Справа №443/470/23
Провадження №2/443/27/24
РІШЕННЯ

іменем України

06 червня 2024 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом,

за участю:

представника позивачки ОСОБА_11 ,

відповідачок ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в якій, з урахуванням уточнення суб`єктивного складу відповідачів, просить визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом на 1/8 частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 та дві земельні ділянки розміром 1,9411 га та 0,1577 га відповідно до Державного акта, що належали ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дідусь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його дружина ОСОБА_13 , які до дня смерті проживали у житловому будинку за номером АДРЕСА_1 , який станом на 30.06.1990 відносився до суспільної групи «колгоспний двір», де на той час були прописані та проживали: ОСОБА_14 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_2 , ОСОБА_16 , ОСОБА_3 24.03.2001 на зазначений житловий будинок було видано свідоцтво серія НОМЕР_1 про право спільної часткової власності в рівних долях ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_2 , ОСОБА_14 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , тобто по 1/8 частині кожному. Крім цього, ОСОБА_12 на праві приватної власності належали 2 земельні ділянки: 1,9411 га та 0,1577 га, що знаходяться на території Вибранівської сільської ради. 09.03.2000 ОСОБА_12 заповів все належне йому майно ОСОБА_17 , а ОСОБА_13 14.08.2000 все своє майно заповіла своїй дочці ОСОБА_2 . 29.11.2009 ОСОБА_12 заповів належну йому земельну ділянку площею 2,09888 га ОСОБА_14 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином, на день смерті ОСОБА_12 залишається дійсним заповіт від 09.03.2000. Спадкове майно складається з 1/8 частини житлового будинку з надвірними спорудами у АДРЕСА_1 та двох земельних ділянок відповідно до державного акту на землю за №ЯБ130288 площею 2,0988 га. Приватним нотаріусом Стрийського РНО Подвадцятником І.М. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті дідуся ОСОБА_12 у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів.

Представник відповідачки ОСОБА_4 адвокат Худоба Г.М. подала відзив на позовну заяву (Т.1 а.с.83-84, 176-178), в обґрунтування якого покликаючись на те, що позивачка не вказує коло спадкоємців першої черги, а саме дітей зазначеного вище подружжя: ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_12 . На момент смерті троє з них були непрацездатні, одна за віком і двоє за станом здоров`я, тому троє із вищезазначених осіб мали обов`язкову частку у спадщині, від якої не відмовились, зокрема йдеться про ОСОБА_18 пенсіонерку за віком та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які є інвалідами. Усі доводи позивача жодним чином не підтверджені та не вказують на бажання цивілізовано вирішити даний спір, отже позовні вимоги у заявленому обсязі є безпідставними.

У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав повністю, покликаючись на викладені у ньому обставини, суду пояснив, що позивачка має право на спадщину як спадкоємець, визначений спадкодавцем ОСОБА_12 у заповіті. Оскільки ОСОБА_14 як спадкоємець за заповітом, складеним спадкодавцем ОСОБА_12 пізніше, спадщину (земельні ділянки відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №130288) не прийняла, тому саме вона має право на спадкування за заповітом на ці земельні ділянки.

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заперечили проти задоволення позову.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про визнання позову та розуміння наслідків такого визнання.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у судове засідання повторно не з`явилися, хоч про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подали, правом на подання відзиву не скористалися.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.

Представником позивачки подано заяву про направлення уточненої позовної заяви (Т.1 а.с.99), заяву про відкладення підготовчого засідання (Т.1 а.с.117), заяву про розгляд підготовчого засідання за його відсутності та незаперечення проти призначення справи до судового розгляду (Т.1 а.с.152), заяву про призначення справи до судового розгляду (Т.1 а.с.197), заяву про долучення доказів (Т.2 а.с.39).

Представником відповідачки ОСОБА_4 подано клопотання про відкладення розгляду справи (Т.1 а.с.51), заяву про відкладення підготовчого засідання (Т.1 а.с.153), клопотання про відкладення розгляду справи (Т.1 а.с.196, Т.1 а.с. 214, Т.1 а.с.247).

Відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_8 подано заяви про визнання позову та розуміння наслідків такого визнання (Т.1 а.с.48, 49, 74, 76, 137, 145, 147).

Відповідачкою ОСОБА_4 подано заяву про надання на ознайомлення матеріалів справи (Т.2 а.с.15)

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 27.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (Т 1 а.с.29-30).

Ухвалами підготовчого засідання від 25.04.2023, 31.07.2023, 05.10.2023 відкладено підготовче засідання (Т.1 а.с.54-55, Т.1 а.с.118-119, Т.1 а.с.155-156).

Довідкою від 15.06.2023 справа знята з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному (Т.1 а.с.102).

Ухвалою підготовчого засідання від 18.12.2023 закрито підготовче провадження у справі і призначено її до судового розгляду по суті (Т.1 а.с.198-199).

Ухвалою судового засідання від 25.01.2024, 02.04.2024 відкладено розгляд справи (Т.1 а.с.215-216, Т.1 а.с.248-249).

Також, судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №443/470/23 відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 (Т.1 а.с.67, 68, 69, 70, 71, 72, 73, 96, 97, 98, 131).

Позиція суду.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 27.04.2001 та довідки ВК Ходолрівської міської ради від 20.02.2023 в цілому житловий будинок, розташований у АДРЕСА_2 дійсно належить ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_2 , ОСОБА_14 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в рівних долях кожному на праві спільної часткової власності (Т.1 а.с.12).

ОСОБА_25 та ОСОБА_17 зареєстрували шлюб 23.10.2015, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 23.10.2015. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_26 » (Т.1 а.с.7).

ОСОБА_17 народилася ІНФОРМАЦІЯ_13 і її батьками є ОСОБА_27 та ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про народження від 23.02.2023 (Т.1 а.с.6).

ОСОБА_14 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Вибранівка Жидачівського району Львівської області, ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Бринці-Церковні Жидачівського району Львівської області, ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Бринці-Церковні Жидачівського району Львівської області, що вбачається з свідоцтв про смерть від 03.02.2016, 02.05.2019, 24.02.2022 (Т.1 а.с.8, 9, 10).

Відповідно до заповіту від 09.03.2000, зареєстрованого у реєстрі за №53 ОСОБА_12 заповів все його майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті і на що він за законом матиме право своїй онуці ОСОБА_17 (Т.2 а.с.17).

За змістом заповіту від 14.08.2000 ОСОБА_13 заповіла все її майно, де б воно не було і з чого б не складалося, земельний і майновий паї і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона за законом матиме право своїй дочці ОСОБА_2 (Т.2 а.с.16).

Згідно із заповітом від 10.11.2010, зареєстрованого у реєстрі за №93, ОСОБА_12 заповів середню земельну частку (пай), посвідчену Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №130288, площею 2,0988 га, розташованої на території Вибранівської сільської ради своїй дочці ОСОБА_14 , 1964 р.н. (Т.2 а.с.18).

Довідками огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №332566 та 12 ААБ №338321, проведеного повторно, встановлено, що ОСОБА_7 є інвалідом третьої групи загального захворювання, ОСОБА_8 є інвалідом другої групи загального захворювання (Т.1 а.с.179, 180).

Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №130288 та Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку ОСОБА_12 на підставі розпорядження голови Жидачівської райдержадміністрації від 10.09.2004 №615 є власником земельної ділянки площею 2,0988 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Вибранівської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №02184. З Плану меж земельної ділянки, який є графічним доповненням зазначеного Державного акта, вбачається, що до складу згаданої земельної ділянки загальною площею 2,0988 га входять дві відокремлені земельні ділянки земельна ділянка площею 1,9411 га з кадастровим номером :01:000:0157 та земельна ділянка площею 0,1577 га з кадастровим номером :02:000:0447 (Т.1 а.с.21-23, 24-26, Т.2 а.с.19).

За змістом довідок ВК Ходорівської міської ради від 31.01.2023, 20.02.2023 та 08.03.2023 ОСОБА_12 дійсно був прописаний та постійно проживав в АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . на день смерті ОСОБА_12 за вказаною адресою були зареєстровані: дружина ОСОБА_13 , дочка ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_5 , зять ОСОБА_28 , онук ОСОБА_29 , онук ОСОБА_3 , онук ОСОБА_30 , онук ОСОБА_1 , правнучка ОСОБА_31 . У Вибранівській сільській раді від його імені посвідчено заповіт в користь ОСОБА_17 за №53 від 09.03.2000 та в користь ОСОБА_14 за №93 від 10.11.2010. Заповітом за №93 від 10.11.2010, заповіт №53 від 09.03.2000 не змінювався і не скасовувався та на день смерті заповідальника жоден із заповітів не змінювався і не скасовувався (Т.1 а.с.16, 19, 20).

Довідкою від 28.04.2023 приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем на спадщину за заповітом на житловий будинок після смерті дідуся ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкова справа №92/2019 від 04.09.2019 (Т.2 а.с.40).

Відповідно до Технічного паспорта від 01.03.2023 за адресою АДРЕСА_1 знаходиться: житловий будинок А-1, загальною площею 69,7 кв.м., житловою площею 34,1 кв.м., разом з приналежними господарськими будівлями і спорудами (сараями Б1, В1, Е1, Є1, Ж1, вбиральнею Д, погребом Г, огорожами №1, №3, №4, воротами №2, №6, хвіртками №5, №7, колодязем №8) (Т.1 а.с.14-15, Т.2 а.с.41- 44).

Витягом зі Спадкового реєстру №77014731 від 20.05.2024 встановлено, що після смерті ОСОБА_14 спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (Т.2 а.с.45).

Згідно з Довідкою ВК Ходорівської міської ради №184 від 14.05.2024, ОСОБА_1 на підставі рішення Львівського облвиконкому №256 від 19.09.1989 село Бринці-Церковні, раніше приєднане до села Вибранівка було відновлено і підпорядковано Вибранівській сільській раді Жидачівського району Львівської області. Приватні будівлі, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 знаходяться за однією і тією ж адресою (Т.2 а.с.46).

Довідкою від 17.05.2023 приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області встановлено, що ОСОБА_1 подала заяву на прийняття спадщини за заповітом після смерті дідуся ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_14 за №534 є ще дружина померлого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_15 та посвідчений заповіт від 10.11.2010 за №93 на земельний пай в користь ОСОБА_14 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадкова справа №92/2019 від 04.09.2019 (Т.2 а.с.47).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №57427687 від 04.09.2019, після смерті ОСОБА_12 зареєстровано спадкову справу №92/2019 приватним нотаріусом Подвадцятником І.М. 04.09.2019 (Т.2 а.с.48).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права власності на майно у порядку спадкування за заповітом та перешкоди у належному юридичному оформленні цього права у позасудовому порядку через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачці у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину.

Норми права, які застосував суд.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Так, згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За змістом частини 1 статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка) (частина 1 статті 1241 ЦК України).

Згідно з приписами частини 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина 1 статті 1272 ЦК України).

Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Також, судом враховано положення статей 1216, 1218, 1220, 1225, 1233, 1254 ЦК України, які визначають поняття спадкування, склад спадщини, відкриття спадщини, спадкування права на земельну ділянку, поняття заповіту та право заповідача на скасування та зміну заповіту.

Крім цього, суд враховую рішення Конституційного Суду України від 11 лютого 2014 року № 1-рп/2014 (у справі № 1-1/201), відповідно до якого в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності.

Зважаючи на вимоги частини 4 статті 263 ЦПК України, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі № 369/3186/17 (провадження № 61-42486св18) зазначено, що при складенні заповідачем декількох заповітів може мати місце їх «конкуренція», оскільки необхідно з`ясувати, який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно. Аналіз частини другої та третьої статті 1254 ЦК України дозволяє констатувати, що законодавець для випадку, коли заповідачем складено декілька заповітів, передбачив правила, що повинні враховуватися для того, щоб визначити який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно. Такі правила полягають в тому, що: по-перше, внаслідок складення нового заповіту відбувається втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт повністю суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі останнього заповіту; по-друге, внаслідок складення нового заповіту відбувається часткова втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт частково суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт тільки частково скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі двох заповітів. Тлумачення частини третьої статті 1254 ЦК України свідчить, що складення нового заповіту, яким зменшено обсяг спадкової маси, порівняно з попереднім, але не змінено спадкодавця, скасовує попередній заповіт у відповідній частині, оскільки спадкодавець визначив спадкоємця тільки щодо частини спадщини.

Окрім наведених норм права, суд зважає на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені у пунктах 19, 25 постанови від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за змістом яких: той зі спадкоємців, який має право на обов`язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов`язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

Узагальнені фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що ОСОБА_12 на час відкриття спадщини (день його смерті) належала на праві спільної часткової власності 1/8 частина житлового будинок по АДРЕСА_1 та земельна ділянка загальною площею 2,0988 га, яка складається з двох земельних ділянок земельна ділянка площею 1,9411 га з кадастровим номером :01:000:0157 та земельна ділянка площею 0,1577 га з кадастровим номером :02:000:0447, яка розташована на території Вибранівської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №130288.

За життя ОСОБА_12 зробив особисте розпорядження, склавши відповідні заповіти, а саме: 09.03.2000 заповів все його майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті і на що він за законом матиме право своїй онуці ОСОБА_17 , а 10.11.2010 заповів середню земельну частку (пай), посвідчену Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №130288, площею 2,0988 га, розташовану на території Вибранівської сільської ради своїй дочці ОСОБА_14 .

На час смерті ОСОБА_12 зазначені заповіти не змінювалися і не скасовувалися.

Спадкоємцями, визначеними у заповітах, є ОСОБА_32 та ОСОБА_14 .

Спадкоємцями за законом першої черги на час смерті ОСОБА_12 були дружина ОСОБА_13 та їхні діти ОСОБА_2 , ОСОБА_14 (її син ОСОБА_3 за правом представлення), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . При цьому, ОСОБА_13 на час смерті чоловіка ОСОБА_12 була непрацездатною за віком, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані інвалідами у встановленому законом порядку.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Оцінивши аргументи сторін, суд зауважує, що з огляду на час смерті ОСОБА_12 . спадкування відбулося за правилами, встановленими ЦК України.

ОСОБА_12 за життя склав два заповіти, які на момент відкриття спадщини (день його смерті) залишалися чинними, що підтверджується матеріалами справи.

Однак, склавши новий заповіт спадкодавець ОСОБА_12 зменшив обсяг спадкової маси (в частині земельної ділянки загальною площею 2,0988 га відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №130288), яка входила у загальну спадкову масу в попередньому заповіті, визначивши нового спадкоємця ОСОБА_14 , тим самим скасувавши попередній заповіт у цій частині. У решті попередній заповіт залишився без змін.

Єдиним спадкоємцем за попереднім заповітом визначено ОСОБА_33 , яка вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на час її відкриття постійно проживала разом з спадкодавцем ОСОБА_12 і не заявляла про відмову від спадщини.

Водночас, суд зауважує, що на час відкриття спадщини також були наявні непрацездатна дружина ОСОБА_12 ОСОБА_13 , а також їхні діти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які визнані інвалідами у встановленому законом порядку, відтак ці особи в силу приписів частини 1 статті 1241 ЦК України мали право на обов`язкову частку у спадщині і спадкували, незалежно від змісту заповіту.

Однак, суд зазначає, що особи, які мають право на обов`язкову частку у спадщині спадкують її за загальними правилами, встановленими КНИГОЮ ШОСТОЮ ЦК України.

Так, дружина спадкодавця ОСОБА_12 ОСОБА_13 постійно проживала разом з ним на час відкриття спадщини і не заявляла про відмову від неї, що підтверджується матеріалами справи, а відтак в силу положень частини 3 статті 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину в частині обов`язкової частки.

З аналізу змісту частини 1 статті 1241 ЦК України випливає, що ОСОБА_13 мала право на половину частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом. Зважаючи на кількість спадкоємців першої черги за законом, розмір цієї частки складає 1/160.

Фактичних даних, які б свідчили про те, що спадкоємці ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прийняли спадщину у визначені Законом способи (проживали постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не відмовлялися від спадщини або подали у шестимісячний строк заяву нотаріусу про прийняття спадщини), матеріали справи не містять, а відтак вони вважаються такими, що не прийняли спадщину.

Наведені обставини дозволяють суду виснувати, що ОСОБА_32 має обґрунтоване право власності на 19/160 частини житлового будинку разом з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , однак позбавлена можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій.

Що стосується спадкового майна в частині земельної ділянки загальною площею 2,0988 га відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №130288, то як зазначалося судом вище, це майно увійшло у новий заповіт ОСОБА_12 , у якому спадкоємцем було визначено іншу особу ОСОБА_14 . Таким чином, на це спадкове майно ОСОБА_32 не може претендувати як спадкоємець за заповітом, так як попередній заповіт, у якому її визначено спадкоємцем, скасовано в частині зазначеного майна, відтак позов в частині вимог про визнання за позивачкою права власності на згадану земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_12 є необґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право ОСОБА_1 не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1233, 1235, 1236, 1241, 1254, 1268, 1272 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: Львівська область, Стрийський район, с.Бринці-Церковні, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: Львівська область, Стрийський район, с.Жирова), ОСОБА_3 (місце проживання: Львівська область, Стрийський район, с. Бринці-Церковні), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 (місце проживання: Львівська область, Стрийський район, с.Чижиків), ОСОБА_6 (місце проживання: Львівська область, Стрийський район, с.Берездівці), ОСОБА_7 (місце проживання: Львівська область, Львівський район, с. Підмонастир), ОСОБА_8 (місце проживання: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_9 (місце проживання: Львівська область, Стрийський район, с. Бринці-Церковні), ОСОБА_10 (місце проживання: Львівська область, Стрийський район, с. Бринці-Церковні) про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_12 на 19/160 частини житлового будинку разом з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 17 червня 2024 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів