Справа №443/1539/20
Провадження №6/443/43/24
УХВАЛА

11 грудня 2024 року суддя Жидачівського районного суду Львівської області Сливка С.І., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду із заявою, в якій просить: замінити сторону виконавчого провадження, яке відкрито на підставі виконавчого документа по справі №443/1539/20 із АТ КБ «Приват Банк» на його правонаступника ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором, що дорівнює сумі з Реєстру боргових зобов`язань, а саме 19430,93 грн..

Головуючий по справі суддя Сливка С.І. заявив самовідвід, покликаючись на те, що було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Пунктом 4 ч.1 ст.36 ЦПК України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно ч.2 ст.40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Вищевказана заява надійшла до Жидичівського районного суду Львівської області суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2024 проведено автоматизований розподіл, яким головуючим суддею визначено суддю Сливку С.І.

Згідно п.п. 2.3.39.10. розділу 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України України від 11 листопада 2024 року № 39, передача судової справи раніше визначеному судді, судді-доповідачу проводиться щодо заяви та клопотання з процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень, подані до суду, що розглядав справу.

Одночасно, як вбачається із матеріалів цивільної справи 443/1539/20 (провадження 2/443/783/21), цю справу розглядав по суті головуючий суддя Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.М. та 29.03.2021 ухвалено судове рішення.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд повинен бути «встановленим законом».

Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів. Адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений легітимності, яка вимагається у демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб. Вислів «встановлений законом» стосується не лише законності самого існування суду, а й складу суддів при розгляді кожної справи (рішення у справах «Булут проти Австрії» від 22.02.1996, «Бускаріні проти Сан-Марино»). Термін «закон», про який ідеться в цьому положенні, стосується, таким чином, не лише законодавства щодо створення і компетенції судових органів, а й будь-якого іншого положення національного права, невиконання якого робить неправомірною участь одного або кількох суддів у розгляді справи. Тут йдеться, зокрема, про положення щодо повноважень, щодо несумісностей і щодо відводу судді (рішення у справі «Коем та інші проти Бельгії»).

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення пункту 1 ст. 6 (справи «Цанд проти Австрії», заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12.10.1978 та «Россі проти Франції», заява № 11879/85, рішення комісії від 06.12.1989).

Про те, що термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернено також увагу Європейським судом з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України».

Враховуючи вищенаведене, заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.36,39,40 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

заяву про самовідвід судді Сливки Святослава Ігоровича головуючого по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження- задовольнити.

Матеріали справи №443/1539/20, провадження №6/443/43/24 передати до канцелярії Жидачівського районного суду Львівської області для визначення складу суду відповідно до вимог ст.33 ЦПК України.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя С.І. Сливка