Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2024 Справа №607/25500/23 Провадження №2/607/407/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участі секретаря судового засідання Кочмар С.М., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ленько Руслан Іванович до ОСОБА_2 з участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

28.12.2023 позивач ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Ленько Руслана Івановича, звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 з участю третьої особи ОСОБА_3 , в якому просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:2940 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9133 га, що розташована на території Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, у порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_4 . Зазначає, що він є спадкоємцем за заповітом, після померлої баби ОСОБА_4 , однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки площа земельної ділянки, що зазначена у заповіті не збігається з площею земельної ділянки, на яку ОСОБА_5 за життя виготовила правовстановлюючі документи. Разом з тим, інших земельних ділянок у померлої у власності не було. З цих підстав, просить суд позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.01.2024 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представником позивача подано суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує з підстав викладених у позові, та не заперечує, щодо ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні.

В підготовче судове засідання відповідач не з`явився, однак подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнав.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась з невідомих на те суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 16.07.2009 Буцнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №13.

Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,91 га в межах згідно з планом, розташована на території Буцнівської сільської ради.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Буцнівської сільської ради Мац Марією Петрівною 05.12.2001, зареєстрований в реєстрі за №55, ОСОБА_4 на випадок своє смерті, зробила таке заповітне розпорядження: належний їй майновий та земельні паї, розміром 3,36 га в умовах кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, які знаходяться в ПАП «Буцнівське» заповіла - ОСОБА_1 .

Таким чином, спадкоємцем майна за заповітом ОСОБА_4 є позивач ОСОБА_1 .

Як вбачається з копії спадкової справи №11/2010 року, заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_4 , наданої на запит суду, спадкова справа заведена за заявою внука померлої - ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітом за №19 від 15 січня 2010 року. 15 січня 2010 року за №20 до Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшла заява від чоловіка померлої ОСОБА_6 про те, що він не претендує на одержання обов`язкової частки у спадщині. 16 січня 2010 року за №21 до Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшла заява від внука померлої ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом. Інші спадкоємці не зверталися.

Спадкоємцем ОСОБА_1 був наданий державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №693244, виданий Буцнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 26 лютого 2002 року, який підтверджує право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 2,9133 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

Для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_1 звернувся до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, проте Державним нотаріусом було винесено постанову №1854/02-31 від 08.11.2022 про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки було виявлено розбіжність між майном, яке вказано в заповіті та правовстановлюючим документом на земельну ділянку, який пред`явлено для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р2 №693244 виданого на підставі рішення XVсесії 3 скликання Буцнівської сільської ради народних депутатів від 13 січня 2002 року, ОСОБА_4 на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,91 га в межах згідно з планом, розташована на території Буцнівської сільської ради.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017 від 16.11.2017 земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:2940, загальною площею 2.9133 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. У графі "відомості про право власності/право постійного користування" зазначено, що земельна ділянка належить на праві власності ОСОБА_4 , згідно державного акту від 16.02.2002 Р2 693244.

Як вбачається із довідки №452 виданої 06.12.2023 Буцнівським старостинським округом Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, за померлою (16.07.2009) ОСОБА_4 числиться земельна ділянка частка (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2,91 га. Земля розміщена на території Буцнівського старостинського округу Великоберезовицької селищної ради. Державний акт на право власності на землю від 16.02.2002. Серія Р2 №693244.

Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до норм Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», підтвердженням права власності на земельну ділянку є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

У відповідності до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ст.125 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1, 2 ст. 126 ЗК).

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у відповідності до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити його права та інтереси, оскільки виходячи з того, що площа земельної ділянки, що зазначена у заповіті не збігається з площею земельної ділянки, на яку ОСОБА_5 за життя виготовила державний акт на право приватної власності на землю, позивач не може оформити спадщину, тому слід визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:2940 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9133 га, що знаходиться на території Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 81, ст.ст. 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, ЦК України, ст.ст. 81, 125, 126 Земельного кодексу України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:2940 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9133 га, що знаходиться на території Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати у справі покласти на позивача в розмірах, які ним понесені.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: ОСОБА_3 , проживає за адресом: проживає за адресом: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич