Дата документу 07.08.2024Справа № 554/2653/24
Провадження № 2/554/3439/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючий суддя - Сініцин Е.М.,

за участю секретаря Лазоренко В.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач АТ «Сенс Банк» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31.05.2021 року між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду про надання споживчого кредиту та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631672060.

Позивач зазначає, що ним виконано зобов`язання за договором та надано позичальнику грошові кошти у розмірі 112 600,00 грн.

Крім того, позивач вказує, що 12.08.2022 року його найменування було змінено на АТ «Сенс Банк», про що внесено відповідний запис до ЄДРЮО ГО та ФОП 30 листопада 2022 року.

У порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 28.02.2023 року має заборгованість за кредитом 240 920,70 грн.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 240 920,70 грн..

Представник позивача про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, представник відповідача направив до суду відзив, у якому зазначив про те, що позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів, які підтверджували б погодження та підписання сторонами умов кредитного договору, та, відповідно, його укладання; позивачем не надано кредитного договору № 631672060; відсутність письмового погодження істотних умов кредитного договору передбачених ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» свідчить про те, що він не є укладеним; єдиним доказом підписання кредитного договору позивач називає «Довідку про ідентифікацію» яка за своїм змістом не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи, підписана невідомою особою та ймовірно, може бути підробленим офіційним документом, який був використаний позивачем задля покращення своєї правової позиції; розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості, що у свою чергу не тільки не підтверджує обставини невиконання кредитного зобов`язання, а й спростовує обставину виконання кредитного зобов`язання Банком.

Суд, заслухавши сторони, повно та всебічно дослідивши надані докази, приходить до наступних висновків.

Ст. 11 ч. 2 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір створює певні права та зобов`язання сторін.

Відповідно до положень ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

В ч.1 ст. 610 ЦК України закріплено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Позивач, звертаючись до суду, вказує, що між сторонами 31.05.2021 року було укладено угоду про надання споживчого кредиту та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631672050.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що саме зазначену угоду позивач вказує у якості кредитного договору, що укладений між сторонами, та за яким позивач просить суд стягнути заборгованість.

Однак, матеріали позовної заяви не містять вказаної угоди, що укладена між сторонами. Тому, суд погоджується з позицією відповідача, що позивачем не надано Кредитного договору № 631672060.

Більш того, Ухвалою суду від 20.06.2024 року були витребувані оригінали письмових

доказів: кредитний договір № 631672060 (з додатками та довідкою про ідентифікацію клієнта); розрахунок суми заборгованості по Кредитному договору №631672060; виписка про Рух коштів по рахунку, але позивач не забажав їх долучити до справи.

Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України - у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Суд, на підставі ч.10 ст.84 ЦПК України, здійснює розгляд справи за наявними в ній доказами.

Позивачем, на підтвердження договірних відносин між сторонами надано «Пропозицію на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії», Довідку про ідентифікацію, розрахунок заборгованості за кредитом та виписку по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 31.05.2021 року по 28.02.2023 року.

Дослідивши надані докази, суд вказує на наступне.

Так, «Пропозиція на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії», що надана позивачем, не містить жодних ознак її підписання сторонами, не містить істотних умов місця її укладання, попри наявності реквізитів для такого зазначення а також дати її укладання, та жодним чином не вказує на укладання угоди про надання споживчого кредиту та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631672060.

Довідка про ідентифікацію зазначення одноразового ідентифікатора містить дату його відправки позичальнику та номер телефону, на який було відправлено вказаний ідентифікатор.

З Розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що сума боргу, яку просить стягнути позивач - 240 920,70 грн., відрізняються від суми, зазначеної у розрахунку заборгованості - 240 920,66 грн..

Виписка по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 31.05.2021 року по 28.02.2023 року вказує на рух коштів по кредитній картці, на яку за твердження позивача було видано кредитні кошти.

Дана Виписка не підтверджує розмір заборгованості, що заявлений позивачем 240 920, 70 грн., з яких 158 755,42 грн. тіло кредиту; 75 817,28 грн. прострочене тіло кредиту; 6 347,96 грн. відсотки за прострочення заборгованості, оскільки в ній зазначено, що «існує заборгованість у розмірі 75 817,28 грн. та несанкціонована заборгованість у розмірі 10 566,80 грн.».

Так, суд, оцінивши вказані докази зазначає, що з їх сукупності не вбачається обставин укладання кредитного договору між сторонами.

Суд погоджується із доводами представника відповідача, що позивачем не виконано Ухвалу суду від 20.06.2024 року та, відповідно, не надано кредитного договору №631672060, який є джерелом походження спірної заборгованості, та першочерговим належним, допустимим та достовірним доказом, що вказує на її виникнення.

Стосовно «Довідки про ідентифікацію» суд також погоджується з доводами представника відповідача, що вказаний документ не відповідає фактичним обставинам справи, однак суд вказує, що така невідповідність виникла внаслідок ненадання позивачем кредитного договору, який містить зазначення одноразового ідентифікатора, що був використаний під час його укладання згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відтак зазначена довідка, за відсутності кредитного договору є неналежним доказом, а враховуючи відсутність в ній джерела походження зазначених в ній даних, а саме номеру мобільного телефону, який нібито належить відповідачу, та який, крім іншого, відрізняється від номеру телефону, що вказаний позивачем у позовній заяві на виконання п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України суд визнає вказаний доказ також недопустимим.

Суд приймає до уваги доводи відповідача стосовно розбіжностей у найменуванні позивача, що випливають і зазначеної довідки, однак вказує, що вказані відомості не впливають на позицію суду відносно доказу, що визнаний неналежним та недопустимим.

Стосовно розрахунку заборгованості суд зазначає, що вказаний доказ є допустимим, проте не є належним внаслідок розбіжностей у сумі заборгованості; зазначений доказ слугує джерелом

складу заборгованості, періоду її формування та арифметичного підтвердження вірності визначення обсягу позовних вимог, однак в той же час, як було вищезазначено, такий доказ окремо не є джерелом заборгованості та окремо від сукупності інших належних та допустимих доказів, у тому числі кредитного договору, не може слугувати беззаперечним підтвердженням виникнення правовідносин між сторонами, а відтак і наявності заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, враховуючи те, що відповідачем не доведено обставин укладання кредитного договору між сторонами, а відповідачем спростовано надані позивачем докази, суд вважає позов необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Враховуючи відмову у позові, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.12,13,81,229,263-265, 268, 280 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У позові акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:

Позивач акціонерне товариство «Сенс Банк», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, код в .

Відповідач ОСОБА_1 , дата народження не відомо, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Е.М. Сініцин.