Провадження № 6/522/297/24
УХВАЛА

05 червня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючої судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Міщенко О.В.,

розглянувши у судовому засіданні ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду у справі № 522/10997/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про поворот виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.04.2016 року.

Згідно протоколу передачі судової справи, справа передана для розгляду судді Шенцевій О.П.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси 18.04.2024 року прийнято до провадження судді Шенцевої О.П. заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення у справі № 522/10997/15-ц та призначено до розгляду у судовому засіданні на 30.04.2024 року о 15 годині 50 хвилин.

29.04.2024 р. від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кукало О.М. надійшла заява про відкладення розгляду справи.

29.04.2024 р. від представника ОСОБА_2 адвоката Василіна В.В. надійшли заперечення на заяву про поворот виконання рішення суду, в яких просив відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що заява є некоректною та такою, що містить вимоги, які є неналежним способом захисту.

30.04.2024 р. від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Василіна В.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача та проведення судового засідання згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, до якої представник позивача додав релевантну практику Верховного Суду у аналогічних правовідносинах з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Наступне судове засідання призначене на 22.05.2024 р. о 15 годині 45 хвилин.

21.05.2024 р. від адвоката Кукало О.М. надійшли заперечення на заяву ОСОБА_2

22.05.2024 р. від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Василіна В.В. надійшли додаткові пояснення по справі, до яких представник позивача додав релевантну практику Верховного Суду у аналогічних правовідносинах з Єдиного державного реєстру судових рішень.

05.06.2024 року до суду від представника ОСОБА_1 адвоката Кукало О.М. надійшла заява про слухання справи за відсутності представника заявника. Заяву підтримала, просила задовольнити.

05.06.2024 року до суду від представника ОСОБА_2 адвоката Василіна В.В. надійшла заява про слухання справи за відсутності представника позивача та без фіксування судового засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 липня 2008 року ОСОБА_2 позичив ОСОБА_1 , грошові кошти у сумі, еквівалентній 30 000,00 (тридцять тисяч) доларів США, які останній зобов`язався повернути до 12.11.2011 р., на підтвердження чого ОСОБА_1 було власноручно складено та підписано розписку від 12.07.2008 р.

ОСОБА_1 зазначені грошові кошти ОСОБА_2 не повернув, внаслідок чого останній звернувся з позовною заявою до суду.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2011 року по справі № 2-12441/2011 (2/1522/12441/11) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 239 469,00 грн. боргу, що еквівалентно 30 000,00 доларам США по курсу НБУ станом на 22 листопада 2011 року.

На виконання рішення суду видано виконавчий лист про стягнення вказаної суми та за його заявою 14 лютого 2012 року відкрито виконавче провадження, однак відповідач зобов`язання не виконав, а постановою виконавчого органу від 30 грудня 2014 року виконавчий лист повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю майна, на яке може бути звернуто стягнення.

29 травня 2015 року позивач ОСОБА_2 вважаючи, що оскільки зобов`язання виражені в іноземній валюті, курс якої змінився, а стягнута судом сума в розмірі 239 469,00 грн. більше не є еквівалентною 30 000,00 доларам США, звернувся до суду з позовною заявою про стягнення боргу, у якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 тридцять тисяч доларів США з конвертацією цієї суми в національну валюту України по курсу НБУ на день здійснення платежу, зменшивши її на суму 239 469,00 грн., три відсотки річних за період з березня 2012 по лютий 2015 року включно в сумі 2 700,00 доларів США, з конвертацією цієї суми в національну валюту України по курсу НБУ на день здійснення платежу, відсотки за користування чужими грошовими коштами за період з березня 2012 по лютий 2015 року включно, що складає 7 946,10 доларів США з конвертацією цієї суми в національну валюту України по курсу НБУ на день здійснення платежу.

Судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.04.2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІК , на користь ОСОБА_2 , ІК -, тридцять тисяч доларів США з конвертацією цієї суми в національну валюту України по курсу НБУ на день здійснення платежу, зменшивши її на суму 239 469 грн.; три відсотки річних за період з березня 2012 по лютий 2015 року включно в сумі 2700 доларів США, з конвертацією цієї суми в національну валюту України по курсу НБУ на день здійснення платежу; відсотки за користування чужими грошовими коштами за період з березня 2012 по лютий 2015 року включно, що складає 7946,1 доларів США з конвертацією цієї суми в національну валюту України по курсу НБУ на день здійснення платежу.

На підставі вищевказаного заочного рішення, Приморським районним судом м. Одеси 26.07.2016 року був виданий виконавчий лист за № 522/10997/15-ц про стягнення з відповідача на користь позивача зазначених сум.

На виконання виконавчого листа № 522/10997/15-ц від 26.07.2016 р., постановою Приморського Відділу ДВС міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 05.08.2016 р. було відкрито виконавче провадження № 51858199.

Так, 05 січня 2022 року державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Жорновим П.В. було складено Акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а саме: передачу ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 на підставі виконавчого документа №522/10997/15-ц, виданого 26.07.2016 року Приморським районним судом м. Одеси в рахунок погашення боргу належної боржнику ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на праві власності частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 106,9 кв.м., житловою площею 53,4 кв.м., яка належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину, номер в реєстрі 379, виданого 04.03.2011 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Коваль Н.В.

На підставі Акту державного виконавця, затвердженого начальником Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 05 січня 2022 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Жосан Т.І. 30.03.2023 року ОСОБА_2 було видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, номер в реєстрі 321.

30.03.2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Жосан Т.І. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 67003035 та зареєстровано за ОСОБА_2 право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 106,9 кв.м., житловою площею 53,4 кв.м., номер відомостей про речове право: 49758321.

27.06.2023 року відповідач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про перегляд заочного рішення та просив скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2016 року із призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення, у зв`язку із чим ОСОБА_1 оскаржив заочне рішення у апеляційному порядку.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою на заочне рішення суду від 18.04.2016 року.

30 січня 2024 року Одеським апеляційним судом прийнято постанову у справі №522/10997/15-ц, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 30 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, скасовано заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2016 року та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Скасовуючи заочне рішення від 18 квітня 2016 року, суд апеляційної інстанції зазначив, що позикодавець, який сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, тому не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті, а позивач має право лише на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, а не на зміну попереднього рішення в частині збільшення стягнутої судом суми боргу внаслідок зміни курсу валют під час виконання попереднього рішення, адже такий підхід є порушенням принципу юридичної визначеності.

Під час ухвалення постанови Одеського апеляційного суду від 30 січня 2024 року по справі № 522/10997/15-ц, питання про поворот виконання рішення суду не вирішувалось.

У зв`язку зі скасуванням заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2016 року по справі № 522/10997/15-ц, 17 квітня 2024 року відповідач звернувся із заявою про поворот виконання судового рішення у справі № 522/10997/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Відповідно до ст. 444 Цивільного процесуального кодексу України,суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо скасовано рішення третейського суду, боржникові повертається все те, що з нього стягнуто на користь стягувача за вказаним рішенням. Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем. За подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується. При вирішенні питання про поворот виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

Поворот виконання рішення представляє собою повернення стягувачем боржнику всього, що ним було отримано за скасованим згодом рішенням з метою відшкодування боржнику збитків, завданих виконанням рішення. Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим рішенням. З іншого боку, поворот виконання рішення є самостійним засобом захисту прав сторін, який повинен здійснюватись шляхом подання заяви про поворот виконання.

Настання повороту виконання можливе у разі:

- одержання позивачем (стягувачем) майна або грошових сум у порядку виконання рішення суду;

- скасування такого рішення і закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, або відмова у задоволенні позову чи заміна рішення шляхом задоволення позову в меншому розмірі, або скасування рішення з поверненням справи на новий розгляд, при якому позовні вимоги у меншому розмірі чи має місце відмову у їх задоволенні.

В порядку повороту виконання відповідачеві повертається все стягнуте з нього за скасованим рішенням (гроші, певні речі) у повному обсязі. Поворот виконання допустимий лише у обсязі безпідставно отриманого за скасованим рішенням.

Аналізуючи норми процесуального права щодо повороту виконання рішення суду, слід виходити, що таке може бути застосовано належним судом якщо буде встановлено, що рішення суду було виконано до його скасування.

Отже, за умови якщо питання про поворот виконання рішення суду не вирішувалось судом при новому розгляді справи або судом апеляційної чи касаційної інстанції, чинне законодавство встановлює єдину можливість вирішення цього питання судом першої інстанції (чи іншим судом, в якому перебуває справа) стосовно рішення, яким з відповідача стягнуто певне майно.

Як визначено у ст. 446 Цивільного процесуального кодексу України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Відповідач у своїй заяві про поворот виконання рішення просить в порядку повороту виконання рішення суду скасувати державну реєстрації права власності ОСОБА_2 на частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , здійснену на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Жосан Т.І., індексний номер: 67003035 від 30.03.2023 року, та припинити право власності ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В свою чергу, ОСОБА_2 в заперечення на заяву про поворот виконання рішення вказав на неефективний спосіб захисту.

Розглядаючи питання щодо способу поновлення порушеного права ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне застосувати висновки Верховного Суду та Конституційного Суду України.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 02.11.2011 року № 13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала.

Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.

Відтак, поворот виконання рішення це повернення сторін виконавчого провадження в первісне становище у зв`язку із скасуванням виконаного рішення суду з метою поновлення їхніх прав.

Водночас, за своєю суттю поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням (постанова Великої палати Верховного Суду 04.09.2019 року у справі №569/15646/16-ц).

Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі, а застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Тому суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення, мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті кошти за скасованим судовим рішенням, у разі відсутності обмежень, установлених законом.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі №336/9595/14, оскільки поворот виконання рішення є гарантією відновлення прав учасників процесу, то суди повинні задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті з нього кошти за скасованим судовим рішенням, за відсутності обмежень, встановлених ст.382 ЦПК України 2004 року (ст.445 ЦПК України у редакції з 15 грудня 2017 року), яка визначає особливості повороту виконання в окремих категоріях справ.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Поворот виконання рішення суду - є самостійним способом захисту прав і певною процесуальною формою поновлення судом порушених прав зацікавлених осіб у разі, коли судове рішення виконане, але згодом скасовано з відмовою у задоволенні позову.

При вирішенні даної справи суд виходить з того, що поворот виконання рішення - форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судового рішення законної сили. Інститут повороту виконання рішення був запроваджений законодавцем для усунення наслідків, які можуть виникнути внаслідок повного чи часткового виконання у подальшому скасованого чи зміненого рішення. Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем усього одержаного за скасованим рішенням.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження доводів заяви про поворот виконання рішення, заявником надано докази виконання заочного рішення та реєстрації права власності за скасованим заочним рішенням за ОСОБА_2 .

Таким чином, письмовими доказами, наданими до заяви, ОСОБА_1 підтвердив, що за прийнятим заочним рішенням та за результатами виконавчого провадження право власності на належне ОСОБА_1 майно перейшло до ОСОБА_2 .

Отже, суд приходить до висновку про доведеність заяви ОСОБА_1 , оскільки вона має належне обґрунтування щодо вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах, що має безпосереднє відношення до предмету та підстав звернення.

Доводи заперечень стягувача ОСОБА_2 суд до уваги не приймає з огляду на те, що вони мають відношення вирішення процесуальних питань у позовному провадженні.

У запереченнях на заяву про поворот виконання рішення суду представник ОСОБА_2 посилається на висновки Верховного Суду щодо розгляду віндикаційних позовів.

Проте, вказані правові висновки стосуються вимог про витребування майна із чужого незаконного володіння, які підлягали розгляду у позовному провадженні, а не в порядку повороту виконання рішення суду.

При цьому, в даному випадку заявник звернувся до суду з заявою в порядку передбаченому законодавством, з застосуванням спеціального механізму, як про поворот виконання рішення, а не позовом з вимогами про витребування майна та скасування реєстрації права власності. Відтак, вимоги про скасування державної реєстрації права власності не є позовною вимогою, в розумінні положень ЦПК України, а є за своєю суттю наслідком виконаного судового рішення.

Таким чином, твердження представника ОСОБА_2 щодо неналежного способу захисту є необґрунтованим, а зазначені постанови Верховного Суду не відповідають критерію подібності судової справи.

Зокрема, предметом розгляду Постанови Верхового Суду від 16.08.2023 року у справі №569/13244/21 є перегляд рішень у справі, в якій право власності відповідача було зареєстроване на підставі неіснуючого рішення суду. Виконання такого рішення суду у відповідності до норм ЗУ «Про виконавче провадження» не здійснювалось.

Тому, вказана справа не має подібності із підставами щодо повороту виконання рішення суду, з якими звернувся ОСОБА_1 .

Разом з тим, суд приймає до уваги, що частина житлового будинку АДРЕСА_1 у фактичне володіння ОСОБА_2 не перейшла.

З огляду на вищевикладене, зважаючи на те, що рішення суду, яке стало підставою для проведення виконавчих дій, скасовано, суд вважає заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду по цивільній справі обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 260, 444, 446 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.04.2016 року по цивільній справі №522/10997/15-ц за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу задовольнити.

Допустити поворот виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.04.2016 року по цивільній справі №522/10997/15-ц за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

В порядку повороту виконання рішення суду скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , здійснену на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Жосан Т.І., індексний номер: 67003035 від 30.03.2023 року, та припинити право власності ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: