Справа № 570/6383/23
Номер провадження 2/570/324/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

представника позивача - адвоката Кузьменюк-Волошиної Н.М.,

представника відповідачки - адвоката Теперик О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2023 р. позивач ОСОБА_1 звернувся в Рівненський районний суд Рівненської області з позовом до відповідачки ОСОБА_2 і з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог вх.1349 від 23.01.2024 р. просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дітей: ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 одноразово в розмірі 51 139 грн. 83 коп.

В обґрунтування позову вказує, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2011 року, який розірвано рішенням Рівненського районного суду Рівненської області у справі №570/1141/17 від 18.05.2017 р. Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з вказаним рішенням суду визначено місце проживання малолітніх дітей з батьком ОСОБА_1 . Після розірвання шлюбу відповідачка цікавості щодо їх навчання, розвитку, здоров`я та в цілому до життя дітей не проявляє. Участі у вихованні та додаткових витратах не бере, аліменти на утримання дітей не сплачує.

Відповідач періодично звертається до лікарів для здійснення огляду дітей та лікування, купує їм одяг, участь у даних додаткових витратах відповідачка не бере.

10.07.2019 р. клінікою «СтомаЛюкс» згідно медичної картки стоматологічного хворого, щоденника лікаря та актів наданих послуг ОСОБА_4 були надані медичні стоматологічні послуги на суму 618 грн. та на суму 7841 грн.

Випискою з медичної карти стаціонарного хворого №3987 від 20.06.2022 р. ОСОБА_3 встановлено заключний діагноз J35.3 гіпертрофія мигдаликів одночасно з гіпертрофією аденоїдів та складено план медикаментозного лікування та 16.06.2022 р. у ТзОВ «Подорожник Рівне» аптеці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 здійснено купівлю лікарських засобів на суму 82,37 грн.

Згідно з довідкою лора від 05.12.2022 р. ОСОБА_3 було встановлено діагноз ГРВІ. Гострий лівобічний середній отит. Гострий тубоотит.

03.02.2023 р. лікарем ОСОБА_5 було видано рецепт ОСОБА_3 на МКЛ (м`які контактні лінзи) на 1 місяць.

Згідно з медичною картою 12.07.2023 р. №1041 р. ОСОБА_3 було проведено медичний огляд у зв`язку зі скаргою на погіршення зору на обох очах (більше правому оці) протягом останнього року лікарем ОСОБА_6 встановлено складний міопічний астигматизм обох очей.

19.09.2023 р. та 25.09.2023 р. у ТзОВ «Фармація Рівненщини», аптека №11, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 було здійснено оплату лікарських засобів на загальну суму 720 грн. згідно призначення лікаря ЗПСМ Голишівської амбулаторії ЗПСМ ОСОБА_7 від 18.09.2023 р.

20.09.2023 р. у ТзОВ «Рівнеліки», аптека №19, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 здійснено ще одну оплату на суму 192,29 грн.

В офтальмологічному центрі «Галерея окуляри» 24.09.2023 р. ОСОБА_3 було придбано окуляри для з лінзами, що коригують зір, однофокусні на загальну суму 5470 грн., що підтверджується квитанцією, рецептом на окуляри, виданий лікарем ОСОБА_6 , пакування лінз.

Згідно довідки від 26.09.2023 р., виданої КНП «Центр ПМСД» Медичний простір Голишівської амбулаторії ЗПСМ ОСОБА_4 , 2012 р.н., про те, що він дійсно знаходився на амбулаторному лікуванні у лікаря ЗПСМ Голишівської амбулаторії ЗПСМ ОСОБА_7 з 18.09.2023 р. до 26.09.2023 р. з приводу захворювання гостра респіраторна вірусна інфекція.

Відповідно до довідки 26.09.2023 р., виданої КНП «Центр ПМСД» Медичний простір Голишівської амбулаторії ЗПСМ ОСОБА_3 , 2011 р.н., про те, що вона дійсно знаходилася на амбулаторному лікуванні у лікаря ЗПСМ Голишівської амбулаторії ОСОБА_7 з приводу захворювання гостра респіраторна вірусна інфекція з 18.09.2023 р. до 26.09.2023 р.

Син сторін ОСОБА_8 має тяжке мовленнєве порушення (ЗНМ 1 рівня, сесомоторна алалія). Логопедичним листом вчитель логопед ОСОБА_9 засвідчила той факт, що дитина ОСОБА_4 відвідував логопедичні заняття у зв`язку з мовленнєвими порушеннями з 2018 р. по 2021 р. Дитина потребувала довготривалого навчання через тяжке мовленнєве порушення. Заняття проходили 3 рази на тиждень. Батько ОСОБА_1 активно брав участь у вихованні та навчанні сина щодо виконання домашніх завдань і відвідування логопедичної студії. Це дало змогу вивести дитину з тяжкого мовленнєвого порушення на легкий рівень, що також потребує подальшого контролю та навчання.

Заняття проводилися три рази на тиждень по 30 хв. Ціна одного заняття становила 150 грн. Тато ОСОБА_1 за місяць витрачав по 1800 грн. на логопедичні заняття.

Мама ОСОБА_2 за період 2018-2021 р. жодного разу не цікавилася дитиною та за весь період часу не відвідувала жодного заняття. Тато ОСОБА_1 завжди опікувалися дитиною самостійно.

Розрахунок витрат позивача на логопедичні заняття у зв`язку з мовленнєвими порушеннями з 2018 р. по 2021 р.: 4 роки *12 місяців * 1800 грн. = 86 400 грн. : 2 = 43200 грн., які підлягають до стягнення з відповідачки.

Позивач наводить положення ст. ст. 181, 180, 183, 185 СК України.

Загалом додаткові витрати на медичні послуги та інші витрати, які були надані для дітей сторін становлять 15 872,66 грн., тому відповідачка зобов`язана сплатити на користь позивача частину зазначених витрат, що складає 7939,83 грн. + 43200 грн.= 51139,83 грн.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 22.12.2023 р. відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників.

У відзиві від 26.01.2024 р. на позовну заяву від 11.12.2023 р. відповідачка вказує, що факт подання такого позову вона розцінює як бажання позивача вчинити психологічний тиск на неї, який направлений на позбавлення її батьківських прав щодо спільних з ним дітей, а не на забезпечення інтересів таких дітей.

У провадженні Рівненського районного суду перебуває цивільна справа №570/2666/23 за позовом позивача до неї про позбавлення її батьківських прав. У справі наявний висновок про недоцільність позбавлення її батьківських прав, що затверджений рішенням Зорянської сільської ради виконавчого комітету від 24.08.2023 р. №133.

Протягом п`яти років після розірвання шлюбу у них з позивачем не виникало будь-яких непорозумінь як у вихованні дітей, так і будь-яких непорозумінь щодо витрат на утримання дітей.

Починаючи з 2017 р. у зв`язку із скрутним матеріальним становищем вона їхала на сезонні роботи у Польщу, частину зароблених коштів витрачала на розвиток та лікування дітей, одяг для них, необхідні речі до школи. Вихідні вона проводить з дітьми, оплачує відвідування дітьми розважальних центрів, кінотеатру.

Відповідачка витрачає кошти на необхідні речі для дітей і за увесь період позивач не мав до неї майнових претензій з 2019 р. по 2023 роки, оскільки в неї на утриманні є малолітня дитина від другого шлюбу, яка має хронічне захворювання нервової системи та потребує постійного догляду.

Крім того, позивачем чиняться перешкоди у вихованні та спілкуванні з дітьми.

Позивач, маючи намір виїхати за межі території України, звернувся до суду щодо позбавлення її батьківських прав, стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дітей.

Ухвалою суду від 06.03.2024 р. прийнято до розгляду позовну заяву про стягнення додаткових витрат на дітейу новій редакції, яка долучена до матеріалів справи згідно заяви про збільшення позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені збільшені вимоги та просить їх задовольнити. Крім того, вказала про зловживання стороною відповідача своїми права, а саме щодо неподання відзиву на уточнену позовну заяву зі збільшеними позовними вимогами. Не підтримала клопотання до виклик та допит свідків у судовому засіданні.

У судовому засіданні представник відповідачки позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки 7939,83 грн. в рахунок додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей сторін визнала та заперечила щодо стягнення з відповідачки 43200 грн. витрат на логопедичні заняття сина Ігната, оскільки докази подані стороною позивача в частині вказаних витрат є неналежними та недопустимими. Також не підтримала клопотання до виклик та допит свідків у судовому засіданні.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 Сімейного кодексу України за змістом якої той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Враховуючи, що позивач зазнав додаткових витрат на лікування неповнолітніх дітей, їх необхідність у зв`язку із особливими обставинами, а також те, що відповідачка працездатна, доказів того, що утримує інших осіб, окрім свого малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не надано, та того, що такі витрати превалюють над потребами її неповнолітніх дітей не надала, у зв`язку із чим має матеріальні можливості для оплати додаткових витрат на дітей, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення та з відповідачки підлягає до стягнення половина таких витрат у сумі 51139,83 грн.

Відповідно до ст.ст. 51 Конституції України, статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України).

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6) СК України.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 18.05.2017 р. у справі № 570/1141/17 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 , зареєстрований 17.06.2011 р. Зорянською сільською радою Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 39; визначено місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком.

Неповнолітні діти сторін ОСОБА_3 , 08.09.2011р., та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають з батьком позивачем ОСОБА_1 , що відповідачкою не заперечується.

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Теперик О.В. позовні вимоги в частині додаткових витрат на утримання дітей у розмірі 7939,83 грн. визнала, вказуючи про надання позивачем належних та допустимих доказів щодо понесення ним витрат на лікування дітей, зокрема щодо респіраторних захворювань, лікування у стоматолога та купівлю окулярів.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Тому в цій частині позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Звертаючись з позовними вимогами про стягнення додаткових коштів на утримання сина ОСОБА_12 щодо витрат на логопедичні заняття, позивач ОСОБА_1 свої доводи у цій частині зводить до того, що у зв`язку з поставленим їх спільному сину відповідного діагнозу, на лікування ним було витрачено кошти у сумі 86400 грн., половину яких просить стягнути з відповідачки.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Аналізуючи положення ст. 185 СК України можна дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини, за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Заявляючи вимоги про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність.

Як роз`яснено у пункті 18постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Враховуючи наведене, суд виходить з того, що предметом доказування у справах даної категорії є особливі обставини (розвиток здібностей дитини, її хвороба, тощо) та як наслідок додаткові грошові витрати на дитину, які несе один із батьків, а також розмір таких.

У постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № 640/15771/19 зазначено, що «одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (частина перша статті 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у цій статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення».

Подібні висновки щодо застосування статті 185 СК України викладено у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/20, від 13 липня 2022 року у справі № 766/22653/17.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

З матеріалів справи беззаперечно вбачається, що малолітній син сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в Спеціальній школі №2 в смт.Клевань Рівненської обласної ради, про що свідчить довідка №07-22/26 від 18.04.2023 р.

Позивачу ОСОБА_1 видано логопедичний лист вчителем логопедом ОСОБА_9 , яким остання засвідчила, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ініціативи свого батька ОСОБА_1 відвідували з 2018 р. по 2021 роки логопедичні заняття у зв`язку з мовленнєвими порушеннями у дитини (ЗНМ 1 рівня, сенсоморна алалія); дитина потребувала довготривалого навчання через тяжке мовленнєве порушення. Заняття проходили 3 рази на тиждень. Батько ОСОБА_1 активно брав участь у вихованні та навчанні сина щодо виконання домашніх завдань і відвідування логопедичної студії; це дало змогу вивести дитину з тяжкого мовленнєвого порушення на легкий рівень, що також потребує подальшого контролю та навчання; заняття проводилися три рази на тиждень по 30 хв.; ціна одного заняття становила 150 грн. Тато ОСОБА_1 за місяць витрачав 1800 грн. на логопедичні заняття.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем надано достатні докази на підтвердження наявності додаткових витрат на утримання дитини у сумі 86400 грн. та необхідності таких у зв`язку із особливими обставинами.

Таким чином, оскільки між сторонами склалися конфліктні, напружені відносини, що унеможливило безспірне вирішення між ними питання прийняття участі матері у додаткових витратах, наявні підстави для судового вирішення спірних правовідносин з метою забезпечення інтересів дитини сторін та реалізації батьківських обов`язків відповідачки у таких.

Враховуючи діагноз сина сторін у справі, витрати, що викликані його хворобою та необхідністю відповідного лікування, тобто особливими обставинами, лікування та кошти позивача для цього є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України.

Доводи про те, що позивач не надав доказів понесення ним саме такої суми коштів та відсутність діагнозу для сина саме у медичній картці дитини у контексті безпідставності стягнення витрат на заняття з логопедом на суму 43200 грн. за чотири роки (порівну з обох батьків), суд до уваги не приймає, оскільки сторона відповідачки, володіючи інформацією про стан здоров`я та розвиток сина Ігната, про що неодноразово було заявлено у судовому засіданні, на спростування таких дій не довела суду своє особисте намагання провести огляд сина у відповідних закладах та неможливість такого через відповідні дії чи відношення позивача.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Жодних доказів на спростування своєї позиції у цій частині невизнаних позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на заняття сина Ігната з логопедом протяом чотирьох років до суду відповідачка не подала, так само клопотань про витребування доказів на спростування доводів позивача до суду не заявлено.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей - задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , додаткові витрати на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одноразово в розмірі 51 139 грн. (п`ятдесят одну тисячу сто тридцять дев`ять) гривень 83 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_6 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_7 .

Повне судове рішення складено 03.06.2024 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.