Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3206/23 Головуючий у 1-й інст. Коцюби О.М.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Борисюка Р.М., Трояновської Г.С.,

розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №285/3206/23 за позовом а позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 квітня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Коцюби О.М. в м. Звягелі,

в с т а н о в и в :

У травні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за договором позики № від 28 грудня 2021 року в розмірі 54202,50 грн., з яких: 9000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 45202,50 грн - сума заборгованості за відсотками.

В обґрунтування позову зазначає, що 28 грудня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір позики №, шляхом підписання акцепту оферти від 28.12.2021 на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту від 28.12.2021 та отримання кредиту згідно заявки анкети, та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника. Вказує, що при укладенні договору позики були передбачені всі його істотні умови, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору.

Зазначає, що 24.11.2022 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24/11-22, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а останнє приймає належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Вказує, що відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 54202,50 грн., з яких 9000,00 грн заборгованості за основною сумою боргу та 45202,50 грн заборгованості за відсотками. Зазначає, що всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Вказує, що після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. Відтак, зазначає, що відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за договором позики № від 28 грудня 2021 року в розмірі 54202,50 грн. Враховуючи вищевикладене просило задовольнити позов в повному обсязі.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 квітня 2024 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за договором позики № року у розмірі 54202 грн. 00 коп., яка складається з: сума заборгованості за основною сумою боргу - 9000,00 грн; сума заборгованості за відсотками - 45202,50 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить його змінити зменшивши стягнуту суму заборгованості до 12150,00 грн, з яких 9000,00 грн - сума кредиту, 3150,00 грн відсотки за користування кредитом. Здійснити розподіл судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог та стягнути витрати на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції в розмірі 7875,84 грн. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що згідно кредитного договору № /3 від 28.12.2021 відповідач отримав кредит в сумі 9 000,00 грн, строком на 20 днів з остаточним терміном повернення не пізніше 16.01.2022 року. Також з матеріалів справи слідує, що відповідач зобов`язання з повернення кредитів не виконав, грошові кошти не сплачував, у зв`язку з цим за ним утворилась заборгованість з повернення кредитних коштів в розмірі 9 000,00 грн. Відповідач у відповідності до кредитного договору № /3 від 28.12.2021 зобов`язаний був сплатити проценти за користування кредит з 28.12.2021 по 16.01.2022 за кожен день в розмірі 1,75 % від суми кредиту 9 000,00 грн за кожен день, а всього 3150,50 грн. (виходячи з розрахунку: 9000 грн (тіло кредиту) х 1,75% (базова відсоткова ставка) х 20 день (строк позики)). Матеріали справи не містять інших доказів зміни умов Договору в частині строку надання кредиту. Позовна заява також не містить посилань на такі обставини. Тобто, право нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося ТОВ «Інфінанс» зі спливом строку дії договору 16 січня 2021 року, тому починаючи із зазначених дат, товариство не мало право нараховувати проценти за користування кредитом. У свою чергу ТОВ «Інфінанс» нарахувало проценти за позикою в значно більшому розмірі та відступило право вимоги процентів у таких розмірах позивачу. При цьому в позовній заяві не наведено підстав такого розрахунку процентів. А доданих до позовної заяви розрахунок заборгованості за кредитним договором містять виключно суми процентів, права вимоги яких були передані відповідачу ТОВ «Інфінанс». Позивачем не надано детального розрахунку з простроченої заборгованості за процентами в сумі 45 202,50 грн, яку просить стягнути з відповідача, із зазначенням за який період була нарахована та за якою відсотковою ставкою. З урахуванням наведеного, розрахунок позивача про стягнення з ОСОБА_1 процентів за кредитом у розмірі 45 202,50 грн, нарахованих унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування (16.01.2022), суперечить вимогам вищевказаного закону та сталій судовій практиці в Україні.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 28.12.2021 ТОВ «Інфінанс» було запропоновано ОСОБА_1 прийняти умови Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/3 27.12.2021 на наступних умовах: розмір кредиту 9000,00 грн., строк користування кредитом 20 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; річна відсоткова ставка 638,75%, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 12150,00 грн за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; реальна річна процентна ставка становить 23810,65%, за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; номінальна відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, застосовується у випадках передбачених Правилами; номінальна річна відсоткова ставка 638,75%, застосовується у випадках передбаченими Правилами; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 12150,00 грн при використанні номінальної відсоткової ставки; реальна річна процентна ставка за кредитом становить 23 810,65%, при використанні номінальної відсоткової ставки; максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов договору або скасування програми лояльності, максимальна річна відсоткова ставка 1277,5%, застосовується за умови неналежного виконання умов договору, або скасування програми лояльності. У разі прийняття цієї пропозиції укласти договір та з моменту підписання ним акцепту про прийняття цієї оферти, всі подальші правочини з ТОВ «Інфінанс» вважатимуться такими, що укладені з наміром створити правові наслідки, що обумовлені договором.

Вказана оферта підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором директора ТОВ «Інфінанс» Балабко О.О. «2L3Z8W».

Акцепт оферти від 28 грудня 2021 року на укладення договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/3 від 27 грудня 2021 та отримання кредиту згідно заявки-анкети №3962561 від 27 грудня 2021 року підтверджує факт погодження ОСОБА_1 з умовами оферти ТОВ «Інфінанс» від 28.12.2021. Вказаний акцепт підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 «0v1d0j».

Акцептуючи оферту, відповідач підтвердив, що перед укладенням договору повністю ознайомився з Правилами, викладеними на веб-сайті товариства, проектом договору і який відповідає умовам договору, паспортом споживчого кредиту, графіком платежів та погоджується з ними.

27 грудня 2021 року ОСОБА_1 заповнив заявку-анкету на отримання кредиту, відповідно до якої просив ТОВ «Інфінанс» надати йому кредит на наступних умовах: сума кредиту 9000,00 грн., термін кредиту 20 днів, спосіб отримання кредиту платіжна картка, реквізити банківської платіжної картки: НОМЕР_1 . Підписанням цієї анкети-заявки він підтверджує, що ознайомлений з умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal» та дає згоду на використання при укладенні правочину щодо надання кредиту одноразового ідентифікатора, в якості аналога його власноручного підпису. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором 0v1d0j.

Також, 27.12.2021 ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписав і паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача.

Копією квитанції №127754048 від 28.12.2021 підтверджується факт зарахування ТОВ «Інфінанс» 9000,00 грн на картку платника НОМЕР_2.

24.11.2022 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24/11-22, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача.

Актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 підтверджується передача позивачу реєстру боржників.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором надання позики № на суму 54202,50 грн, з яких: 9000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу та 45202,50 грн заборгованість за процентами.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції дійшов висновку, що стороною позивача доведено укладення договору з надання позики між сторонами.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.

За приписами ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору позики № від 28.12.2021. Зазначений договір недійсним не визнано.

При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Таким чином, за встановлених обставин справи та досліджених доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про укладеність договору позики № від 28.12.2021 між відповідачем та ТОВ «Інфінанс».

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У даній справі встановлено, що 27.12.2021 ОСОБА_1 заповнив заявку-анкету на отримання кредиту, відповідно до якої просив ТОВ «Інфінанс» надати йому кредит на наступних умовах: сума кредиту 9000,00 грн., термін кредиту 20 днів, спосіб отримання кредиту платіжна картка, реквізити банківської платіжної картки: НОМЕР_1 .

Також, 27.11.2021 ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписав і паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач отримав кредит на наступних умовах: розмір кредиту 9000,00 грн., строк кредитування 20 календарних днів, процентна ставка 638,75 річних (1,75% в день на період дії акційної пропозиції), тип процентної ставки - фіксована, загальні витрати за кредитом - 3150,00 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом - 12150,00 грн., реальна річна процентна ставка - 23810,65%.

Відтак, сторони погодили істотні умови договору позики, а саме розмір кредиту - 9000,00 грн., строк кредитування - 20 календарних днів та відсоткову ставку у розмірі 1,75% на кожен день користування кредитом.

Копією квитанції №127754048 від 28.12.2021 підтверджено факт зарахування ТОВ «Інфінанс» 9000,00 грн на картку платника НОМЕР_2.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 отриманих в позику коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування.

Відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 9000,00 грн.

Разом з тим, суд першої інстанції стягуючи відсотки в сумі 45202,50 грн, обчислив їх на день набуття ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за договором позики (24 листопада 2022 року), що є помилковим з огляду на наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, строк кредитування був погоджений сторонами та становив 20 днів.

Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять.

Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору становить 3150,00 грн за період з 28.12.2021 по 16.01.2022, виходячи з розрахунку: 9000,00 грн (тіло кредиту) х 1,75% (базова відсоткова ставка) х 20 день (строк позики).

Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.

Відтак, надані позивачем розрахунок заборгованості та витяг з реєстру боржників до договору факторингу не можуть вважатися належними доказами на підтвердження наявності заборгованості по відсоткам в сумі 45202,50 грн.

Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 повернув кредитні кошти, отримані ним на підставі договору позики № від 28.12.2021, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками у сумі 3150,00 грн.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає зміні із зменшенням суми стягнутих відсотків з 45202,50 грн до 3150,00 грн.

Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду першої інстанції в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами не відповідає обставинам справи, відтак підлягає зміні у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу заявлену у відзиві.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з вимогами частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частинами другою, третьою, восьмою статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить стягнути 4655,04 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції та 3000,00 грн витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

На підтвердження понесених витрат в суді першої інстанції до відзиву на позовну заяву було долучено свідоцтво про право на зняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої (правової) допомоги, акт виконаних робіт від 14.08.2023, згідно якого надані наступні послуги: усна консультація клієнта 1 год. - 1000,00 грн; вивчення та аналіз позовної заяви 1 год. 30 хв. - 1500,00 грн, складання відзиву на позовну заяву 8 год. - 3500,00 грн.

Платіжною інструкцією №@2PL051085 від 04.08.2023 підтверджено оплату послуг адвоката в сумі 6000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат в суді апеляційної інстанції надано договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/24 від 10.05.2024, додаток№1 до договору від 10.02.2024, довіреність від 09.11.2023, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт виконаних робіт від 25.05.2024, рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару (винагороди), затверджені рішенням засновника АБ «Калінін і Партнери» №3-2018 від 17.07.2018, платіжну інструкцію.

Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 25.05.2024 АБ «Калінін і Партнери» надало ОСОБА_1 наступні послуги: складання, оформлення апеляційної скарги 6 годин - 3000,00 грн.

Платіжною інструкцією №@2PL407697 згідно договору про надання правничої (правової) допомоги №б/н/24 від 16.05.2024 підтверджено оплату послуг адвоката в сумі 3000,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Колегія суддів наголошує на тому, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про стягнення із ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції в сумі 4655,04 грн та за перегляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 2000,00 грн.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За звернення до суду із позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн, позов задоволено на 22,4% (ціна позову 54202,50 грн, задоволено 12150,00 грн х 100% : 54202,50 грн = 22,4%). Відтак, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 601,21 грн (2684х22,4% : 100% = 601,21 грн).

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив 3220,80 грн, а тому з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 3220,80 грн.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 квітня 2024 року в частині стягнення заборгованості за відсотками та судового збору з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» змінити, зменшивши розмір стягнутих відсотків з 45202,50 грн до 3150,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 601,21 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 3220,80 грн судового збору за подання апеляційної скарги та 6655,04 грн понесених судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу надану в суді першої та апеляційної інстанціях.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді