Справа № 752/4934/23
Провадження № 2/752/1061/24
У Х В А Л А

18 березня 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання: Ахмеяна Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження клопотання відповідача ОСОБА_1 про передачу цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за підсудністю до Дзержинського міського суду Донецької області -

в с т а н о в и в:

у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває вказана цивільна справа.

8 березня 2024 року до суду засобами електронного зв`язку відповідачем подано клопотання про направлення даної справи за підсудністю до Дзержинського міського суду Донецької області. Заяву мотивовано тим, що він зареєстрований по АДРЕСА_1 , тому справа має розглядатися за місцем його реєстрації.

Учасники процесу в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду оповіщались у встановленому законом порядку.

Представник позивача подав до суду заяву, в якій заперечив проти направлення справи за підсудністю до Дзержинського міського суду Донецької області, просить справу розглядати без його участі (а.с. 90).

Про причини неявки відповідач ОСОБА_1 не повідомив.

Суд, розглянувши вказане клопотання, вважає, що в його задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За загальним правилом відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.

Положеннями статті 31 ЦПК України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньопереміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.

У постанові від 29 липня 2019 року у справі №409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі ст. 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст.1 цього Закону.

Крім того, у своєму роз`ясненні від 02.09.2022 року Верховний Суд зазначив, що якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як ВПО, то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування. Але якщо такої довідки у переселенця немає, тобто особа з тих чи інших причин не зареєструвалася як ВПО, але все ж хоче подати позов у суд, то, на жаль, у такому випадку позов у найближчий суд особа подати не зможе. В такому випадку переселенці повинні подавати позови в ті суди, яким була визначена територіальна підсудність судів, які залишаються в зоні бойових дій чи в окупації. Виняток встановлення факту смерті. Такі позови, як зазначили у ВС, подаються у будь-який місцевий суд загальної юрисдикції на території України.

Зі змісту поданого клопотання вбачається, що відповідач проживає як внутрішньо переміщена особа за адресою : АДРЕСА_2 з 30 березня 2017 року, що також підтверджується Довідкою № від 30.03.2017 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 23 зв.).

З огляду на вищевикладене, даний позов підсудний Голосіївському районному суду м. Києва, а тому в задоволенні клопотання відповідача слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.31,260,261,354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про передачу цивільної справи за позовом публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за підсудністю до Дзержинського міського суду Донецької області, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею

(частина 2 статті 261 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду (частина 1 статті 353, стаття355 ЦПК України).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (стаття 354 ЦПК України).

Суддя К.Г. Плахотнюк