ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Макарова М.О., Ткаченко І.Ю.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя.

25 жовтня 2023 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення свого позову шляхом заборони відповідачу та будь-яким особам вчиняти дії щодо відчуження житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані у АДРЕСА_1 .

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2023 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2023 року скасувати і задовольнити її заяву про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що існує реальна загроза невиконання рішення, прийнятого за наслідками розгляду даної справи. Автомобілі, набуті за час шлюбу, були протиправно відчужені відповідачем без її згоди та не в інтересах сім`ї, виключно для уникнення їх поділу. Домоволодіння та земельна ділянка є єдиним майном відповідача та оскільки сума позову є значною саме це майно є тим майном на яке може бути накладено стягнення. Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що правові підстави для задоволення заяви відсутні. Вказав, що кількість транспортних засобів, а також проміжок часу між їх придбанням та відчуженням, можуть свідчити про здійснення ОСОБА_2 відповідної підприємницької діяльності з метою отримання прибутку, а не придбання цих транспортних засобів як спільної сумісної власності подружжя. Житловий будинок та земельна ділянки, стосовно яких просять вжити заходів забезпечення позову, не є предметом спору у даній справі. Крім того, належним чином не обґрунтовано, яким чином відчуження житлового будинку може зробити неможливим або утруднити виконання рішення суду про стягнення грошових коштів.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 унормовано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Положеннями ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Підставами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Єдиною підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосовування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя та просила суд стягнути з ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/2 частки у праві власності на спільне майно набуте за час шлюбу в розмірі 833 730 грн.; стягнути 1/2 частину витрачених спільних коштів на погашення договору про іпотечний кредит в розмірі 160 000 грн.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З матеріалів справи вбачається, що ціна позову є значною 993 730 грн., а належне відповідачу майно нічим не обтяжене, а отже він має можливість, з метою уникнення виконання рішення суду, у разі задоволення позову, здійснити його відчуження, відповідно можуть виникнути труднощі з виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку вжиття заходів забезпечення позову виступає як спосіб гарантування обов`язкового виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог і не створює невиправданих обмежень відповідача в його правах.

Судова колегія, враховуючи розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає що обраний позивачем спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами.

Заборона ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам вчиняти дії стосовно майна, має тимчасовий характер та спрямована на запобігання відчуження майна і жодним чином не обмежує права відповідача у можливості володіти та користуватися об`єктом нерухомого майна.

За таких обставин апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати як необґрунтовану з постановленням нової ухвали про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 та будь-яким особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, дарування, міна, найм, виділ часток та інше) щодо відчуження, реалізації, передачі іншим особам, переоформленню документів, а також інші дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав стосовно нерухомого майна: житлового будинку, розташованого у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214, та земельної ділянки, кадастровий номер :02:033:0084, площею 0,0462 га, розташованої у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Е.Л.Демченко

Судді: М.О.Макаров

І.Ю.Ткаченко