ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 677/1066/23

Провадження № 22-ц/4820/1157/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 28 березня 2024 року (суддя Вознюк Р.В.).

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

В липні 2023 року Кредитна спілка «Центр фінансових послуг» (надалі КС «Центр фінансових послуг») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10.07.2018 між КС «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № В36/0060/18/48/20СЗ, згідно з яким ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 30000 грн.

10.07.2018 згідно заяви відповідача між КС «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір про транш №1 до Кредитного договору кредитної лінії (надалі Додатковий договір №1), згідно п. 1 якого сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш в розмірі 30000 грн, з врахуванням вказаного траншу сума залишку виданого позичальнику кредиту складає 30000 грн. Водночас п.3 Додаткового договору №1 сторонами було погоджено графік платежів по кредиту та процентах. Відповідно до п.3.1 Кредитного договору, кредит мав надаватися позичальнику у національній валюті України, після підписання Договору готівкою в касі кредитодавця або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням позичальника, або шляхом спрямування за заявою позичальника суми виданого кредиту на його добровільний цільовий внесок в додатковий капітал.

Вказував, що позивач виконав умови Кредитного договору та надав кошти в сумі 30000 грн згідно заяви ОСОБА_1 від 10.07.2018 на цільовий внесок в додатковий капітал, підтвердження перерахування довідка про зарахування коштів.

10.07.2018 позивач повернув ОСОБА_1 за її заявою добровільний цільовий внесок в додатковий капітал, а вона його отримала, що підтверджується видатковим касовим ордером №66/34 від 10.07.2018. Відповідно до п. 3.3 Кредитного договору розмір змінюваної процентної ставки за користування кредитом становить 78 % річних.

Крім того, 10.07.2018 між КС «Центр фінансових послуг», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №В36/0060/18/48/20СЗ, відповідно до п.1.1 якого ОСОБА_2 зобов`язалася солідарно з ОСОБА_1 відповідати перед позивачем за зобов`язаннями ОСОБА_1 за кредитним договором.

10.07.2018 між КС «Центр фінансових послуг», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №В36/0060/18/48/20СЗ, відповідно до п.1.1 якого ОСОБА_3 зобов`язався солідарно з ОСОБА_1 відповідати перед позивачем за зобов`язаннями ОСОБА_1 за кредитним договором.

10.07.2018 між КС «Центр фінансових послуг», ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №В36/0060/18/48/20СЗ, відповідно до п.1.1 якого ОСОБА_4 зобов`язалася солідарно з ОСОБА_1 відповідати перед позивачем за зобов`язаннями ОСОБА_1 за кредитним договором.

Позивач наголошував, що ОСОБА_1 було порушено умови Кредитного договору кредитної лінії, а саме зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в графіку платежів, а тому станом на 10.07.2023 має заборгованість в розмірі 88177,68 грн, у тому числі: 26780,01 грн тіло кредиту, 56397,67 грн - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 12.11.2020 по 10.07.2023 року.

З врахуванням наведеного, КС «Центр фінансових послуг» просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» 26780,01 грн - заборгованості за тілом кредиту, 56397,67 грн суму заборгованості по процентам за період з 12.11.2020 року по 10.07.2023 року, а всього кошти в сумі 83177 грн 68 коп.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 28 березня 2024 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» 26780,01 грн - заборгованості за тілом кредиту, 56397,67 грн суму заборгованості по процентам за період з 12.11.2020 року по 10.07.2023 року, а всього кошти в сумі 83177 грн 68 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» по 671 грн. судового збору з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилається на невідповідність висновків суду дійсним обставинам даної справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

Звертає увагу, що позивач не надав будь-яких доказів набуття та наявності у нього станом на 10.07.2018 (дату укладення вищезазначеного кредитного договору) статусу фінансової установи та отримання у встановленому законом порядку ліцензії на видачу кредитів, у зв`язку із чим не довів наявності у нього права на надання фінансових послуг з видачі кредитів та стягнення процентів за користування ними. За таких обставин, при відсутності у позивача права з надання фінансових послуг з видачі кредитів та стягнення процентів, укладений між сторонами кредитний договір кредитної лінії, який покладений позивачем в основу позовних вимог у даній справі не є та не може вважатись належним чином укладеним кредитним договором.

Вказує, що суд першої інстанції проігнорував її доводи щодо відсутності у позивача статусу фінансової установи та як наслідок права на кредитування, не надав їм будь-якої оцінки та не спростував їх, зупинився лише на питанні ліцензування, в той час як реєстрація фінансової установи та ліцензування її діяльності є різними поняттями, які мають різні правові наслідки.

Зазначає, що в відзиві на позовну заяву категорично заперечувала своє членство у КС «Центр фінансових послуг», оскільки, ніколи не подавала будь-яких звернень та заяв про вступ до неї, не вступала, не була та не є членом такої кредитної спілки. Позивачем не спростовано таких її тверджень та заперечень, не надано належних доказів щодо її членства у зазначеній кредитній спілці та відповідно права та можливості здійснювати кредитування як члена цієї кредитної спілки, а надані позивачем копії заяв від імені ОСОБА_1 від 10.07.2018 про надання кредиту, зарахування його на цільовий внесок в додатковий капітал та повернення цільового внеску в додатковий капітал не є та не можуть вважатись такими доказами.

Зокрема, п. 6.1. Статуту позивача передбачено, що ознакою членства в кредитній спілці є належність (членство) особи у Всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок». Членами кредитної спілки можуть бути члени Всеукраїнської громадської організації «Право та обов`язок», які відповідають умовам, встановленим у ст. 13 Статуту. Таким чином, зазначеним положенням Статуту чітко встановлено, що членом кредитної спілки «Центр фінансових послуг» може бути лише член Всеукраїнської громадської організації «Право та обов`язок». За таких обставин, якщо особа не є членом зазначеної всеукраїнської громадської організації, відповідно, вона не є та не може бути (вважатись) членом кредитної спілки «Центр фінансових послуг».

Вказує, що єдиним належним та допустимим доказом її членства у кредитній спілці «Центр фінансових послуг» є членство у Всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок», заява про прийняття ОСОБА_1 в члени цієї кредитної спілки та її рішення про прийняття ОСОБА_1 до її членів.

Крім того, позивач зазначає, що рішеннями третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок» із поручителів стягнута заборгованість за тим же кредитом в сумі 20 766,98 грн процентів та 1263,42 грн, частина тіла кредиту всього 25 792,80 грн, за період з 14.03.2019 року по 11.11.2020 року. При цьому, будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин, а саме періоду за який із поручителів стягнута заборгованість за тим же кредитом та чи не співпадає цей період повністю або частково із періодом, за який у даній справі позивач просить стягнути заборгованість, він не надав, а також не зазначив дати винесення третейським судом рішень про стягнення такої заборгованості з поручителів.

Відзив від КС «Центр фінансових послуг» до апеляційного суду не надходив.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 4 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Разом з тим, рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вищевказаним вимогам закону.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, передбачених кредитним договором, належним чином не виконала, а тому заборгованість підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_1 та поручителів.

Проте, апеляційний суд не може в повній мірі погодитись з висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 10.07.2018 між КС «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір кредитної лінії № В36/0060/18/48/20СЗ, згідно з яким відповідач отримала кредит у розмірі 30000 грн.

10.07.2018 між КС «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір про транш №1 до Кредитного договору кредитної лінії, згідно п. 1 якого сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш в розмірі 30000 грн, з врахуванням вказаного траншу сума залишку виданого позичальнику кредиту складає 30000 грн.

Пунктом 3 Додаткового договору №1 сторонами було погоджено графік платежів по кредиту та процентах.

Відповідно до п.3.1 Кредитного договору кредит мав надаватися позичальнику у національній валюті України, після підписання Договору готівкою в касі кредитодавця або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням позичальника, або шляхом спрямування суми виданого кредиту на цільовий внесок позичальника в додатковий капітал за його заявою.

Згідно з заявою ОСОБА_1 від 10.07.2018 сума за кредитом в розмірі 30000 грн була зарахована КС «Центр фінансових послуг» на цільовий внесок у її додатковий капітал.

Згідно з заявою відповідача ОСОБА_1 від 10.07.2018 КС «Центр фінансових послуг» повернула ОСОБА_1 добровільний внесок в додатковий капітал в сумі 30000 грн, а остання його отримала, що підтверджується видатковим касовим ордером №66/34 від 10.07.2018.

Відповідно до п. 3.2 Договору, нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Кількість днів у році приймається 365 (366 для високосного року). Проценти за користування кредитом нараховуються з наступного дня після надання кредиту позичальнику до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування на рахунок кредитодавця або внесення в касу кредитодавця готівкою, або спрямування коштів з цільового внеску позичальника в додатковий капітал за відповідною заявою на погашення заборгованості за кредитом) включно.

Відповідно до п. 3.3 Договору, розмір змінювальної процентної ставки за користування кредитом на дату видачі кредиту становить 78 % річних.

Згідно п. 3.4 Договору позивач має право збільшувати процентну ставку не частіше, ніж один раз на місяць.

Відповідно до п.5.1 Кредитного договору, кредитний договір набуває чинності з моменту його укладення і діє до 10.07.2023 (строк дії договору 60 місяців).

На забезпечення виконання умов договору № В36/0060/18/48/20СЗ від 10.07.2018 було укладено договори поруки з кожним із поручителів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відповідно до п.1.1. яких поручителі зобов`язалися солідарно з ОСОБА_1 відповідати перед позивачем за її зобов`язаннями, що випливають з кредитного договору.

Згідно розрахунку позивача заборгованість за кредитним договором № В36/0060/18/48/20СЗ від 10.07.2018 року становить 88177,68 грн, у тому числі: 26780,01 грн тіло кредиту, 56397,67 грн - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 12.11.2020 року по 10.07.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ст.ст. 610, 611, 623 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

В силу статей 525 і 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставиться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається.

Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Отже, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі.

Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За нормами ч.1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

В силу ч. 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження наявності між сторонами кредитних відносин та виникнення заборгованості позивач подав до суду кредитний договір № В36/0060/18/48/20СЗ від 10.07.2018, додатковий договір про транш №1 до кредитного договору № В36/0060/18/48/20СЗ від 10.07.2018, розрахунок нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитному договору № В36/0060/18/48/20СЗ від 10.07.2018, копію заяви ОСОБА_1 про видачу чергового траншу від 10.07.2018, копію заяви ОСОБА_1 про видачу зарахування суми за кредитним договором на цільовий внесок в додатковий капітал від 10.07.2018, копію довідки КС «Центр фінансових послуг» від 10.07.2018 року, копію заяви ОСОБА_1 про повернення цільового внеску в додатковий капітал від 10.07.2018, копію видаткового касового ордера від 10.07.2018 року, договори поруки № В36/0060/18/48/20СЗ від 10.07.2018.

Щодо доводів апелянта про відсутність у КС «Центр фінансових послуг» права з надання фінансових послуг з видачі кредитів.

Згідно ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки» № 3254-IX від 20.12.2001 року (чинний на дату укладення кредитного договору № В36/0060/18/48/20СЗ від 10.07.2018) (далі Закон № 3254-IX) кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.

Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Абзацом третім ч. 1 ст. 21 цього Закону № 3254-IX передбачено, що кредитна спілка відповідно до свого статуту надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі.

Частиною 5 ст. 8 Закону № 3254-IX встановлено, що ліцензуванню підлягає діяльність кредитної спілки із залучення внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також інші види діяльності відповідно до закону.

Згідно із ч. 3 ст. 5 , ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», таким видом діяльності є надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, до яких не відносяться внески членів кредитної спілки, що спрямовуються на формування капіталу кредитної спілки.

Згідно з інформацією комплексної інформаційної системи НБУ, яка є загальнодоступною на сайті Національного банку України, одним з видів надання КС «Центр фінансових послуг» фінансових послуг є надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. 04.07.2017 КС «Центр фінансових послуг» було отримано ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, яка анульована 30.09.2022 у зв`язку з рішенням ліцензіата.

Враховуючи викладене, доводи ОСОБА_1 щодо відсутності у КС «Центр фінансових послуг» права на надання кредиту є безпідставними.

Доводи ОСОБА_1 про те, що вона не є членом кредитної спілки КС «Центр фінансових послуг» та те, що їй не надавалися кредитні кошти в розмірі 30000 грн також є безпідставними, зважаючи на наявність у матеріалах справи заяв, підписаних нею як членом КС «Центр фінансових послуг» та видаткового касового ордеру, підписаного ОСОБА_1 , згідно якого остання розписалася про отримання коштів з добровільного цільового внеску члена КС у додатковий капітал у сумі 30000 грн, довідки від 10.07.2018, виданої члену КС «Центр фінансових послуг» ОСОБА_1 .

Посилання ОСОБА_1 щодо ймовірного повторного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № В36/0060/18/48/20СЗ від 10.07.2018 в силу стягнення з відповідачів частини заборгованості рішенням постійно діючого третейського суду є припущеннями та будь-якими належними, достатніми та допустимими доказами такі обставини не доведено. В суді першої інстанції не заявлялося ОСОБА_1 клопотання щодо витребування судом такої інформації.

Частиною 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Норм права, що регулюють інститут поруки, не передбачають солідарної відповідальності поручителів між собою за різними договорам поруки, якщо цими договорами не передбачено іншого.

Судом встановлено, позивач уклав окремі договори з кожним з поручителів і ці договори не передбачають солідарної відповідальності поручителів між собою. А тому, вказані поручителі не несуть солідарної відповідальності між собою. Відповідальність кожного з поручителів перед позивачем є солідарною разом з позичальницею, як боржником за основним зобов`язанням.

Відповідно до частини першої статті 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор право має вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Втім, суд першої інстанції не врахував, що норми права, які регулюють інститут поруки, не передбачають солідарної відповідальності поручителів між собою за різними договорами поруки, якщо цими договорами не передбачено іншого. Спільний розгляд позовних вимог кредитора до боржника за основним зобов`язанням і кількох поручителів не створює солідарного обов`язку для останніх, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №415/2542/15-ц (провадження N? 14-40ц18).

Тож стягнення заборгованості в солідарному порядку з позичальника та трьох поручителів суперечить приписам законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для скасування оскаржуваного рішення. Крім того, скаржник не надала суду належних та допустимих доказів в підтвердження факту відсутності боргу та власного розрахунку заборгованості не навела.

У зв`язку з чим, на підставі ч. 4 ст. 367 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 28 березня 2024 року змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини рішення в такій редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 солідарно з кожним із поручителів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» 26780,01 грн - заборгованості за тілом кредиту, 56397,67 грн суму заборгованості по процентам за період з 12.11.2020 по 10.07.2023, а всього кошти в сумі 83177 грн 68 коп.

В решті рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 28 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 11 червня 2024 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай