої електричної енергії, яка постачалась ЗАТ «А.Е.С.Киїобленерго», правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», до житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Вимога про стягнення вартості необлікованої електричної енергії стосується обов`язку власника, безпосередньо пов`язаного з цим об`єктом нерухомого майна. Словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч.1 ст.30 ЦПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми ч.1 ст.30 ЦПК України. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 16 лютого 2021 року в справі №911/2390/18 (провадження № 12-73гс20).

У зв`язку з тим, що позов, пов`язаний з нерухомим майном житловим будинком по АДРЕСА_1 , Бориспільський міськрайонний суд є єдиним «судом, встановленим законом», тобто єдиним судом, уповноваженим на розгляд цієї цивільної справи. Натомість, передача цивільної справи на розгляд до будь-якого іншого суду, зокрема і за місцем реєстрації відповідача, призведе до порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для передачі цивільної справи до Дніпровського районного суду м. Києва. Тому у задоволенні клопотання, поданого представником відповідача Ласкавим Є.М., належить відмовити.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, ч.4 ст.259, ст.260 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про передачу справи до іншого суду відмовити.

Повний текст ухвали суду складений 16 грудня 2024 року.

Ухвала суду не підлягає апеляційному оскарженню, набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя О.Ю. Семенюта