Справа № 202/7116/24
Провадження № 2-з/202/56/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

06 червня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Бєсєди Г.В., за участю секретаря Назаревич І.Л., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії відносно майна в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Забара А.В. звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Представником ОСОБА_1 - адвокатом Забарою А.В. подано також заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії у відношенні майна, в тому числі заборонити укладення будь-яких угод у відношенні вказаного майна яке є предметом позову, а саме: 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 34, 6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; транспортного засобу марки «NISSAN ROGUE», 2019 року випуску, об?єм двигуна - 1997 см. куб, VIN-код НОМЕР_1 ; транспортного засобу марки «MAZDA CX-3», 2018 року випуску, об?єм двигуна 1998 см. куб, VIN-код НОМЕР_2 ; земельної ділянки з кадастровим номером :01:020:0181 з загальною площею 0.0637 та, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що предметом позову є поділ майна подружжя, яке було набуте за час шлюбу. Позивач має побоювання, що відповідач здійсніть дії, направленні на відчуження даного майна. 3 огляду на те, що позивач звертається до суду із позовом про поділ 1/3 частки квартири, транспортних засобів та земельної ділянки, позивач вважає, що існують всі підстави для забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії у відношенні вказаного майна, оскільки щодо такого майна є судовий спір, таке майно перебуває у володінні відповідача, в тому числі документи на таке майно також перебувають у відповідача, яка може розпорядитись таким майном, шляхом відчуження. Крім того, заборона вчиняти будь-які дії у відношенні майна не перешкоджає використанню майна, а тому відповідач матиме змогу користуватись зазначеним майном до вирішення позову по суті.

Ознайомившись із змістом заяви про забезпечення позову та доданими до заяви документами, суд приходить до такого.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Предметом позову по даній справі є поділ майна подружжя.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

З огляду на вищенаведене та беручи до уваги те, що між сторонами виник спір щодо нерухомого та рухомого майна, та невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони здійснювати реєстраційні дії щодо вказаного майна може призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, оскільки відповідач може відчужити на користь третіх осіб зазначене під час вирішення спору.

Невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду та поновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Наявність чи відчутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Однак, позивачем в заяві про забезпечення позову не зазначено, яким саме чином невжиття заходів забезпечення позову в частині заборони вчиняти будь-які дії у відношенні вказаного майна, зробить неможливим виконання рішення суду в разі його ухвалення на користь позивача. Крім цього, предметом спору є визнання за позивачем права власності на частину спільного майна, а не порядок користування спільним майном, а тому заява про забезпечення позову в частині заборони вчиняти будь-які дії у відношенні вказаного майна задоволенню не підлягає.

Суд вважає, що забезпечення позову шляхом заборони вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого та рухомого майна є цілком співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки між сторонами дійсно існує спір щодо вказаного майна, та таким, що відповідає ефективному захисту прав позивача, не порушуючи при цьому балансу інтересів сторін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 157, 260-261, 263, 354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії відносно майна в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, ТСЦ, - вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 22.09.2017; транспортного засобу марки «NISSAN ROGUE», 2019 року випуску, об?єм двигуна - 1997 см. куб, VIN-код НОМЕР_1 ; транспортного засобу марки «MAZDA CX-3», 2018 року випуску, об?єм двигуна 1998 см. куб, VIN-код НОМЕР_2 ; земельної ділянки з кадастровим номером :01:020:0181 з загальною площею 0.0637 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

У іншій частині заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда