28.03.2024 Єдиний унікальний номер 205/3407/24
Провадження № 2-з/205/273/24
У Х В А Л А
про забезпечення позову
28 березня 2024 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого - судді Костромітіної О.О.
за участю секретаря судових засідань Галушки А.А.
розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , від імені і в інтересах якої діє адвокат Доманський Володимир Петрович про забезпечення позову,
В провадженні Ленінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , від імені і в інтересах якої діє адвокат Доманський Володимир Петрович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Римська Анастасія Вікторівна, ОСОБА_2 про визнання іпотеки припиненою, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав та вилучення запису про іпотеку.
Заяву мотивовано тим, що 20.05.2021 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Вказаний договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кретовою Н.Б. та зареєстрований в реєстрі за №491. Також 20.05.2021 року право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за позивачем в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п.1.4. даного договору відзначено, що відчужувана квартира під забороною, арештами тощо не перебуває, щодо неї не ведуться судові спори, вона не заставлена, у податковій заставі не перебуває, тощо, треті особи не мають право на квартиру. Дані обставини відповідали дійсності, оскільки позивач перед укладанням вказаного договору отримала від приватного нотаріуса, який посвідчував правочин, вказану інформацію та була впевнена в правдивості зазначеної інформації.
В березні 2023 року, після надходження листів та телефонних дзвінків від відповідача позивачці стало відомо про існування обтяження іпотекою спірної квартири. За даними інформаційної довідки позивач дізналась, що 23.03.2023 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Римська А.В. вчинила дії з державної реєстрації іпотеки, а саме: внесла відомості про поновлення запису про іпотеку №36565115, іпотекодержатель ТОВ «Укрдебт Плюс», іпотекодавець ОСОБА_4 . Також позивачка з отриманої інформації дізналась про існування цивільної справи № 205/7827/20. Зазначив, що ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 28.10.2022 року по зазначеній справі суд вирішив: допустити поворот виконання рішення Ленінського районного суду м.Днпропетровська № 205/7827/20 від 11 грудня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна, про визнання права власності на нерухоме майно, визнання договору іпотеки припиненим та вилучення відомостей про обтяження. В порядку повороту виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 205/7827/20 від 11 грудня 2020 року вирішено поновити в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про обтяження квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 36565115, тип обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер 1409502 від 13 жовтня 2006 року, поновити в Єдиному реєстрі іпотек відомості про обтяження квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 36565115, тип обтяження: іпотека, індексний номер 52312604 від 20 травня 2020 року, зареєстровані державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Інною Леонтіївною. Наголосив увагу суду на тому, що на теперішній час відповідач вимагає від позивача погасити заборгованість за кредитом, в іншому випадку попереджає про вчинення дій щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. У зв`язку із наведеним позивач змушений звернутись до суду із позовом про визнання іпотеки припиненою, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав та вилучення запису про іпотеку. Позивач вважає, що є всі обґрунтовані підстави вважати про можливість застосування відповідачем ст.33 Закону України «Про іпотеку», а саме вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки з підстав визначених вказаною статтею в т.ч задоволення вимог іпотекодержателя.
Розглянувши заяву, дослідивши додані докази, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частинами 1, 2 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;
1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;
2) забороною вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;
4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;
5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;
6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;
8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;
9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;
10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Згідно з ч. 3ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.
Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпечення позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є визнання іпотеки припиненою, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав та вилучення запису про іпотеку.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.
В свою чергу у своїй постанові від 11 січня 2022 року у справі № 639/6347/18 Верховний суд зазначає, що забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності сторін. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) сформульовано висновок про те, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.
Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір. У разі відчуження спірного майна виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову буде суттєво ускладнено, призведе до необхідності звертатися до суду із черговим позовом.
Наведений захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання судового рішення і виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій, схожої позиції дотримується Верховний суд у ухвалі від 16 жовтня 2023 року у справі № 203/2367/23.
Керуючись ст.ст.149-153,157,258-261 ЦПК України, суддя,-
Заяву ОСОБА_1 , від імені і в інтересах якої діє адвокат Доманський Володимир Петрович, про забезпечення позову, задовольнити.
Копію цієї ухвали направити учасникам справи.
Копію ухвали для виконання направити до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради .
На підставі цієї ухвали, яка має силу виконавчого документу, незалежно від відкриття виконавчого провадження, виконати вжиті заходи забезпечення позову негайно в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
Пред`явити цю ухвалу про забезпечення позову до виконання строком у три роки з наступного за днем її постановлення дня. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Ухвала може бути оскаржена впродовж 15 днів шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду з правом обов`язкового поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження у разі подання скарги впродовж 15 днів, починаючи з наступного за днем вручення копії цієї ухвали.

Суддя: О.О. Костромітіна