ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 642/3361/21
Номер провадження 22-ц/818/809/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Бурлака І.В, Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

представника Харківської міської ради Латрової Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2023 року в складі судді Грінчук О.П. у справі № 642/3361/21 за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року Харківська міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

18 листопада 2020 року під час перевірки благоустрою міста Харкова встановлено, що на рівні другого поверху вказаного будинку проведені роботи з влаштування балкону з металоконструкцій та металевого профлиста до квартири АДРЕСА_2 . В порушення вимог закону, роботи з виконання балкону проведені без декларативно-дозвільних документів.

27 листопада 2020 року Інспекцію з благоустрою Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради (далі - Інспекція з благоустрою) за фактом виявлених порушень видано Припис №174-П про усунення порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, у строк до 03 грудня 2020 року, який закріплено на вхідній двері квартири АДРЕСА_2 .

04 грудня 2020 року під час виходу щодо перевірки виконання вимог припису встановлено, що припис не виконано.

Листом ГУ Держгеокадастру Харківської області № 536/116-21 від 12 березня 2021 року повідомлено, що у Відділу Держгеокадастру в місті Харкові правовстановлюючі документи на право власності або право користування на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_3 за відповідачкою не обліковуються. Це свідчить про те, що влаштування балкону до квартири АДРЕСА_1 здійснено ОСОБА_1 самочинно, внаслідок чого змінився зовнішній вигляд фасаду будинку.

Посилаючись на вказані обставини, Харківська міська рада просила зобов`язати ОСОБА_1 здійснити за власний рахунок перебудову фасаду квартири АДРЕСА_1 , шляхом знесення балкону та приведення фасаду будинку у стан, що існував до здійснення самочинного будівництва.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2021року позовні вимоги Харківської міської ради задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 здійснити за власний рахунок перебудову фасаду квартири АДРЕСА_1 шляхом знесення балкону та приведення фасаду будинку у стан, що існував до здійснення самочинного будівництва, а саме до характеристик раніше існуючого фасаду будинку, який носив системний характер, єдиний для всього будинку, визначений поверховим планом, що міститься в матеріалах справи КП «Харківське міське бюро інвентаризації».

Ухвалою суду від 30 травня 2023 року вказане заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

16 червня 2023 року до суду ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, в якому просила позов залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства. Даний спір є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції в частині контролю за утриманням житлових будинків.

Будинок за адресою АДРЕСА_3 , не належить до комунального житлового фонду. Вона була відсутньою під час проведення позивачем заходів самоврядного контролю у сфері благоустрою за адресою АДРЕСА_4 . Припис інспекції на усунення порушень вона також не отримувала, оскільки проживає за іншою адресою. Вона також не була присутня під час повторного виходу позивача для перевірки виконання вимог припису. Вважає, що звернення до суду з вказаним позовом є передчасним, оскільки знесення є крайньою мірою та інших заходів щодо можливості урегулювання спору не вживалось.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2023 року позов Харківської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 здійснити за власний рахунок перебудову фасаду квартири АДРЕСА_1 шляхом знесення балкону та приведення фасаду будинку у стан, що існував до здійснення самочинного будівництва, а саме до характеристик раніше існуючого фасаду будинку, який носив системний характер, єдиний для всього будинку, визначений поверховим планом, що міститься в матеріалах справи КП «Харківське міське бюро інвентаризації».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачкою здійснено самочинне влаштування балкону вздовж фасадної стіни квартири на земельній ділянці комунальної власності, без погодженої проектної документації та погодження з учасниками спільної власності, чим порушено положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тому наявні підстави для усунення вказаних порушень та приведення споруди до первісного стану.

26 грудня 2023 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Вишневецька Тетяна Анатоліївна, на вказане судове рішення подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі, просила рішення суду скасувати та закрити провадження у справи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про приватноправовий характер спірних правовідносин є необґрунтованими.

Позивачем не надано обґрунтувань в чому саме полягає порушення права на землю територіальної громади, оскільки балкон влаштований на другому поверсі багатоквартирного будинку.

Також, одночасно із цим підставою позову, зазначено порушення прав співвласників багатоквартирного будинку, проте Харківською міською радою не наведено обставин і відповідних норм, які б свідчили про те, що таке представництво приватних інтересів певних осіб є реалізацією повноважень органу місцевого самоврядування з представництва територіальної громади міста.

Позов про зобов`язання здійснити за власний рахунок перебудову фасаду квартири шляхом знесення балкону та приведення фасаду будинку у стан, що існував до здійснення самочинного будівництва, обґрунтовано саме реалізацією передбачених законами України повноважень суб`єкта владних повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері благоустрою та містобудівної діяльності, тобто спір, має саме публічно-правовий характер та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Облаштування балкону без фундаменту на рівні другого і вище поверху багатоквартирного будинку, є таким, що не пов`язане з використанням земельної ділянки та підпадає під ознаки перепланування квартири, а тому до даних правовідносин не може застосовуватися положення ст. 376 ЦК України.

Зазначала, що відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права та інтерес є самостійною підставою для відмови в позові.

Позивачем не надано доказів дотримання Інспекцією з благоустрою Департаменту територіального контролю Харківської міської ради вказаного порядку вручення припису, ані доказів фотофіксації факту закріплення припису на вхідній двері квартири АДРЕСА_1 , ані публікації такого припису на сайті міськради.

На адресу її реєстрації та проживання припис не надходив, а тому вона не знала та не могла знати про його винесення, що унеможливило виконання у добровільному порядку наведених порушень у встановлені приписом строки.

Також вона не була присутня і під час виходу представників органу місцевого самоврядування 04 грудня 2020 року за адресою АДРЕСА_4 , щодо перевірки виконання вимог припису та складання акту перевірки благоустрою м. Харкова N 174-А від 04 грудня 2020 р. та не отримувала копію такого акту.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилася.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 28 березня 2024 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:

ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , отримано 07 березня 2024 року (том 2, а.с. 91);

ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , отримано 08 березня 2024 року (том 2, а.с. 92).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_5 на підставі договору купівлі-продажу квартири, № 72 від 27 квітня 2018 року (а.с. 43).

27 листопада 2020 року Інспекцією з благоустрою за фактом виявлених порушень видано Припис про усунення порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території міста Харкова № 174-П, яким відповідно до п. 8.4.7.3 Правил запропоновано у п`ятиденний строк (строк усунення визначено до 03 грудня 2020 року), усунути такі порушення: припинити проведення робіт та привести фасад квартири АДРЕСА_6 в попередній стан (а .с. 38).

Під час виходу 04 грудня 2020 року за адресою АДРЕСА_3 , щодо перевірки виконання вимог Припису № 174-П встановлено, що вимоги зазначеного припису не виконано, інформація про результати розгляду припису до Інспекції не надходила.

Актом перевірки благоустрою міста Харкова № 174-А від 04 грудня 2020 року, встановлено факт порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів, зокрема Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та Правил благоустрою м. Харкова, а саме: об`єкт (елемент) благоустрою являє собою фасад багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_3 , на якому на рівні другого поверху проведені роботи з влаштування балкону з металоконструкцій та металевого профлиста (орієнтовними розмірами 1,5 x 3,0 м) до квартири АДРЕСА_2 без декларативно дозвільних документів та вчиняються дії, що негативно впливають на архітектуру фасаду будівлі, під час перевірки не надано паспорт опорядження фасаду (а.с. 40-42).

Листом Інспекції ДАБК ХМР № 324/0/250-21 від 15 квітня 2021 року повідомлено, що в реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному веб-сайті, інформація про документи, які надають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття об`єктів в експлуатацію, відсутні інформація щодо самочинного облаштування елементу фасаду на рівні другого поверху житлового будинку АДРЕСА_3 , до квартири АДРЕСА_2 (а.с. 44).

В порушення вимог законодавства, роботи з виконання балкону проведені без декларативно-дозвільних документів.

Листом Головного управління Держгеокадастру в Харківській області № 536/116-21 від 12 березня 2021 року повідомлено, що у Відділу Держгеокадастру в місті Харкові не обліковуються правовстановлюючі документи на право власності або право користування на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 . (а. с. 46-47)

Відповідно до листа Управління земельних відносин Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради № 985/0/553-21 від 15 березня 2021 року (вх. №5068/0/39-21 від 18 березня 2021 року) інформація щодо укладених договорів оренди землі на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 відсутня. Інформація щодо реєстрації прав на земельну ділянку за зазначеною адресою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відсутня. Рішень щодо продажу земельних ділянок за запитуваними параметрами Харківською міською радою не приймалось (а.с. 48).

Згідно з листом Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради від 25 лютого 2021 року № 1070/0/605-21 (вх. № 3529/0/39-21 від 26.02.2021) інформація стосовно прийнятих рішень щодо надання земельних ділянок у власність або користування відсутня (а.с. 45).

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежовувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне.

По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини відрізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Аналіз змісту статті 19 ЦПК України та статті 19 КАС України дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі не достатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

Аналогічні правові висновки щодо юрисдикції суду викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 583/2715/16-ц (провадження № 14-174цс18), від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18) та у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 147/483/19 (провадження № 61-13167св19), від 11 серпня 2020 року у справі № 132/630/17 (провадження № К/9901/46308/18).

У справі, яка переглядається, Харківська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про здійснення за власний рахунок перебудови фасаду квартири АДРЕСА_1 шляхом знесення балкону та приведення фасаду будинку у стан, що існував до здійснення самочинного будівництва.

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Подібна норма закріплена у статті 14 Закону України «Про основи містобудування». Відповідно до статті 7 вказаного Закону державне регулювання у сфері містобудування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

Уповноваженими органами містобудування та архітектури є виконавчі органи міських рад з питань архітектури (частина 1 статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність»). Виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю міських рад відносяться до органів державного архітектурно-будівельного контролю (частина 3 статті 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

У силу статті 12 Закон України «Про благоустрій населених пунктів» суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.

У відповідності до статті 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила благоустрою території населеного пункту - це нормативно-правовий акт, яким встановлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила включають, зокрема, порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; порядок розміщення малих архітектурних форм; порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Таким чином, Закон України «Про благоустрій населених пунктів» наділяє повноваженнями міські ради та їх виконавчі органи здійснювати самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів.

У розумінні Закону України «Про благоустрій населених пунктів» дії з демонтажу елементів благоустрою є заходами з відновлення благоустрою населеного пункту.

З огляду на викладене вище, Харківська міська рада наділена контролюючими повноваженнями та здійснює владні управлінські функції у сфері благоустрою міста, приймає рішення про демонтаж та вживає заходи із демонтажу елементів благоустрою.

Відповідно до наведених приписів законодавства, спори щодо виконання суб`єктами владних повноважень функцій у сфері містобудівної діяльності, благоустрою є публічно-правовими й мають розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Отже, спірні правовідносини в цій справі обумовлені реалізацією позивачем передбачених переліченими вище Законами делегованих повноважень щодо здійснення державного та самоврядного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності та благоустрою. Здійснення такого державного контролю означає обов`язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб`єкта, що свідчить про владно-управлінський характер, а відтак і публічно-правову природу таких правовідносин.

За положеннями частини 1 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина 4 статті 376 ЦК України).

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану (частина 7 статті 376 ЦК України).

Статтею 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Звертаючись до суду з позовом про знесення самочинно побудованого балкону та приведення фасаду будинку у стан, що існував до здійснення самочинного будівництва, мотивуючи такий позов порушенням права на використання земель комунальної власності, суб`єкт владних повноважень діє з метою захисту прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав та з метою запобігти можливим суспільно значимим несприятливим наслідкам порушення відповідних норм і правил, а не з метою захисту своїх приватних прав та інтересів.

Спір у цій справі не пов`язаний безпосередньо з вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва, порушення порядку благоустрою населеного пункту та усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування з метою захисту інтересів громади. Справа за позовом такого суб`єкта у спірних правовідносинах належить до компетенції адміністративних судів.

Вказані висновки, узгоджуються із висновками висловленими раніше Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 1519/2-787/11 (провадження № 14-48цс18), від 15 травня 2018 року у справі № 520/10754/14-ц (провадження № 14-108цс18),від 22 травня 2018 року у справі № 826/4089/16 (провадження № 11-213апп18),від 25 червня 2019 року у справі № 914/1092/18 (№ 12-31гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 464/104/16-ц (провадження № 14-441цс19), а також у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 357/8343/16-ц (провадження № 61-19828св18), від 04 вересня 2019 року у справі № 1309/10788/12 (провадження № 61-34438св18), від 22 квітня 2020 року у справі № 464/4087/17 (провадження № 61-10473св19).

Таким чином, суд першої інстанції розглянув справу з порушенням норм процесуального права, а саме статті 19 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За таких обставин рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2023 року підлягає скасуванню з закриттям провадження у цій справі.

На виконання вимог частини 1 статті 256 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити Харківській міській раді , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду, та позивач має право протягом десяти днів з дня отримання ним цієї постанови звернутися до Харківського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 369, п. 4 ч. 1 ст.374, ч. 1, 2 ст. 377, ст. 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2023 року скасувати.

Провадження у справі № 642/3361/21 за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії закрити.

Роз`яснити Харківській міській раді, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду. Протягом десяти днів з дня отримання постанови позивач має право звернутися до Харківського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 02 квітня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина