Справа №766/80/21 н/п 2/766/5768/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2024 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Кузьміної О.І.,

за участю секретаря Савицького В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізінг Україна» до ОСОБА_1 про повернення автомобіля переданого за договором про фінансовий лізинг,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про повернення автомобіля переданого за договором про фінансовий лізинг в якому вказує, що 29.03.2011 року між товариством та відповідачем було укладено договір про фінансовий лізинг № 00002715 за умовами якого сторони уклали угоду щодо придбання позивачем та передачу відповідачу об`єкта лізингу - транспортного засобу типу VW Polo Sedan 1.6 І, benzin 2011 року виробництва, шасі - НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 . Договором обумовлено вартість об`єкта лізингу; авансовий платіж, обсяг фінансування, кількість лізингових платежів, строк лізингу, щомісячний лізинговий платіж.

ТОВ «Порше Лізинг Україна» на виконання умов Договору фінансового лізингу N? 00002715 набуло у власність транспортний типу VW Polo Sedan 1.6 І, benzin 2011 року виробництва, шасі - НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 .

09.04.2011 року, на виконання умов Договору фінансового лізингу N? 00002715, ТОВ «Порше Лізинг Україна» передало, а ОСОБА_1 отримав предмет лізингу, а саме транспортний засіб типу VW Polo Sedan 1.6 І, benzin 2011 року виробництва, шасі - НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2

Підписуючи акт прийому-передачі, ОСОБА_1 у відповідності до положень п. 5.4. Загальних умов підтвердив відсутність дефектів Об?єкта лізингу та відсутність будь-яких заперечень або зауважень,. що має наслідком визнання Об?єкту лізингу таким, що був прийнятий лізингоодержувачем в ідеальному стані та у відповідності до заявлених вимог лізингоодержувача.

Таким чином, ТОВ «Порше Лізинг Україна» виконало свої зобов?язання перед ОСОБА_1 за договором фінансового лізингу N? 00002715, а виконання в розумінні ст. ст. 527, 530 та 532 ЦК України було здійснено належним чином.

Положеннями п. 8.3.2. Загальних умов встановлено, що в разі якщо лізингоодержувач повністю або частково не здійснить оплату 1 (одного) лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів, лізингодавець має право розірвати контракт/відмовитися від контракту і витребувати об?єкту лізингу від лізингоодержувача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса. Таке ж право позивача передбачено в п. 12.6.1. Загальних умов.

Наведені умови договору про фінансовий лізинг викладені у повній відповідності із положеннями ч.2 ст.7 ЗУ «Про фінансовий лізинг», якою передбачено, що лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Враховуючи неодноразові прострочення з оплати лізингових платежів з боку лізингоодержувача та з у зв?язку з тим, що такі прострочення тривають більше 30 днів, позивач, з метою захисту свого права та реалізації положень ч.2 ст.7 ЗУ «Про фінансовий лізинг», на адресу відповідача неодноразово надсилав нагадування про наявність та необхідність погашення існуючого боргу.

03.12.2014 року на адресу ОСОБА_1 була надіслана вимога про сплату заборгованості за договором, повідомлення про відмову від договору фінансового лізингу за N?00002715 від 29.03.2011 року та необхідність повернення об?єкту лізингу.

В наведеній вимозі ТОВ «Порше Лізинг Україна», повідомило ОСОБА_1 про необхідність погашення заборгованості, про відмову від договору та необхідність повернення об?єкту лізингу транспортного засобу - автомобіля типу VW Polo Sedan 1.6 І, benzin 2011 року виробництва, шасі - НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 (об?єкт лізингу), на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» за наступною адресою: місто Київ, пр. Павла Тичини, буд. 1-В, офіс «В», впродовж 10 (десяти) робочих днів з дня доставки повідомлення на адресу місця знаходження/ проживання відповідача.

Вказана вимога була доставлена до поштового відділення відповідача 25.06.2020 року Однак, вимога позивача щодо повернення об?єкту лізингу була проігнорована відповідачем, а об?єкт лізингу повернутий не був.

Отже, станом на день звернення із даним позовом, правові підстави для збереження спірного автомобіля у ОСОБА_1 - відпали, що і зумовило до звернення із даним позовом.

На підставі вищевикладеного позивач просить зобов`язати повернути відповідача ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (ідентифікаційний код юридичної особи: 35571472) транспортний засіб типу VW Polo Sedan 1.6 І, benzin 2011 року виробництва, шасі - НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 ., а також стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (ідентифікаційний код юридичної особи: 35571472) понесені судові витрати пов?язані з розглядом справи, зокрема судовий збір в розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В. від 01.02.2021 року відкрито провадження по справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2024 року справа передана судді Херсонського міського суду Херсонської області Кузьміній О.І.

Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань від сторін про виклик не надходило.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд установив наступні обставини та відповідні їх правовідносини.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 29.03.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про фінансовий лізинг № 00002715 за умовами якого сторони уклали угоду щодо придбання позивачем та передачу відповідачу об`єкта лізингу - транспортного засобу типу VW Polo Sedan 1.6 І, benzin 2011 року виробництва, шасі - НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 . Договором обумовлено вартість об`єкта лізингу; авансовий платіж, обсяг фінансування, кількість лізингових платежів, строк лізингу, щомісячний лізинговий платіж.

ТОВ «Порше Лізинг Україна» на виконання умов договору фінансового лізингу N? 00002715 набуло у власність транспортний засіб типу VW Polo Sedan 1.6 І, benzin 2011 року виробництва, шасі - НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 .

09.04.2011 року., на виконання умов договору фінансового лізингу N? 00002715, ТОВ «Порше Лізинг Україна» передало, а ОСОБА_1 отримав предмет лізингу, а саме транспортний засіб типу VW Polo Sedan 1.6 І, benzin 2011 року виробництва, шасі - НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 .

Підписуючи акт прийому-передачі, ОСОБА_1 у відповідності до положень п. 5.4. загальних умов підтвердив відсутність дефектів об?єкта лізингу та відсутність будь-яких заперечень або зауважень,. що має наслідком визнання об?єкту лізингу таким, що був прийнятий лізингоодержувачем в ідеальному стані та у відповідності до заявлених вимог лізингоодержувача.

Таким чином, ТОВ «Порше Лізинг Україна» виконало свої зобов?язання перед ОСОБА_1 за договором фінансового лізингу N? 00002715, а виконання в розумінні ст. ст. 527, 530 та 532 ЦК України було здійснено належним чином.

Положеннями п. 8.3.2. загальних умов встановлено, що в разі якщо лізингоодержувач повністю або частково не здійснить оплату 1 (одного) лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів, лізингодавець має право розірвати контракт/відмовитися від контракту і витребувати об?єкту лізингу від лізингоодержувача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса. Таке ж право позивача передбачено в п. 12.6.1. загальних умов.

Наведені умови договору про фінансовий лізинг викладені у повній відповідності із положеннями ч.2 ст.7 ЗУ «Про фінансовий лізинг», якою передбачено, що лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Враховуючи неодноразові прострочення з оплати лізингових платежів з боку лізингоодержувача та з у звязку з тим, що такі прострочення тривають більше 30 днів, позивач, з метою захисту свого права та реалізації положень ч.2 ст.7 ЗУ «Про фінансовий лізинг», на адресу відповідача неодноразово надсилав нагадування про наявність та необхідність погашення існуючого боргу.

04.06.2020 року на адресу ОСОБА_1 була надіслана вимога про сплату заборгованості за договором, повідомлення про відмову від договору фінансового лізингу за N?00002715 від 29.03.2011 року та необхідність повернення об?єкту лізингу.

В наведеній вимозі ТОВ «Порше Лізинг Україна», повідомило ОСОБА_1 про необхідність погашення заборгованості, про відмову від договору та необхідність повернення об?єкту лізингу транспортного засобу - автомобіля типу VW Polo Sedan 1.6 І, benzin 2011 року виробництва, шасі - НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 (об?єкт лізингу), на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» за наступною адресою: місто Київ, пр. Павла Тичини, буд. 1-В, офіс «В», впродовж 10 (десяти) робочих днів з дня доставки повідомлення на адресу місця знаходження/ проживання відповідача.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статями 15, 16ЦК України, кожна особамає право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить зобов`язати позивача повернути відповідача автомобіль, який був переданий йому на підставі нікчемного правочину, а тому вказане майно належить повернути в порядку реституції.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини першої статі 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з частиною другою статті 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною першою статті 806 ЦК України визначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України, до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно зі статтею 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Частиною четвертою статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 216 ЦК України передбачає, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснює, що реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 2 102 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтею 41 Конституції України; ст.ст. 216, 321, 387, 806, 1212, ЦК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»; Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст.ст. 4, 5, 12, 13, 19, 23, 48, 76, 78, 81, 82, 89, 128, 141, 178-179, 258-259, 264-265, 277-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізінг Україна» до ОСОБА_1 про повернення автомобіля переданого за договором про фінансовий лізинг - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (ідентифікаційний код юридичної особи: 35571472) транспортний засіб - автомобіль типу VW Polo Sedan 1.6 І, benzin 2011 року виробництва, шасі - НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , отриманий відповідно до акту прийому-передачі 09.04.2011 року.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (ідентифікаційний код юридичної особи: 35571472) понесені судові витрати пов?язані з розглядом справи, зокрема судовий збір в розмірі 2 102 грн. 00 коп. (дві тисячі сто дві гривні 00 коп.).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

СуддяО. І. Кузьміна