Справа № 161/9463/24
Провадження № 2-о/161/337/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Ленічевої Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця через свого представника звернулась до суду із вказаною заявою.

В обґрунтування вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . З осені 2003 року по момент його смерті вона постійно проживала з останнім та доглядала його. При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по причині того, що місце її реєстрації відмінне від місця реєстрації та проживання батька (місця відкриття спадщини). Спадкоємцями ОСОБА_3 є заявниця та ОСОБА_2 , яка не заявляла своїх прав на спадкове майно.

У вказаній ситуації вирішити питання у позасудовому порядку не виявляється можливим.

З огляду на вказане, ОСОБА_1 просить встановити факт постійного проживання із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 21 травня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.

Від представника заявника надійшла заява про розгляд справи без участі сторони заявника, в якій остання підтримує вимоги та просить їх задовольнити.

Заінтересована особи в письмовій заяві просила здійснювати розгляд справи без її участі, вимоги підтримала.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви у повному обсязі, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а.с.21).

Місцем відкриття спадщини останнього є АДРЕСА_1 . Відомості про складання спадкодавцем заповіту відсутні, спадкова справа після його смерті не заводилась (а.с.26).

Спадкоємцями ОСОБА_3 за законом є ОСОБА_1 (подала заяву про видачу свідоцтва на спадщину за законом) та ОСОБА_2 (не заявляла про своє право на спадкування) (а.с.10-20, 23-24).

З матеріалів справи вбачається, що 22 листопада 2023 року приватним нотаріусом Луцького МНО Валянською Т.П. заявниці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю доказів про її постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З додаткових письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 тривалий час до смерті батька (з осені 2003 року) і на час його смерті дійсно змушена була постійно проживати з ним за адресою: АДРЕСА_1 , по причині того, що ОСОБА_3 не міг самостійно рухатись, готувати їжу, здійснювати дії для життя.

Вказане стверджується також рядом наданих суду письмових доказів (а.с.27-38).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Встановлення заявленого факту необхідно заявниці для реалізації спадкових прав.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, обставини проживання заявника разом із спадкодавцем підтверджуються належними та допустимими доказами.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 78, 81, 89, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 16, 1216, 1258, 1261, 1268, 1296 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 12 червня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк