Справа №: 398/1738/23
провадження №: 2-др/398/9/24
"28" березня 2024 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Молонової Ю.В.,
при секретарі Борозні Л.М.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідачки ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрія заяви представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішенняу цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про звільнення від сплати аліментів, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, повернення безпідставно набутого майна,
14 березня 2024 року було винесено рішення, яким позов ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про звільнення від сплати аліментів, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, повернення безпідставно набутого майна задоволено частково. Звільнено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стягуються на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.07.2021, справа № 398/4068/20, починаючи від дня пред`явлення позову, тобто з 25.03.2023. В іншій частині позову відмовлено.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав заяву про ухвалення додаткового рішення, посилався на підстави, викладені в заяві.
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні в судовому засіданні підтримала заяву представника ОСОБА_5 , проти задоволення заяви представника ОСОБА_1 заперечувала.
Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, у заяві про ухвалення додаткового рішення просила розгляд дану заяву без їх участі.
У відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.
14.03.2024 по даній справі було прийнято рішення, яким вимоги позовної заяви ОСОБА_6 задоволено частково. Звільнено ОСОБА_3 від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , що стягуються на користь ОСОБА_2 , на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.07.2021, справа № 398/4068/20, починаючи від дня пред`явлення позову, тобто з 25.03.2023. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі по 536,80 грн. з кожного. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Таким чином, із трьох позовних вимог позивача було задоволено одну.
Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи та підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Водночас, в силу вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів.
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Щодо доводів представника позивача про укладання договору про надання правової допомоги ОСОБА_2 , в інтересах сина, суд зазначає наступне.
Оскільки, до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні положення цивільного законодавства про договір, то форма надання такої згоди може бути наступною.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Також, відповідно до приписів статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Таким чином, вище наведені правові норми чітко встановлюють, що у випадку надання захисником допомоги клієнту за договором, укладеним з іншою особою в інтересах клієнта, письмова згода клієнта на надання йому правничої (правової) допомоги має бути отримана адвокатом.
Проте, чинне законодавство не встановлює чітких вимог до оформлення такої згоди, отже, вона може бути довільної форми, однак з її змісту повинно бути зрозумілим, що клієнт погоджується на його захист конкретним адвокатом.
Викладення зазначеної згоди у письмовій формі передбачає фіксування її змісту у документі (у тому числі електронному), у листі, телеграмі, за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку, факсимільного відтворення за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, а також за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем.
За таких обставин, суд не приймає зазначені доводи представника позивача.
Інтереси позивача ОСОБА_6 представляв адвокат Стеценко Ю.В. на підставі договору про надання правової (правничої допомоги від 03.03.2021. Додатковою угодою до договору визначено вартість послуг адвоката (т.1 а.с.25-26).
Однак, суд вважає, що розміри витрат позивача та відповідача на професійну правничу допомогу є значно завищеними.
У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.
Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.
У постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 Верховний Суд, аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану стороні під час розгляду справи у суді першої інстанції, врахував, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною.
Також Верховним Судом у додатковій постанові від 28 вересня 2023 року у справі № 639/5752/20 висловлена правова позиція, згідно якої «визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, до складу таких витрат відповідач включив витрати на підготовку заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 639/5752/20 (2 години), яка відповідно до вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України фактично є заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги. У той же час відповідно до підпункту в) пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції здійснює саме розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. У зв`язку з чим витрати на підготовку заяви про ухвалення додаткового рішення не підлягають відшкодуванню за рахунок ТОВ «ФК «Прайм Альянс».
З урахуванням переліку наданих послуг адвокатом Стеценком Ю.В., виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає необхідним зменшити понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу до 10 000 грн.
Також, з урахуванням переліку наданих послуг адвокатом Харутою В.А., виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає необхідним зменшити понесені відповідачем ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу до 10 000 грн.
При прийнятті такого рішення судом також враховані вимоги ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України, складність вказаної справи, що адвокати є кваліфікованими юристами з повною вищою юридичною освітою, які мають стаж роботи в галузі права не менше двох років, а тому складання позовної заяви, відзиву на позов, клопотань та пояснень по справі не потребувало значного часу.
Враховуючи, що одна позовна вимога (про звільнення від сплати аліментів) задоволена, в задоволені інших двох позовних вимог (про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та повернення безпідставно набутого майна) відмовлено, то з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати на правову допомогу в розмірі по 1666,66 грн. з кожного.
В свою чергу, враховуючи, що в задоволені двох позовних вимог з трьох було відмовлено, то з позивача на користь відповідача ОСОБА_4 необхідно стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 6666,66 грн.
Щодо вимоги представника позивача про розподіл судових витрат позивача, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи та підготовки до її розгляду, суд зазначає наступне.
Позивачем на підтвердження зазначених витрат надано квитанції на загальну суму 449 грн. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідачів на користь позивача підлягають стягнення судові витрати в розмірі по 74,83 грн. з кожного (33,33% від 449 грн = 149,66 грн.; 149,66 / 2 = 74,83 грн.).
За таких обставин, враховуючи положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача ОСОБА_4 необхідно стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 4925,17 грн., звільнивши відповідача ОСОБА_4 від обов`язку сплачувати на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 1666,66 грн. та інші судові витрати, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи та підготовки до її розгляду, в розмірі 74,83 грн.
Щодо вимоги представника позивача про розподіл витрат по сплаті судового збору, суд зазначає, що рішенням від 14.03.2024 було вирішено питання про розподіл зазначених витрат, а тому в задоволені заяви в цій частині слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -
Ухвалити по справі за позовом ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про звільнення від сплати аліментів, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, повернення безпідставно набутого майна, додаткове рішення.
Заяви представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені витрати, пов`язані з розглядом справи, в розмірі 1741 (одна тисяча сімсот сорок одна) гривень 49 коп., які складаються з витрат на правову допомогу та витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи та підготовки до її розгляду.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 4925 (чотири тисячі дев`ятсот двадцять п`ять) гривень 17 коп.
В задоволенні решти вимог заяв про ухвалення додаткового рішення відмовити.
На додаткове рішення може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст додаткового рішення складено 02.04.2024.
Суддя Ю.В. Молонова