Провадження №2/592/2350/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді Костенка В.Г., за участю секретаря судового засідання Сидоренко Ю.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 47 396 грн 26 коп. та понесені судові витрати у загальному розмірі 9 922 грн 40 коп..

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 24.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем укладено кредитний договір № 200513682, відповідно до умов якого (повернення, платності, строковості) банк надав відповідачу у користування кредитні кошти у сумі 10 791 грн 88 коп., з встановленим строком користування з 24.04.2016 по 24.04.2017, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування. 20.07.2020 на підставі договору №7_БМ ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги за вказаним кредитним договором. ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником якого є ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Станом на 08.08.2024 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 31 723 грн 56 коп., з яких: 10 791 грн 88 коп. - заборгованість за кредитом; 20 931 грн 68 коп. - заборгованість за відсотками.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.08.2024 у даній справі розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін 09.10.2024.

В подальшому судовий розгляд відкладено на 11.11.2024.

03.10.2024 представник відповідача надіслав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав, категорично заперечив заборгованість за кредитним договором, просив відмовити у задоволенні позову. Зокрема вказав, що позивачем не надано розрахунку заборгованості, не вказано як саме здійснювалися розрахунки заборгованості, немає доказів про строки виникнення заборгованості, та отримання відповідачем грошових коштів. Просив застосувати строки позовної давності, у зв`язку з пропуском позивачем таких строків для звернення до суду. Зазначив, що позивач звернувся суду 09.08.2024, в той як зазначає сам позивач, строк дії кредитного договору закінчився 24.07.2017, тобто, строк позовної давності сплив 25.07.2020. Відступлення права вимоги не зупиняє та не перериває строк позовної давності.

Позивач відповідь на відзив не надав.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного:

Суд встановив, що 24.04.2016 відповідачем звернувся до ПАТ «Банк Михайлівський» з заявою № 200513682 у якій просив надати кредит готівкою у загальній сумі 10 791 грн 88 коп.. Також у заяві просив відкрити рахунок, та зарахувати ТДВ «СК «М-ЛАЙФ» страхову премію 450 грн., ПРАТ «РЕНЕСАНС ЖИТТЯ» страхову премію 1080 грн.

Заява складена таким змістом, що вона є письмовою формою кредитного договору.

Таким чином, 24.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем укладено кредитний договір № 200513682, відповідно до умов якого (повернення, платності, строковості) банк надав відповідачу у користування кредитні кошти у сумі 10 791 грн 88 коп., з встановленим строком користування з 24.04.2016 по 24.04.2017, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

Зазначеним договором передбачено, що відповідачу наданий кредит у сумі 10 791 грн 88 коп. на строк по 24.04.2017 зі сплатою 3,49% у місяць. Відповідач зобов`язався повертати кредити по 1 288 щомісячно до 24 числа, останній платіж 1287,56 грн.

24.04.2016 відповідачем і ТДВ «СК «М-ЛАЙФ», та відповідачем і ПРАТ «РЕНЕСАНС ЖИТТЯ» укладені договори страхування.

20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк ПАТ «Банк Михайлівський» відступає новому кредитору ТОВ «Діджи Фінанс» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, що підтверджується копією вказаного договору.

З копії витягу з Додатку №1 до Договору факторингу №7_БМ із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами від 20.07.2020, відповідно до якого до нового кредитора ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 200513682 від 24.04.2016, боржник ОСОБА_1 ..

Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором № 200513682 від 24.04.2016 станом на 08.08.2024 становить 31 723 грн 56 коп., з яких: 10 791 грн 88 коп. - заборгованість за кредитом; 20 931 грн 68 коп. - заборгованість за відсотками.

Також суд встановив, що 23.05.2016 згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду. Фонд має право передати право грошової вимоги до позичальника (боржника) за кредитним договором іншому банку на підставі договору про відступлений права вимоги. При цьому згода відповідного боржника (позичальника) на укладання такого договору не вимагається. Приймаючий банк набуває усіх прав та обов`язків кредитора щодо позичальника (боржника), вимоги до якого передані відповідно до договору про відступлення прав вимоги, разом із правами за договором забезпечення таких вимог.

20.07.2020 ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за зазначеним кредитним договором.

08.08.2024 через «Електронний суд» позивач звернувся до суду з позовом до відповідача.

З встановлених фактів вбачається, що спірні правовідносини між сторонами є цивільними та врегульовані ст.ст. 256, 257, 261, 512, 514, 516, 526, 626-629, 638, 1049, 1054, 1055 ЦК України.

Положеннями ч. 1 ст. 512 та ст. 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилом ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно вказаних положень закону учасники цивільних правовідносин мають право укласти кредитний договір, тобто договір за яким надати кошти на певний строк боржнику зі сплатою процентів. Боржник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти у спосіб визначений договором, зокрема шляхом сплати щомісячно.

Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналізуючи наведену норму слід дійти висновку, що права кредитора можна передавати іншій особі.

З встановлених обставин та наведених положень закону у сукупності вбачається, що відповідач отримав кредит але не повернув його та не сплатив проценти чим порушив права позивача.

Поряд з цим положення кодексу передбачають умови захисту порушених прав. Зокрема Кодекс має положення щодо строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, комісії, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч.1 ст. 262 ЦК України, заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Відповідач заявив про сплив строку позовної давності.

ТОВ «Діджи Фінанс» подано заяву про поновлення строку позовної давності з поважності причин його пропуску.

Поважність причину строку позовної давності позивач мотивував тим, що 20.07.2020 ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за зазначеним кредитним договором. Крім того, оригінали документів, а саме кредитних договорів, щодо яких право вимоги відступлено на підставі договору від 20.07.2020, були отримані позивачем лише на початку 2023 року.

Саме наявність тривалого судового спору щодо приналежності права вимоги кредитору, в деяких випадках за частиною кредитних договорів, на переконання позивача призвело до спливу встановленого законодавством загального строку позовної давності, в межах якого суд має право задовольнити позовні вимоги кредитора (за умови що боржник клопотатиме перед судом про застосування такої позовної давності), що в свою чергу також є підставою для його поновлення/не застосування судом позовної давності оскільки кредитор з об`єктивних причин був позбавлений можливості звернутись до суду в межах такого строку (ч. 5 ст. 267 ЦКУ).

Суд вважає, що наведені вище обставини, не дають підстав для поновлення або не застосування строку позовної давності, про що просить відповідач, враховуючи наступне.

Як вже зазначалось, між ТОВ «Діджи Фінанс» та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір про відступлення прав вимоги №7_БМ від 20.07.2020.

До ТОВ «Діджи Фінанс» від ПАТ «Банк Михайлівський» перейшли права та обов`язки тільки за визначеним переліком кредитних договорів, тобто ТОВ «Діджи Фінанс» не є правонаступником ПАТ «Банк Михайлівський» за всією діяльністю банку.

У довідці про умови кредитування та орієнтовану сукупність вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту від 24.04.2016 визначений строк кредиту 12 місяців, а саме з 24.04.2016 по 24.04.2017. При цьому відповідач мав повертати кредит щомісячно до 24 числа кожного місяця по 1 288 грн., останній платіж 1 287,56 грн.

У правовому висновку, викладеному Верховним Судом України у постанові №6-169цс14 від 29 жовтня 2014 року, зазначено, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов`язань.

Відповідач мав повертати кошти, щомісячно до 24 числа кожного місяця по 1 288 грн., останній платіж 1 287,56 грн., проте він кошти не повертав. За таких обставин, враховуючи дату закінчення кредитного договору 24.04.2017 слід розраховувати строк позовної давності по кожному платежу. Строк позовної давності по останньому платежу закінчувався 25.04.2020.

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236 «з метою запобігання поширенню на України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-, з 19.12.2020 до 28.02.2021 на території країни діяв карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом» та наступними постановами КМУ з цього ж питання. В подальшому Кабінет Міністрів України постановою № 1336 від 15.12.2021 продовжив дію адаптивного карантину на території України до 31.03.2022 продовжено внесення змін до постанови № 1236 від 09.12.2020, постановою від 09.12.2020 №1236 продовжено дію до 30.04.2023. Постановою від 27.04.2023 №383 продовжено дію до 30.06.2023. Отже Карантин в Україні безперервно встановлено з 12.03.2020 до 30.06.2023.

Ураховуючи наведене вбачається, що строк позовної даності не минув по платежах за березень - квітень 2017 року тобто у сумі 1 288 грн. і 1 287,56 грн., а всього 2 575,56 грн.

Згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Отже, ураховуючи наведене вбачається, що строк позовної давності відповідача сплив по обов`язках до 01.03.2020. Строк позовної давності по платежах у сумі 2 575,56 грн. не пропущений.

З наведеного також слід дійти висновку, що позивач отримав право вимоги по кредитному договору по якому був пропущений строк позовної давності по платежах до 01.03.2020. Позивач не довів причин поважності пропуску цього строку, а тому немає законних підстав для його поновлення.

Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Ураховуючи наведене слід відмовити у задоволенні позову у частині стягнення платежів до 01.03.2017.

Вимоги позивача про стягнення боргу по кредитному договору по платежам за березень і квітень 2017 року у сумі 2 575,56 грн. слід задовольнити.

Позивач просив стягнути з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України три проценти річних та інфляційні збитки.

Згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З наведеного вбачається, що вимоги позивача про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України у період воєнного стану є необґрунтованими. Відтак слід відмовити у задоволенні позову у цій частині.

Ураховуючи наведене з відповідача слід стягнути борг у сумі 2 575,56 грн, що становить 5,43 проценти від заявленої ціни позову.

Інші доводи сторін не спростовують наведених висновків суду та не впливають на ухвалення рішення.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача компенсацію витрат на правничу допомогу та по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині від заявленої суми позову, а саме 5,43 проценти від 2 422,40 грн., тобто 131,52 грн..

На підставі зазначеного і керуючись ст.ст. 19, 76, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, ) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 2 575 грн 56 коп. заборгованості за кредитним договором, 131 грн 52 коп. відшкодування витрат, а всього 2 707 грн 08 коп..

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у іншій частині.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумської апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 13.12.2024.

Суддя В.Г. Костенко