УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року

м. Київ

справа № 266/4503/19

провадження № 61-9190ск24

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , як особи, яка не брала участі у справі, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про захист прав споживачів та стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

У 2019 році ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з ПАТ «ОТП Банк» на свою користь суму завданих збитків у зв`язку зі знищенням належного позивачу майна, а саме бази відпочинку «Волна», яке не може використовуватись за призначенням, вартістю 22 653 779,83 грн та доходів, які ним мали бути реально одержані (упущеної вигоди) в розмірі 121 101 617,00 грн.

Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 22 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.

ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не оскаржував.

У липні 2023 року ОСОБА_3 , як особа, яка не брала участі у справі звернулася з апеляційною скаргою на рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 22 березня 2021 року.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2024 року апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 22 березня 2021 року у справі № 266/4503/19 закрито.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що ОСОБА_2 просив суд стягнути на його користь завдані йому як власнику нерухомого майна збитки, дійшов висновку, що оскарженим рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 22 березня 2021 року питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_3 не вирішувалося.

04 червня 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 21 червня 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2024 року у цій справі.

Ухвала Верховного Суду мотивована тим, що встановивши, що у справі № 266/4503/19 спір виник щодо стягнення збитків власнику майна ОСОБА_2 у зв`язку з правовідносинами, які виникли саме між банком та ОСОБА_2 на підставі договору іпотеки, за яким заявник як одноосібний власник передав в іпотеку належне йому майно без будь-яких застережень з боку інших осіб (фактичних співвласників), суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що оскарженим рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 22 березня 2021 року питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_3 , не вирішувалося.

У зв`язку з цим Верховний Суд зауважував та враховував процесуальну поведінку ОСОБА_2 - позивача у справі, який на момент ухвалення Першотравневим районним судом Донецької області рішення від 22 березня 2021 року позиціонував себе одноосібним власником бази відпочинку «Волна», натомість зараз, з метою перегляду рішення першої інстанції заявник вказує, що вказане майно є спільним сумісним майном подружжя, що свідчить про вчинення дій всупереч попередній поведінці позивача, що не відповідає доктрині «заборона суперечливої поведінки» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17).

Серед іншого Верховний Суд врахував, що, оскаржуючи постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2024 року ОСОБА_2 фактично бажає досягти перегляду рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 22 березня 2021 року в інший спосіб, ніж передбачено для нього як учасника справи, адже ОСОБА_2 має статус позивача у справі № 266/4503/19, водночас аналіз відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що заявник не реалізував свого права на перегляд в апеляційному порядку рішення місцевого суду, тобто заявник визначився та продемонстрував свою процесуальну позицію щодо такої реалізації, а саме не оскарження рішення першої інстанції.

26 червня 2024 року ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2024 року у зазначеній вище справі.

Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2024 року у цій справі.

Ухвала Верховного Суду мотивована тим, що встановивши, що у справі № 266/4503/19 спір виник щодо стягнення збитків власнику майна ОСОБА_2 у зв`язку з правовідносинами, які виникли саме між банком та ОСОБА_2 на підставі договору іпотеки, за яким заявник як одноосібний власник передав в іпотеку належне йому майно без будь-яких застережень з боку інших осіб (фактичних співвласників), суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що оскарженим рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 22 березня 2021 року питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_3 , не вирішувалося.

26 червня 2024 року ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі у справі на через систему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2024 року у зазначеній вище справі.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з урахуванням такого.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно із частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося (пункт 3 частини першої статті 362 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2019 року в справі № 412/1277/2012 (провадження № 61-3704св19) зроблено висновок, що у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

Отже, необхідною умовою для набуття особою, яка не брала участі у справі, права на апеляційне оскарження судового рішення є вирішення цим судовим актом питання щодо її прав, свобод, інтересів та або обов`язків.

Суд апеляційної інстанції встановив, що 04 березня 2008 року на підставі договору купівлі-продажу № 1473 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на нерухоме майно - база відпочинку «Волна», загальною площею 2 454,8 кв. м, яка розташована на АДРЕСА_1 .

04 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки № РМ-SМЕ107/078/2008, предметом якого є належна ОСОБА_2 на праві власності база відпочинку «Волна». Вказаний правочин укладено у забезпечення укладеного між банком та ОСОБА_1 валютного кредитного договору від 04 березня 2008 року № СМ-SМЕ/107/078/2008.

Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 05 травня 2009 року задоволено заяву ЗАТ «ОТП Банк» про забезпечення позову та зобов`язано ОСОБА_2 передати базу відпочинку «Волна» на відповідальне зберігання банку.

На виконання вказаної ухвали суду, 11 травня 2009 року між банком та ОСОБА_2 складено акт прийому-передачі вказаного майна.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23 липня 2018 року № 131710549 та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23 липня 2018 року № 131838351 встановлено, що право власності на базу відпочинку «Волна», зареєстроване 13 травня 2016 року за ПАТ «ОТП Банк», скасовано, а її власником значиться ОСОБА_2 .

Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 22 березня 2021 року у справі № 266/4503/19 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк» про захист прав споживачів та стягнення збитків у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 23 березня 2021 року у справі № 241/309/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку бази відпочинку «Волна».

01 лютого 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір відступлення права вимоги (цесії), відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 права та обов`язки щодо витребування та набуття її майнових прав щодо стягнення відшкодування компенсації за пошкодження та будь-які збитки спричинені базі відпочинку «Волна».

Звертаючись до суду із позовом у цій справі, ОСОБА_2 просив суд стягнути з ПАТ «ОТП Банк» на його користь суму завданих саме йому збитків, як власнику вказаного нерухомого майна, у зв`язку зі знищенням належного йому майна - бази відпочинку «Волна».

У цій справі спір виник щодо стягнення збитків власнику майна ОСОБА_2 у зв`язку з правовідносинами, які виникли саме між банком та ОСОБА_2 на підставі договору іпотеки, за яким заявник як одноосібний власник передав в іпотеку належне йому майно без будь-яких застережень з боку інших осіб (фактичних співвласників).

Отже, ОСОБА_3 не надала апеляційному суду належних, допустимих доказів того, що саме рішенням суду першої інстанції у цій справі, у будь-який спосіб порушено її права.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним, а касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , як особи, яка не брала участі у справі, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про захист прав споживачів та стягнення збитків - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький
І. В. Литвиненко
Є. В. Петров