Справа № 214/8408/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,

у відсутність учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Житлосервіс-КР» звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що виникла по АДРЕСА_1 , що належить відповідачу на праві власності, за період з 01.10.2020 по 30.09.2023 у сумі 5 141,26 грн., та за період з 21.11.2020 по 21.02.2022 інфляційні втрати у сумі 174,13 грн. і 3% річних у сумі 47,88 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань по сплаті за вказані послуги.

Ухвалою суду від 01 листопада 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання сторони не з`явилися, до суду через канцелярію 04.12.2023 надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження по справі на підставі частини 1 статті 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки нею повністю сплачена заборгованість за комунальні послуги, а тому станом на 04.12.2023 відсутній предмет спору. Судове засідання просить провести за її відсутності, судові витрати з неї не стягувати.

Представник позивача ТОВ «Житлосервіс-КР» Савчук С.С. 08.12.2023 звернувся до суду із запереченнями на заяву відповідача, вказавши, що відповідач станом на дату подання позову до суду знала про наявність у неї заборгованості, оскільки ухвалою суду від 11 серпня 2023 року було скасовано судовий наказ за її заявою, тим не менш заборгованість у добровільному порядку не погасила: сплата боргу відбулася після подання позову до суду та відкриття провадження у справі. Крім того, між сторонами залишилися неврегульовані питання, а саме сплата судового збору. Тому наполягає на задоволенні вимог.

У заяві від 15.01.2024 представник позивача просить на підставі частини 3 статті 142 ЦПК України стягнути з відповідача понесені судові витрати у сумі 2 684,00 грн. Розгляд справи провести за його відсутності.

Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому необхідно надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» у контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають передбачені законом процесуальні можливості припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зазначено, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19, від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц, провадження № 61-1807св20, ухвалах Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справа № 520/2224/19-ц, провадження № 61-4067св21, від 13 липня 2022 року у справі № 761/28514/15, провадження № 61-3747св21.

Ураховуючи, що на час відкриття провадження у справі предмет спору існував, між сторонами наявні неврегульовані питання, що підтверджується поданою до суду заявою представника позивача, то відсутні підстави для закриття провадження у справі з підстав передбачених пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постанові від 12 липня 2023 року у справі № 755/12807/19 (провадження № 61-3195св21).

З врахуванням викладеного у заяві представника позивача від 15.01.2024, суд вважає необхідним застосувати положення пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України, відповідно до якого суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Суд також вважає за необхідне роз`яснити позивачу наслідки закриття провадження у справі, передбачені частиною другою статті 256 ЦПК України, згідно якої у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету (частина 2 статті 255 ЦПК України).

Згідно частини третьої статті 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

За таких обставин, враховуючи задоволення вимог позивача відповідачкою після пред`явлення позову до суду, що підтверджується наданою відповідачем до суду копією платіжної інструкції від 04.12.2023 про сплату боргу у сумі 5 363,27 грн., суд вважає необхідним заяву представника позивача задовольнити, стягнувши на користь позивача в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 684,00 грн.

Керуючись ст.ст. 255, 256 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заяву представника позивача повністю.

Закрити провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» () у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 коп.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 15 січня 2024 року.

Суддя А.В. Ткаченко