УХВАЛА

16 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 211/6872/23

провадження № 61-15748ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 липня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 22 жовтня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 60 043,16 грн та судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії, який згодом уточнила та просила зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» відновити залишок на картковому рахунку; списати нараховані у зв`язку з отриманням кредиту по картковому рахунку відсотки, пеню, штрафні санкції, суми комісій, відновити залишок на картковому рахунку до стану 3000 грн; стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 липня 2024 року у задоволенні первісного позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Судові витрати покладено на позивача.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача банківських послуг задоволено частково.

Зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» відновити залишок на картковому рахунку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 , до стану 0 грн 00 коп., у якому він перебував перед виконанням несанкціонованих операцій від 20 лютого 2023 року; списати нараховані у зв`язку з отриманням кредиту по картковому рахунку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 , відсотки, пеню, штрафні санкції, суми комісій, відновити залишок на картковому рахунку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 , до стану 3000 грн 00 коп., у якому він перебував перед виконанням несанкціонованих операцій від 20 лютого 2023 року.

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Вирішено питання стягнення судового збору.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 липня 2024 року скасовано у частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про стягнення

з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 5 000 грн

та ухвалено у цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 липня 2024 року змінено у частині стягнутого з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 розміру витрат на правову допомогу, зменшено суму

з 10 000 грн до 5 000 грн.

У іншій частині рішення суду залишено без змін.

У листопаді 2024 рокудо Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ КБ «Приватбанк» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 липня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Касаційна скарга містить квитанцію про часткову сплату заявником судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 10 212,80 грн.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з первісним та зустрічним позовами) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 684 грн.

Підпунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України визначено, що ціна позову визначається, зокрема, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Згідно з підпунктом 9 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) зроблено правовий висновок про те, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду із первісним та зустрічним позовами) визначено, що за подання до суду позовної заяви фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову,

але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий збір за позовні вимоги про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнання особистою приватною власністю майна визначається з урахуванням вартості спірного майна.

Ставка судового збору, що підлягала сплаті позивачем при зверненні до суду з первісним позовом становила 2 684 грн, оскільки 1,5% ціни позову (суми стягнення) менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вимоги касаційної скарги свідчать про те, що заявник оскаржує рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

від 25 липня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року за результатами розгляду первісного та зустрічного позовів.

У разі, якщо в апеляційному або в касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то у випадку незгоди заявника з таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів (пункт 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10).

При поданні зустрічного позову судовий збір за вимогу майнового характеру мав був бути сплачений у розмірі 1073, 60 грн, оскільки 1% ціни позову (сума моральної шкоди) менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Судові рішення (у частині оскарження зустрічного позову), свідчать про існування двох вимог немайнового характеру (відновити залишок на рахунку та списати відсотки, пеню, штрафні санкції та суму комісій).

При поданні зустрічного позову за вимоги немайнового характеру судовий збір мав бути сплачений у розмірі 2 147,20 грн (2 684 грн * 0,4) * 2.

Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми та становить 11 809,60 грн (2 684 + 2 147,20 +

1 073,60) * 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102, найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Оскільки заявник. сплатив судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 10 212,80 грн, то йому необхідно доплатити 1 596,80 грн судового збору.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 липня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 22 жовтня 2024 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець