Справа № 697/1694/23
Провадження № 2/697/67/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

10 грудня 2024 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Деревенського І.І.,

за участю секретаря судового засідання Задорожнього К.О.,

представника позивача адвоката Васяновича В.В.,

представника третьої особи Органу опіки та піклування Виконавчого комітету

Бобрицької сільської ради Черкаської області - Харитоненко НА.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Каневі Черкаської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Черкаської області про стягнення додаткових витрат на дитину та позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 позивач) звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Черкаської області про стягнення додаткових витрат на дитину та позбавлення батьківських прав.

Свої позовні вимоги обгрунтовує, тим, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 2007 вбачається, що позивач 24.11.2007 зареєструвала шлюб та змінила прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу на « ОСОБА_4 ».

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 30.01.2015 вбачається, що позивач 30.01.2015 зареєструвала шлюб та змінила прізвище після державної реєстрації шлюбу на « ОСОБА_5 ».

Згідно рішення Канівського міськрайонного суду №2-582/2007 від 17.04.2007 з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина, в розмірі 300 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.03.2007 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 31.07.2018 по справі № 697/1092/18, з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання чинності рішенням суду.

Згідно Довідки-розрахунку про стан заборгованості по аліментах від 06.07.2023 № 18232 за відповідачем рахується заборгованість зі сплати аліментів на суму понад 176372,70 гривень.

Наразі син проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.

На даний момент син поступив до вузу, на денний стаціонар на державну основу навчання.

Позивач має інвалідність третьої групи та змушена працювати, оскільки утримувати сина на пенсію інваліда неможливо.

Відповідач ще в 2007 року залишив сім`ю та свою малолітню дитину і зник. Позивач у справі та його батьки з народження сина піклуються про нього, займаються його вихованням та навчанням, лікуванням. При цьому батько - відповідач у справі, ніякої зацікавленості в житті сина не виявляє, матеріально дитину не забезпечує. Оскільки батько дитини протягом тривалого часу злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання своїх дітей, передбачених ст. 150 СК України, тому у позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини.

Зазначена цивільна справа знаходилася в провадженні судді Власової Б. В.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08.08.2023 позовну заву залишено без руху (а.с.30-31).

14.08.2023 позивачем було виконано вимоги ухвали суду від 08.08.2023, ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04.09.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.40-41).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 01.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.11.2023 (а.с.103-104).

У зв`язку з відпусткою для догляду за дитиною судді Власової Б.В. та відповідно до рішення зборів суддів Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 16 від 18.10.2024 було проведено повторний автоматичний розподіл справи.

Згідно протоколу про повторний авторозподіл, справу передано для подальшого розгляду судді Деревенському І. І.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 22.10.2024 справу прийнято до свого провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.137).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася свої інтереси уповноважила представляти адвоката Васянович В.В.

Представник позивача адвокат Васянович В.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, які зазначені в позовній заяві.

Представник третьої особи Харитоненко Н.А. в судовому засіданні пояснла, що ситуацію, яка склалася в даній сім`ї було розглянуто на засіданні комісії. На засідання прибула позивач, відповідач не з`явився, оскільки ні місця його перебування, ні номер телефону не відомі. Також зазначила, що відповідач не цікавиться життям сина, має заборгованість по сплаті аліментів, крім того сам син ОСОБА_6 не заперечує, щодо позбавлення батьківських прав відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи за її відсутності до суду не подавав. Про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою його місця проживання. Однак, поштові відправлення були повернуті до суду без вручення з зазначенням причини «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.146 - 148-149).

У пункті 91-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), передбачено, що рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка". Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка", працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Працівником ПАТ «Укрпошта» на довідці про причини повернення зроблено позначки «адресат відсутній за вказаною адресою» та засвідчено її підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля, що свідчить про дотримання вимог пункту 91- 1 Правил.

За змістом п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.

Наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-233гс18) та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №814/1469/17 (провадження № К/9901/28703/19), від 01 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14 (провадження № К/9901/16143/20), від 09 липня 2020 року у справі № 751/4890/19 (провадження № 61-2583св20), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20 (провадження № 61-3782св21), від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19 (провадження № 61-18085св21).

Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с.143).

З вищезазначеного, вбачається, що суд виконав свій обов`язок щодо повідомлення ОСОБА_7 та він був належно повідомлений про дату та час розгляду справи, стороною якої вона являється.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивач та його представник в судовому засіданні не заперечували.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши представлені докази, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 23.06.2020 ОСОБА_2 та ОСОБА_8 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №4 від 23.06.2020, вбачається, що в зв`язку з реєстрацією шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_4 » (а.с.13-14).

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 30.01.2015, вбачається, що ОСОБА_9 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_5 » (а.с.11).

Згідно довідки від 20.06.2023, № 216, встановлено, що ОСОБА_2 разом з сином не проживає з 2007 року, участі у вихованні сина не приймає (а.с.22).

Відповідно до довідки від 04.08.2023 № 269 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.с.18).

З Довідки від 19.06.2023 №35 виданої КЗ «Литвинецький ліцей» Бобрицької сільської ради Черкаської області вбачається, що батько ОСОБА_3 - ОСОБА_2 контакту із школою не підтримує, успішністю сина не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує (а.с.23).

Відповідно до копії Довідки №68 від 06.09.2023 виданої Тернопільським національним технічним університетом імені Івана Пулюя - ОСОБА_3 є студентом денної форми за бюджетним замовленням факультету інженерії машин, споруд та технології ФМТ Тернопільського національного університету імені Івана Пулюя, дата закінчення навчання червень 2027 року (а.с.100).

З копії довідки-розрахунку про стан заборгованості по аліментах від 06.07.23 №28232, вбачається, що відповідач станом на 01.07.2023 року має заборгованість по сплаті аліментів 176372,70 грн. (а.с.19-21).

З висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Черкаської області «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно його сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідність його інтересам дитини», затвердженого рішенням виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Черкаської області №97 від 27.09.2023, вбачається, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно його сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Оскільки, відповідач з 2007 року залишив сім`ю та зник, ніякої зацікавленості в житті сина не виявляє, матеріально не забезпечує, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує навчанням, медичним доглядом, жодних спробою на встановлення відносин зі своїм сином не зробив, фактично самоусунувся від виховання та утримання дитини, крім того відповідач допустив заборгованість зі сплати аліментів на загальну суму 176372,70 грн. (а.с.82-84).

Відповідно до заяви ОСОБА_3 , яку він подав до суду 10.12.2024, вбачається, що останній не заперечує проти позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно нього (а.с.150).

Суд, вважає за необхідне зазначити, що на момент звернення позивачем з даним позовом ОСОБА_3 , ще не досяг повноліття, однак під час розгляду справи останньому виповнилося 18 років.

Верховний суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 29.01.2024 у справі №61-8918сво23, зазначив, факт досягнення дитиною повноліття під час розгляду спору по суті та ухвалення відповідного судового рішення не може впливати на правовий результат вирішення справи судом, оскільки суд має оцінювати у сукупності факти виконання/невиконання батьками своїх обов`язків щодо дитини за період до її повноліття, які стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Оскільки приписи СК України та інших законодавчих актів не містять заборони позбавлення батьківських прав стосовно сина/дочки після досягнення ними повноліття.

З огляду вищезазначеного, суд приходить до висновку про ухилення від виконання відповідачем батьківських обов`язків, що є підставою відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав.

Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини.

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість.

В даній справі суд враховує, що після припинення подружніх відносин між сторонами, відповідач залишив спільного малолітнього сина разом з матір`ю та покинув місце їхнього спільного проживання. В ході розгляду справи відомостей про фактичне місце знаходження ОСОБА_2 встановлено не було, за місцем реєстрації відповідач не проживає. З 2007 року відповідач не цікавився життям свого сина. Судом також встановлено, що будь-яке спілкування сторони між собою не підтримують, а отже відповідач не цікавиться життям свого сина, участі в його вихованні не приймає.

В зв`язку з цим, суд вважає доведеними ті обставини, що відповідач тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її виховання, підготовку до самостійного життя , не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, тому суд приходить до висновку про самоусунення та ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, що згідно ст. 164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Щодо позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на дитину, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 185СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 18 звернув увагу судів на те, що до передбаченої статті 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Тлумачення відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Також, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Аналогічний правові висновки містяться в постановах Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №183/1679/17 (провадження №61-21662св18), від 12.12.2019 у справі №756/4947/17-ц (провадження №61-47858св18), від 01.04.2020 у справі №521/16268/18 (провадження №61-20458св19), від 20.03.2024 у справі №760/6988/22 (провадження №61-9366св23).

Однак, позивачем, як на підставу задоволення позову, посилається на те, шо відповідач має заборгованість зі сплати аліментів та те, щ осин ОСОБА_3 є студентом Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя тому існує потреба у додаткових витратах.

Стороною позивача не доведено необхідність стягнення додаткових витрат.

Тому, суд вважає за необхідне відмовити у частині стягнення додаткових витрат на дитину.

З огляду на вище зазначене позовні вимоги та підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині позбавлення батьківських прав задоволено повністю, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 073 грн..

10.12.2024 в судовому засіданні представником позивача адвокатом Васяновичем В.В. було заявлено усне клопотання про намір подати докази сплати правової допомоги протягом 5 днів після проголошення рішення, у відповідності до абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Як визначено ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, представнику позивача адвокату Васяновичу В.В. необхідно подати докази щодо розміру понесених позивачем судових витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 141, 264, 265, 280-283 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Черкаської області про стягнення додаткових витрат на дитину та позбавлення батьківських прав - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , батьківських прав стосовно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 понесені судові витрати в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп..

Позивачу ОСОБА_1 та її представнику адвокату Васяновичу В`ячеславу Валерійовичу подати докази щодо розміру понесених позивачем судових витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 16.12.2024

Головуючий І . І . Деревенський