Справа № 302/1519/24
Номер рядка звіту 68
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10.12.2024 селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кривка В. П.,

з участю: секретар судового засідання Липей В.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у заочному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гренджа В.Ю., до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, повернення дошлюбного прізвища, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивачки

15.10.2024 року представник позивачки адвокат Гренджа В.Ю. в її інтересах подала суду вищенаведений позов, який обґрунтовано таким. 02.03.2023 року сторони уклали шлюб. У шлюбі у подружжя народився син : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка зазначає, що після народження дитини відносини між подружжям почали різко погіршуватися, зокрема відповідач почав нехтувати сімейними цінностями, припинив дбати про сім`ю та її матеріальне забезпечення, почав зловживати алкоголем та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння ініціював з позивачкою сімейні сварки, під час яких поводив себе неадекватно, застосовував фізичну силу, та завдавав шкоди майну позивачки (виламував двері, вибивав шибки на дверях) не зважаючи на присутність батьків позивачки та новонародженої дитини. На цьому ґрунті між позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 почали виникати сімейні сварки, які переростали у конфлікти та сімейне насильство. Так, внаслідок чергової сварки між подружжям, відповідач ОСОБА_2 на початку жовтня 2023 року покинув сім`ю та перейшов проживати до будинку своїх батьків за адресою: АДРЕСА_1 . Така поведінка відповідача ОСОБА_2 призвела до того, що подружжя припинило спільно проживати як одна сім`я. Позивачка втратила почуття кохання до свого чоловіка. Подружжя не підтримує шлюбних відносин і не спілкуються один з одним. Відповідач ОСОБА_2 з серпня 2024 року перебуває за кордоном України, а саме виїхав до Чеської Республіки де живе і працює і станом на теперішній час. Позивачка разом з дитиною віком одного року проживає у будинку своїх батьків, є непрацюючою, бо вимушена вести догляд за дитиною віком до трьох років. Відповідач про сім`ю не дбає, не надає жодних коштів на утримання сина та дружини, не цікавиться їх життям, та за які кошти вони проживають. Після розірвання шлюбу малолітній син сторін залишиться проживати разом з позивачкою в Україні, в будинку її батьків, спору про місце проживання дитини між подружжям не має. Відповідач є молодий віком, здоровий та працездатний, інших утриманців, окрім сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дружини ОСОБА_1 немає. Відповідач може брати участь в утриманні дитини та його матері, регулярно, щомісячно надавати позивачці кошти на утримання сина та її утримання, бо працює за кордоном. Батьки відповідача участі в утриманні онука не беруть, дитину не навідують. Позивачці важко одній утримувати малолітнього сина, якому виповнилося тільки рік, бо вона є непрацюючою, вимушена здійснювати догляд за однорічним сином. Заощадження, які позивачка мала до шлюбу вичерпалися. За цих підстав позивачка вимушена на даний час перебувати разом із сином на утриманні своїх батьків. Відповідач може брати участь співмірно із позивачкою в утриманні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також може утримувати позивачку ОСОБА_1 , як матір дитини, яка не досягла трирічного віку. Але, не бажає виконувати свій батьківський обов`язок добровільно, що змушує позивачку звернутись до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини та її матері. Розмір аліментів позивачка просить визначити в частці від доходу відповідача, зокрема на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, а на її утримання в розмірі 1/6 частки від його доходу.

Винесені в справі процесуальні рішення

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від:

-17.10.2024 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін;

-10.12.2024 року постановлено проводити заочний розгляд справи.

Позиції сторін за змістом процесуальних заяв

Позивачка та її представник -адвокат Гренджа В.Ю. в судове засідання на розгляд справи не з`явилися, проте остання подала суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача з позицією підтримки позову та проханням справу розглянути в заочному провадженні. Крім цього, в заяві зазначено, що сторони не примирилися, спору щодо місця проживання сина, ОСОБА_3 , у сторін немає.

Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання на розгляд справи не з`явився, про дату, час та місце таких він повідомлявся належним чином, причини його неявки суду невідомі. 02.11.2024 року відповідач отримав копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження, однак станом на 10.12.2024 року відзив на позовну заяву він не подав, строк для подачі такого сплив.

Оцінивши зміст позову, позицію сторони позивача, подані в справу докази, суд дійшов такого висновку.

Встановлені судом обставини

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб 02.03.2023 року, про що 02.03.2023 року виконавчим комітетом Колочавської сільради Хустського району Закарпатської області складено відповідний актовий запис №09, прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка- ОСОБА_6 , дружини- ОСОБА_6 , що вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

У сторін ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син, ОСОБА_3 , що вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Згідно з довідкою виконавчого комітету Колочавської сільради Хустського району Закарпатської області від 20.12.2023 року №9009 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканка АДРЕСА_2 , має такий склад сім`ї: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , -чоловік; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -син.

Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02.01.2024 року у справі №302/2174/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн за таких обставин: 19 грудня 2023 року о 21.20 год., ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою місця свого проживання, вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношення до своєї дружини ОСОБА_1 , під час якої виражався на її адресу грубою нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру. Ця постанова суду набрала законної сили 13.01.2024 року.

Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.03.2023 року у справі №302/383/23 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Ця постанова суду набрала законної сили 01.04.2023 року.

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права

Щодо вимоги про розірвання шлюбу

Позивачка вказала, що вона з відповідачем спільно у шлюбі не проживають, шлюбних відносин та стосунків з ознаками сім`ї сторони не підтримують. Ці обставини відповідачем не заперечені. Жодна із сторін не заявила клопотання про вжиття судом заходів для примирення у шлюбі.

Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.3, ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.

За наведених обставин, суд вважає, що відновлення шлюбу між сторонами є неможливим, оскільки жодна сторона не бажає примирення у шлюбі. Встановлене дає підстави визнати, що подружнє життя сторін фактично припинене і застосувати ст.112 СК України.

Стосовно вимоги позивачки після розірвання шлюбу надати їй право на зміну прізвища на дошлюбне « ОСОБА_7 »

Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч. 7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» про державну реєстрацію розірвання шлюбу та про розірвання шлюбу, здійснене в судовому порядку, робиться відмітка в актовому записі про шлюб. У разі розірвання шлюбу в судовому порядку рішення суду, яке набрало законної сили, надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення.

За положеннями ч. 6 ст. 15 цього ж Закону, той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу.

Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність звернення позивачки в даному випадку до відповідного органу реєстрації актів цивільного стану для вирішення питання про зміну прізвища на дошлюбне, у зв`язку з реєстрацією розірвання шлюбу.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд бере до уваги, що позивачкою не надано суду жодних належних та допустимих доказів стосовно ні свого доходу, ані доходу відповідача, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, відомостей про наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав на підставі яких суд би мав можливість встановити обставини щодо матеріального становища позивачки та платника аліментів, та надати цьому відповідну правову оцінку при визначенні розміру аліментів.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з найкращих інтересів дитини та враховує те, що відповідачем не надано доказів того, що він є непрацездатним, має інвалідність чи є пенсіонером, чи має на утриманні інших дітей, непрацездатних членів сім`ї, що могло б свідчити про неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі "Хант проти України", Заява N 31111/04, п.54).

Крім того, відповідач не подав суду ні відзив, ані жодних належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог в частині стягнення аліментів на дитину, що могло б свідчити, зокрема про неможливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу).

З урахуванням фактичних обставин справи, виходячи з найкращих інтересів дитини, та вимог чинного законодавства щодо рівного обов`язку обох батьків брати участь в утриманні своїх дітей до їх повноліття, якому кореспондує право дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, суд доходить висновку, що вимога про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Стосовно вимоги про стягнення аліментів на утримання позивачки

Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно з ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч.6 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач не спростував свою нездатність через своє матеріальне становище сплачувати ОСОБА_1 на її утримання аліменти, а тому ця вимога підлягає задоволенню.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Розподіл судових витрат

Позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовних вимог про стягнення аліментів на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір", за цих підстав судовий збір за ці вимоги нею не сплачувався.

Отже, згідно ч.1, ч.6 ст. 141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки у частині стягнення аліментів, з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 279, 281, 284, 289 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб укладений ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 ) і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ), який зареєстрований 02.03.2023 року у виконавчому комітеті Колочавської сільської ради Хустського району Закарпатської області, про що 02.03.2023 року складено відповідний актовий запис № 09.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_8 :

- на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.10.2024 року і до досягнення дитиною повноліття;

- на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, і до досягнення малолітньою дитиною сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати у виді судового збору на користь держави у розмірі 2422 грн 40 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах одного місяця підлягає негайному виконанню.

В решті вимог відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Міжгірського районного суду Закарпатської області.

Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо в Закарпатський апеляційний суд або через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення складено 12.12.2024.

Суддя: В. П. Кривка