КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/4081/20 Головуючий у суді І інстанції Кордюкова Ж.І.
Провадження № 22-ц/824/2009/2024 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Голуб С.А., суддів: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , поданою в інтересах ОСОБА_2 , про скасування судового наказу від 23 березня 2020 року, виданого за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» (далі - ТОВ «Теплопостачсервіс») звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 на його користь заборгованості з оплати житлово-комунальної послуги з централізованого опалення у розмірі 23 060,82 грн, інфляційних втрат, нарахованих на зазначену суму боргу у розмірі 1 199,63 грн, трьох відсотків річних у розмірі 683,13 грн та сплаченого судового збору у розмірі 210,20 грн.

23 березня 2020 року Голосіївським районним судом м. Києва видано судовий наказ за вказаною вище заявою ТОВ «Теплопостачсервіс».

07 червня 2023 року ОСОБА_1 , діючи в інтересах боржника ОСОБА_2 на підставі довіреності від 25 липня 2022 року, звернулася до суду із заявою про скасування судового наказу.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року заяву про скасування судового наказу повернуто.

Постановляючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що боржником пропущений строк для звернення до суду із заявою про скасування судового наказу, встановлений частиною першою статті 170 ЦПК України, та з клопотанням про поновлення зазначеного процесуального строку він не звертався.

При цьому заява про скасування судового наказу подана від імені боржника неуповноваженою особою, виходячи з того, що ОСОБА_1 згідно із довіреністю від 25 липня 2022 року, виданою ОСОБА_2 , уповноважена представляти його інтереси в усіх судових інстанціях з усіма правами, наданими позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому, однак у цій справі ОСОБА_2 має процесуальний статус боржника, а тому заява про скасування судового наказу підлягає поверненню заявнику без розгляду у зв`язку з її неналежним оформленням.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, представник боржника за довіреністю - ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що відносно висновку районного суду про те, що представник боржника не додала до заяви про скасування судового наказу клопотання про поновлення пропущеного строку вона заперечень не має. Проте суд дійшов помилкового висновку, що вона не має повноважень у наказному провадженні представляти боржника, який фактично позбавляється права на захист своїх інтересів.

Такий висновок суду є необґрунтованим та суперечить положенням статей 19, 42, 45, 64 ЦПК України, а додана до заяви про скасування судового наказу довіреність від 25 липня 2022 року ніяких застережень щодо обмеження повноважень представника на вчинення процесуальних дій від імені боржника не містить. Крім того, суд не врахував, що ОСОБА_1 представляла інтереси боржника у відносинах із ТОВ «Теплопостачсервіс», укладаючи (підписуючи) договір про реструктуризацію заборгованості за послугу з централізованого опалення від 09 липня 2019 року, а також здійснювала інші процесуальні дії у виконавчій службі і суді з метою отримання судового наказу та ознайомлення з матеріалами справи.

Відзив заявника на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшов.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно із частиною другою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з таких підстав.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 170 ЦПК України передбачено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Вимоги до заяви про скасування судового наказу визначені частинами другою - п`ятою статті 170 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до частини четвертої статті 170 ЦПК України заява підписується боржником або його представником.

За частиною п`ятою статті 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У частині шостій статті 170 ЦПК України зазначено, що у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Судом встановлено, що копія судового наказу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 березня 2020 року у справі № 752/4081/20 разом із доданими до нього документами була направлена на адресу ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), проте поштове відправлення повернулося до суду без вручення з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

23 травня 2023 року представник боржника за довіреністю - ОСОБА_1 ознайомилася з матеріалами справи в приміщенні суду та 07 червня 203 року подала в інтересах ОСОБА_2 заяву про скасування судового наказу.

Однак, клопотання про поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу від 23 березня 2020 року представник боржника не подавала і в самій заяві це питання не порушувалося, тоді як в силу диспозитивності цивільного судочинства місцевий суд не мав процесуальних повноважень самостійно поновлювати вказаний строк.

Статтями 170-171 ЦПК України, якими урегульовано процедуру подання та розгляду заяви про скасування судового наказу, також не передбачено залишення заяви про скасування судового наказу без руху для усунення її недоліків.

Отже, встановивши, що заява про скасування судового наказу подана із пропуском строку, встановленого частиною першою статті 170 ЦПК України, і стороною боржника не подавалося (порушувалося) клопотання про поновлення цього строку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повернення заяви про скасування судового наказу без розгляду на підставі частини шостої статті 170 ЦПК України, правильно застосувавши наслідки до неналежним чином оформленої заяви.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування зазначених висновків суду, представник боржника погоджується з тим, що вона не ставила перед судом першої інстанції питання про поновлення пропущеного строку для звернення із заявою про скасування судового наказу.

Суд першої інстанції діяв у відповідності до норм частини другої статті 171 ЦПК України, тому право боржника на судовий захист жодним чином непорушене. За загальним правилом повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню зі заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції в частині того, що заява про скасування судового наказу подана від імені боржника неуповноваженою особою, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

За правилом частин першої, другої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Таким чином, у цивільному процесуальному законі передбачені випадки, в яких представником у суді, окрім адвоката чи законного представника, може бути інша особа, яка має відповідну цивільну процесуальну дієздатність, зокрема, це стосується спорів, що є малозначними.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (частина третя статті 19 ЦПК України).

Згідно із роз`ясненнями, які містяться у пункті 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наказне провадження визначається як самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Суд першої інстанції, повертаючи заяву про скасування судового наказу представнику боржника, дійшов висновку, що ОСОБА_1 згідно із довіреністю від 25 липня 2022 року, виданою ОСОБА_2 , уповноважена представляти його інтереси в усіх судових інстанціях з усіма правами, наданими позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому, однак у цій справі ОСОБА_2 має процесуальний статус боржника, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не має повноважень представляти його інтереси як боржника у справі про скасування судового наказу, оскільки не має це повноважень.

За змістом частин першої, другої статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання (частина восьма статті 62 ЦПК України).

Частиною першою статті 237 ЦК України встановлено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно із частиною першою, третьою статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

За своєю правовою природою довіреність є одностороннім правочином, що укладається у вигляді письмового документа, у якому визначаються повноваження представника.

По своїй суті підписання та/або подання представником учасника справи заяви про скасування судового наказу є процесуальною формою реалізації повноважень з представництва, яке у даному випадку здійснювалося представником боржника на підставі довіреності, посвідченої 25 липня 2022 року радником з консульських питань Посольства України в Республіці Молдова Брежнєвою О.С., зареєстрованою в реєстрі за № 570-975.

Відповідно до зазначеної довіреності ОСОБА_2 на підставі укладеного з повіреним усного договору доручення уповноважує ОСОБА_1 бути його представником в усіх державних, громадських, господарських та інших органах, установах, підприємствах та організаціях, які знаходяться на території України та за її межами, незалежно від їх юрисдикції, підпорядкування, форм власності, галузевої належності, в тому числі органах нотаріату, з усіма необхідними повноваженнями з питань, в тому числі:

бути його представником в усіх судових інстанціях України та іноземних держав з усіма правами, які надано законом позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому, в тому числі з правом пред`явлення позову, повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання повністю або частково позову, зміни підстав або предмета позову, укладання мирової угоди, оскарження рішення (ухвали, постанови) суду в апеляційних та касаційних інстанціях, з правом вчинення інших дій, які будуть необхідними для правильного і ефективного ведення справ та захисту його інтересів;

знайомитися з матеріалами справи (в тому числі у суді та інших правоохоронних органах);

брати участь у судових засіданнях та у дослідженні доказів;

давати усні та письмові пояснення компетентним установам (органам) в разі виникнення такої необхідності;

наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що можуть виникнути в ході реалізації повноважень за дорученням (у тому числі при здійсненні судочинства);

подавати на реалізацію документи, видані та/чи оформлені за цим дорученням на його ім`я;

розписуватися за нього;

подавати декларації, звіти і таке інше;

сплачувати за нього державне мито, обов`язкові збори, оплачувати надані нього мене послуги, здійснювати інші необхідні платежі при виконанні дорученого;

одержувати кореспонденцію, що надходитиме на його ім`я, в тому числі поштову, телеграфну, грошову, кур`єрську та посилкову і здавати поштові, кур`єрські та грошові відправлення;

виконувати усі юридично значимі дії в межах та в обсязі, передбачених чинним законодавством України для такого роду уповноважень, та які б належало виконувати йому, якби він особисто займався ними.

Отже, надана представником у цій справі довіреність свідчить про надання їй довірителем відповідних повноважень стосовно представництва його інтересів в усіх судах України з усіма правами, які надано законом позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому, в тому числі правом підпису і подання процесуальних документів до суду.

Відповідно до приписів статті 42 ЦПК України, яка визначає склад учасників справи, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. При розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник. У справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Водночас стаття 43 ЦПК України визначає права та обов`язки учасників справи, незалежно від виду провадження, в якому розглядається цивільна справа. Зазначена норма не містить будь-яких особливих прав та обов`язків для учасників справи, що приймають участь у наказному провадженні і мають процесуальний статус заявника та/або боржника.

Виходячи зі змісту доданої до заяви про скасування судового наказу довіреності та зазначених положень ЦПК України можна зробити висновок, що повноваження ОСОБА_1 як представника боржника були належним чином підтверджені довіреністю цього учасника справи, що посвідчує відповідні повноваження на підписання та подання зазначеної заяви до суду.

Не зазначення в довіреності, посвідченої у порядку вимог статті 38 Закону України «Про нотаріат», тієї обставини, що ОСОБА_1 уповноважена представляти інтереси ОСОБА_2 в усіх судових інстанціях України з усіма правами, наданими йому саме як боржнику, не свідчить про те, що ОСОБА_1 не має повноважень представляти його інтереси в суді по справі про скасування судового наказу, оскільки ЦПК України такогоне вимагає.

Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері. Підстави і порядок припинення представництва за довіреністю визначаються Цивільним кодексом України (частини перша - третя статті 64 ЦПК України).

Тобто, відсутність застереження щодо повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії від імені особи, яку він представляє, має оцінюватися як наявність у представника такого процесуального повноваження.

Отже, визначення судом першої інстанції такої підстави для повернення без розгляду заяви про скасування судового наказу як відсутність у представника за довіреністю повноважень діяти від імені та в інтересах боржника в суді у наказаному провадженні є необґрунтованим.

Враховуючи викладене, районний суд неправильно застосував положення статей 42, 43, 60, 62, 64 ЦПК України, не врахував положення статей 237, 244 ЦК України та, припустившись надмірного формалізму, дійшов помилкового висновку про повернення заяви про скасування судового наказу з підстав того, що вона неналежно оформлена, а саме не відповідає вимогам пункту 2 частини п`ятої статті 170 ЦПК України.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа без достатніх та розумних причин не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це становитиме порушення права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд.

Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина четверта статті 376 ЦПК України).

За таких обставин ухвала суду першої інстанції про повернення заяви про скасування судового наказу у справі з мотивів, наведених в цьому судовому рішенні, не відповідає матеріалам справи та постановлена з порушенням норм процесуального права, а відтак не може бути залишена в силі та відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підлягає зміні шляхом викладення її мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України підстав для розподілу судових витрат боржника у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги немає, оскільки змінюються лише мотиви повернення заяви без розгляду.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2023 рокузмінити, виклавши її мотивувальну частину щодо підстави для повернення заяви про скасування судового наказу в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 січня 2024 року.

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар

Д.О. Таргоній