Номер провадження: 22-ц/813/2389/24
Головуючий у першій інстанції Гуревський В.К.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Трофименка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Цвігуна Андрія Вікторовича на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2023 року про відмову в ухваленні додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково.

Визнано договір купівлі-продажу металевого гаражу, який розташований на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 , який був вчинений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 16 листопада 2018 року - недійсним.

Повернуто сторони правочину - договору купівлі-продажу металевого гаражу, який розташований на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 до попереднього стану.

В частині вимог про витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 металевого гаражу, який розташований на території будинку АДРЕСА_1 - відмовлено.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1984,80 грн.

06 липня 2023 року до районного суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 адвоката Цвігуна А.В. про ухвалення додаткового рішення, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2023 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Цвігун Андрій Вікторович подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2023 року скасувати, а заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у суді першої інстанції пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені в апеляційній інстанції.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, представник ОСОБА_1 адвокат Цвігун А.В. в судове засідання, призначене на 20.02.2024 року на 14-30 годину не з`явився, подав заяву про розгляд апеляційної скарги без участі апелянта.

Присутня в судовому засіданні представник позивача адвокат Бузова Т.Г. не заперечувала проти розгляду апеляційної скарги за відсутності апелянта.

ОСОБА_3 до суду не з`явилась, клопотань не подавала.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів не бачить підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у стягненні витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів про фактичну оплату витрат на правову допомогу адвоката.

Проте повністю погодитися з таким висновком районного суду не можна.

Матеріалами справи встановлено, що:

- у жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння;

- будучи незгодним з поданим до нього позовом, представник ОСОБА_1 адвокат Цвігун А.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому серед іншого зазначив, що попередньо орієнтована вартість послуг правової допомоги складає 10 000 грн. Остаточна вартість виконаних робіт (наданих послуг) буде визначено за актом приймання-передачі фактично виконаних робіт у наступному (в подальшому);

- рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково. Визнано договір купівлі-продажу металевого гаражу, який розташований на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 , який був вчинений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 16 листопада 2018 року - недійсним. Повернуто сторони правочину - договору купівлі-продажу металевого гаражу, який розташований на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 до попереднього стану. В частині вимог про витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 металевого гаражу, який розташований на території будинку АДРЕСА_1 - відмовлено. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1984,80 грн.;

- 19.06.2023 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Цвігун А.В. через кур`єрську службу доставки звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового судового рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу адвоката з доданням договору про надання правової допомоги № 28/12/2022 від 28.12.2022 року, доручення № 1 (додаткова угода) до договору про надання правової допомоги № 28/12/2022 від 28.12.2022 року, акт приймання-передачі виконаної роботи № 1 до Договору про надання правової допомоги № 28/12/2022 від 28.12.2022 року (а.с. 131-136).

Відповідно до договору № 28/12/2022 про надання правничої допомоги від 28.12.2022 року ОСОБА_1 уклав з адвокатом Цвігуном А.В. угоду про надання правничої допомоги.

Відповідно п.1.1. Договору про надання правової допомоги № 28/12/2022 від 28.12.2022 року (далі - Договору), клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання (доручення) надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити гонорар та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору, виконати інші зобов`язання.

Згідно з п. 2.1. Договору порядок обчислення гонорару, підстави для зміни його розміру, порядок його сплати, умови повернення визначаються у додатковій угоді до даного Договору.

Відповідно до п. 1 Доручення № 1 (додаткова угода) до договору про надання правової допомоги № 28/12/2022 від 28.12.2022 року (далі - Додаткова угода № 1) ОСОБА_1 доручає адвокату Цвігуну Андрію Вікторовичу здійснювати представництво інтересів Клієнта у цивільній справі № 521/16090/22 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння, збирати докази по справі, проаналізувати судову практику в аналогічних справах, підготувати та подати відзив на позовну заяву, підготувати інші процесуальні документи по справі.

Відповідно до п. 3.4. Додаткової угоди № 1 вартість однієї години роботи адвоката, пов`язаної з виконанням даного доручення, становить 2 000 грн.

Згідно з Актом від 19.06.2023 року приймання-передачі виконаної роботи № 1 до Договору про надання правової допомоги № 28/12/2022 від 28.12.2022 року цей Акт складено на виконання п. 2 Договору та п. 3 Додаткової угоди № 1 (далі - Акт № 1).

Відповідно до Акту № 1 аналіз позовної заяви та первинна консультація Клієнта по справі 0,5 години роботи - 1000 грн., підготовка відзиву на позовну заяву 2,5 години роботи 5 000 грн., участь у судових засіданнях 4 години роботи 8 000 грн., а всього 14 000 грн. Вказана сума підлягає сплаті на протязі 15 днів з дати підписання цього Акту. Своїм підписом даного Акту Клієнт засвідчує, що претензій до виконаних Адвокатом робіт не має.

В той час, з матеріалів справи слідує, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково.

Визнано договір купівлі-продажу металевого гаражу, який розташований на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 , який був вчинений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 16 листопада 2018 року - недійсним.

Повернуто сторони правочину - договору купівлі-продажу металевого гаражу, який розташований на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 до попереднього стану.

В частині вимог про витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 металевого гаражу, який розташований на території будинку АДРЕСА_1 - відмовлено.

Суд вважав, що хоча відповідач частково виграв спір, однак підстав для стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу адвоката не має, оскільки не надано доказів підтвердження фактичної оплати цих послуг.

Колегія суддів звертає увагу на таке.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.1-2 статті 15 ЦПК).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За приписами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6).

Згідно ст. 141 ЦПК України, що закріплює вимоги щодо розподілу судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1, 2).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3).

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку (ч. 4).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8).

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9).

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13).

Аналізуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 137, частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Тобто, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, від 10 листопада 2021 року у справі № 329/766/18.

Крім того в Акті сторони погодили, що гонорар розрахований і погоджений у розмірі 14 000 грн., сплачується адвокату не пізніше 15 днів після підписання Акту приймання-передачі виконаної роботи.

На зазначене, суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку, що відповідач при поданні заяви про ухвалення додаткового рішення від 19.06.2023 року повинен був надати докази про фактичне понесення ним витрат на правову допомогу.

Між тим, у поданій до суду відповіді на заяву про ухвалення додаткового рішення суду щодо судових витрат, позивач звернула увагу також на те, що представником відповідача ОСОБА_1 до закінчення судових дебатів не було зроблено жодних заяв про надання доказів щодо розміру судових витрат.

Згідно із частинами першою та другою статті 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Відповідно до частин першої-другої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Статтею 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15.

Апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції про відмову в ухваленні додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає зміні в частині мотивувальної частини ухвали, оскільки представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Цвігуном А.В. у відзиві на позовну заяву хоча і наведено попередній орієнтовний розрахунок таких витрат, але до закінчення розгляду справи в апеляційному провадженні, представник ОСОБА_1 так і не звернувся до апеляційного суду із заявою про намір надання доказів остаточного розрахунку витрат на правову допомогу та документів про розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити протягом п`яти днів після ухвалення рішення, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що у відзиві на позовну заяву представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Цвігуном А.В. зазначено дослівно, що: «остаточна вартість та опис виконаних робіт (наданих послуг) буде визначено за актом приймання-передачі фактично виконаних робіт у наступному..», що не є тотожним із заявою про подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення у справі.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у пункті 102 постанови від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Відтак, колегія суддів встановивши недотримання відповідачем положень частини восьмої статті 141 ЦПК України в частині належного та своєчасного звернення із заявою про намір подати докази понесення витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення у справі, доходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції про відмову в ухваленні додаткового судового рішення та прийняття постанови про залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду у зв`язку з наявністю відповідних правових підстав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, ст.374, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Цвігуна Андрія Вікторовича задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2023 року про відмову в ухваленні додаткового рішення скасувати.

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Цвігуна Андрія Вікторовича про стягнення судових витрат - залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 01.04.2024 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова