Справа № 185/4253/24
Провадження № 2/185/2833/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 червня 2024 року Павлоградськийміськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участі секретаря судового засідання Преображенської К.О., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та визнання права власності на окреме домоволодіння,

В С Т А Н О В И В

У квітні 2024 року до суду звернулася ОСОБА_2 з позовною заявою, в якій просить суд визнати право власності, виділившиїй в натурі, як окремий об`єкт нерухомого майна 1/2 частину із житлового будинку АДРЕСА_1 , з господарчими будівлями та спорудами; припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що їй на підставі договору дарування належить 1/2 частина будинку АДРЕСА_1 . Інша 1/2 частина зазначеного будинку належала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_4 . Рішенням Павлоградської міської ради № 504 від 08.06.2011 року проведено розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 на два окремих домоволодіння відповідно до частин, які належать власникам з присвоєнням нових поштових адрес: ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 адресою АДРЕСА_2 . Відповідач є спадкоємцем після померлої ОСОБА_4 . Частини будинку є самостійними ізольованими, обладнаними окремими виходами, мають окремі підводи засобів комунікацій. Між позивачем та відповідачкою виникають спори про порядок користування і володіння будинком. Угоди про спосіб виділення частки із загального майна не досягнуто.

Ухвалою Павлоградськогоміськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2024 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданніпредставник позивачаадвокат ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги повністю, посилаючись на підстави зазначені у позові.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачу на підставі договору дарування, посвідченого 29 вересня 2003 року приватним нотаріусом Русанової О.Г., належить 1/2 частка будинку АДРЕСА_1 з господарчими будівлям та спорудами в житловому будинку під літ. А-1 наступні приміщення: 1-1 передня 9,00 кв.м., 1-2 коридор 1,9 кв.м., 1-3 коридор 3,9 кв.м., 1-4 житлова кімната 12,9 кв.м., 1-5 житлова кімната 5,2 кв.м., 1-6 житлова кімната 6,3 кв.м., 1-7 кухня 6,5 кв.м., а2 прибудова, а3 навіс, В1 сарай, Є1 сарай, пдЄ1 підвал, Ж1-літня кухня, З1-сарай, І1-вбиральня, К1 літній душ, 1 свердловина, 2 хвіртка, ворота, 3 паркан.

Інша 1/2 частина зазначеного будинку належала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 2-1204 від 22 березня 2007 року ОСОБА_4 .

Рішенням Павлоградської міської ради № 504 від 08.06.2011 року дозволено розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 на два окремих домоволодіння відповідно до частин, які належать власникам з присвоєнням нових поштових адрес: ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 зареєструвала належним чином своє право власності на окремий житловий будинок АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Після смерті ОСОБА_4 , колишнім власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , спадщину прийняв ОСОБА_3 , який є відповідачем по справі.

Відповідно до ч. 1ст. 316 ЦК Україниправом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом (ч. 2 ст. 318 ЦК України).

Частиною 1 статті 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленомустаттею 36 цього Кодексу.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26ЦК Україниз урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом.

Згідно статті 364 ЦК України, співвласник має право на виділу натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Таким чином, виділ у натурі частки із майна, що є об`єктом спільної часткової власності, може мати місце лише у випадку, якщочастка, яка підлягає виділу, після цього не втратить своїх властивостей і основного призначення.

Постановою Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі№ 6-1443цс16 визначено, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

Відповідно до вимог статті 365ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка єнезначною іне може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе виділити ОСОБА_2 в натурі та визнати право власності на 1/2 частину із житлового будинку АДРЕСА_1 , з господарчими будівлями та спорудами, припинивши право особи на частку у спільному майні

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.76,81,263 - 264,265,274,354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та визнання права власності на окреме домоволодіння задовольнити.

Виділити ОСОБА_2 в натурі та визнати право власності як окремий об`єкт нерухомого майна 1/2 частину із житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з господарчими будівлями та спорудами, у складі: в житловому будинку під літ. А-1 наступні приміщення: 1-1 передня 9,00 кв.м., 1-2 коридор 1,9 кв.м., 1-3 коридор 3,9 кв.м., 1-4 житлова кімната 12,9 кв.м., 1-5 житлова кімната 5,2 кв.м., 1-6 житлова кімната 6,3 кв.м., 1-7 кухня 6,5 кв.м., а2 прибудова, а3 навіс, В1 сарай, Є1 сарай, пдЄ1 підвал, Ж1-літня кухня, З1-сарай, І1-вбиральня, К1 літній душ, 1 свердловина, 2 хвіртка, ворота, 3 паркан.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Суддя: В. О. Головін