Справа № 721/1416/23
Провадження 2/721/47/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Путильський районний суд Чернівецької області в складі головуючої судді Стефанко У.Д. за участю секретаря судового засіданння Свідунович Ю.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Путильського районного суду Чернівецької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Маковійчук Сергій Степанович до Конятинської сільської ради Вижницького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

У С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно за заповітом до Конятинської сільської ради Вижницького району Чернівецької області.

Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 . Відповідно до заповіту складеного батьком 04 лютого 2003 року вона являється єдиною спадкоємицею. Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку (літ.А-2) з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до постанови нотаріуса Путильської державної нотаріальної контори її було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності на вказане не нерухоме майно.

Просила визнати за нею право власності на спадкове майно, яке складається із житлового будинку (літ. А-2) з господарськими будівлями, 1953 року побудови, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, від останнього до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заперечень щодо позовних вимог немає.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки від відповідача до суду надійшла заява про визнання позовних вимог, яка не суперечить закону та інтересам сторін, суд вважає, що необхідно ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 вказане підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 01.05.2003 року виконавчим комітетом Довгопілької сільської ради Путильського району Чернівецької області, актовий запис 07 (а.с.4).

04 лютого 2003 року ОСОБА_2 склав заповіт, відповідно до якого усе своє майно заповів ОСОБА_1 , що підтверджується копією заповіту, посвідченого секретарем виконкому Довгопільської сільської ради Кермач О.К., зареєстрованого в реєстрі за № 47 (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку (літ.А-2) з господарськими будівлями, 1953 року побудови, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 212250 грн. Вказане підтверджується копією технічного паспорта виданого ФОП ОСОБА_3 та витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентеризації (а.с. 8-10, 12-15).

З копії виписки з погосподарської книги №1192 виданої 21.09.2023 року Конятинською сільською радою Чернівецької області, вбачається, що за померлим ОСОБА_2 числився житловий будинок, 1953 року побудови за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Факт своєчасного прийняття спадщини позивачкою підтверджується наявністю у неї сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на ім`я спадкодавця, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 141/2009 Путильської державної нотаріальної контори, зокрема довідкою виконавчого комітету Довгопільської сільської ради №2631 (а.с. 25-35).

Осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадковому майні згідно ст. 535 Цивільного кодексу УРСР (1963 року) немає.

З копії постанови державного нотаріуса Путильської державної нотаріальної контори Кокарєвої Н.М. № 224/02-31 від 17.10.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з тим, що останньою не були надані належним чином оформлені документи, які посвідчують право власності на вказане нерухоме майно (а.с.110).

Оскільки спірні правовідносини виникли до 1 січня 2004 року, враховуючи вищевикладене, для їх врегулювання застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Статею 534 ЦК УРСР визначено, що кожен громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Зі ст. 548 ЦК УРСР вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Виходячи зі змісту наведеної норми закону прийняття спадщини може підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк із дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до п.113 "Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" №18/5 від 14 червня 1994 року, яка була зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07 липня 1994 року за №152/361, та була чинна до 03 березня 2004 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Таким чином на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі наявність у спадкоємця документів що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи ОСОБА_1 , на ім`я якої було складено заповіт, своєчасно вступила у володіння та управління спадковим майном після смерті ОСОБА_2 .

Інших спадкоємців, а також осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадковому майні померлого, згідно ст. 535 Цивільного кодексу УРСР (1963 року) немає.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як видно з представлених доказів, житловий будинок з господарськими будівлями, 1953 року побудови, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , інші особи на володіння та користування даним житловим будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність житлового будинку для проживання ніким не оспорюється.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 344, ст. 382 ч. 2, ст. 392 ЦК України).

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, яке має застосовуватися у разі існування перешкод у оформленні спадкових прав у нотаріальному порядку, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 524, 526, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 1, 27, 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст. 4, 13, ст. 76, 77, 258-265, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на майно в порядку спадкування за заповітом, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, 1953 року побудови, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення - з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду.

Сторони у справі:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Конятинська сільська рада, юридична адреса: 59122, с. Конятин, вул. Центральна, 162, Вижницького району, Чернівецької області, .

Суддя Уляна СТЕФАНКО