1Справа № 335/886/24 2-о/335/69/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Романько О.О., за участю секретаря судового засідання Гутник Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району як орган опіки та піклування про встановлення факту самостійного виховання дитини батьком без участі матері,-

ВСТАНОВИВ:

24.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту що має юридичне значення, а саме: самостійне виховання батьком неповнолітньої дитини, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району як орган опіки та піклування.

В обґрунтування заяви посилався на те, що 27.06.2008 він та ОСОБА_2 уклали шлюб. До того у відносинах між ними народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В січні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Токмацького районного суду Запорізької області з позовом про розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 03.02.2022 її позовна заява буда судом прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання призначене на 28.02.2022. В зв`язку з веденням в країні воєнного стану, місто Токмак Запорізької області є купованою територією. Справа про розірвання шлюбу не була розглянута.

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області листом від 28.09.2022 рекомендував заявнику звернутися до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з питання розірвання шлюбу, оскільки відповідно до розпорядження Верховного Суду була змінена підсудність справ Токмацького районного суду Запорізької області. Позивачем був направлений до суду позов про розірвання шлюбу.

Рішенням Хортицього районного суду від 23.11.2023 шлюб між заявником та ОСОБА_2 розірвано. Фактично шлюбні відносини між ними припинилися з 16.12.2021. З цього часу подружжя не мало спільного побуту та мешкало окремо.

Додатково в заяві зазначив, що в квітні 2022 року він разом з сином виїхали з окупованою міста Токмака до міста Запоріжжя. Отримали статус внутрішньо переміщених осіб, про що свідчать довідки: від 01.05.2022 року № 2304- та 18.04.2022 року 2304-5. Мати дитини залишилась на окупованій території в місті Токмак Пологівського району Запорізької області. На час звернення з цією заявою наміру виїхати остання не виказувала. Про її теперішнє життя заявнику майже нічого не відомо. Мало коли ОСОБА_2 спілкується з сином по телефону. Матеріально дитину не утримує.

Також зазначив, що син знаходиться на його одноособовому утриманні. Вихованням його займається самостійно. В зв`язку з обставинами, які склалися в країні- воєнним станом, отримання ними статусу внутрішньо переміщених осіб, постає питання щодо юридичної фіксації зазначеного факту для подальшого оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, переміщення його та дитини на підконтрольній території держави, зняття та реєстрації місця проживання. Також, як переміщена особа внаслідок воєнної агресії Росії проти України заявник отримує гуманітарну допомогу від різних благодійних фондів, як мешканець Токмацької громади Пологівського району Запорізької області. Після отримання рішення суду про встановлення факту самостійного виховання батьком неповнолітньої дитини, заявник зможе отримувати додаткову гуманітарну допомогу як «батько одинак» в різних фондах, таких як: Простір єдності Пологівського району «Допомога поруч», «Червоний хрест», що буде суттєвою їм допомогою. Отримання гуманітарної допомоги полегшує його матеріальне положення. На теперішній час багато організацій в питаннях дітей потребують згоди всіх батьків або в разі відсутності необхідно пред`явити документ, який підтверджує, що батько самостійно виховує дитину.

Тому заявник змушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме щодо самостійного вихованням батьком неповнолітньої дитини.

Ухвалою судді від 29.01.2024 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 20.02.2024, надалі судове засідання відкладалося, зокрема, для забезпечення належного повідомлення особи, яка знаходиться на окупованій території.

Заявник в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, 12.03.2024 та 18.03.2024 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, прохав суд задовольнити заяву в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, зокрема, шляхом розміщення оголошення на сайті суду.

Представник заінтересованої особи районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в судове засідання не з`явився, 12.03.2024 надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та пояснення, в яких зазначили, що не заперечують проти задоволення вимог заявника.

Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 25.03.2008 року Токмацьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьком зазначено ОСОБА_1 , а матір`ю - ОСОБА_2 (а.с. 8,11).

Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 01.05.2022 № 2304- гр. ОСОБА_1 має зареєстроване місці проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12).

Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.04.2022 № 2304- гр. ОСОБА_3 має зареєстроване місці проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12).

Відповідно до рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2023, яке набрало законної сили 26.12.2023, встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 27.06.2008 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_2 ». Подружжя має неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сумісне життя сторін не склалося, шлюбні відносини припинені 16.12.2021. Також відповідно до ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2023 вбачається, що ОСОБА_1 звертався до цього суду з заявою про поновлення справи ЄУН 328/176/22 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, яка перебувала на розгляді у Токмацькому районному суду Запорізької області, але у задоволенні цієї заяви було відмовлено та роз`яснено ОСОБА_1 його право на звернення до суду на загальних підставах, оскільки рішення по вказаній справі судом не було прийняте. Окремо в рішенні суду зазначено, що за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 зареєстрованою у Запорізькій області не значиться (а.с.15-21).

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2023 розірвано шлюб, зареєстрований 27.06.2008 Токмацьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області під актовим записом № 55 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 14-19).

Відповідно до довідки від 27.12.2023 № 69 виданої директором Закладу загальної середньої освіти № 6 Токмацької міської ради Запорізької області зазначено, що гр. ОСОБА_1 з 06.04.2022 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , та самостійно виховує неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається у 10 класі цього закладу (а.с.22).

Згідно з заявою ОСОБА_1 від 09.01.2024 про проведення обстеження житлово -побутових умов надано акт обстеження умов проживання від 10.01.2024, відповідно до якого комісією у складі головних спеціалістів відділу по Вознесенівському району С(У) СД ЗМР ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проведено обстеження умов проживання заявника за адресою: АДРЕСА_2 . Умови проживання в трикімнатній квартирі задовільні, є меблі та побутова техніка, санітарно-повітряний режим дотримується. Підключені та працюють усі комунікації. Для неповнолітнього ОСОБА_3 є все необхідне, зокрема, місце для сну, письмовий стіл, необхідні меблі, шкільне приладдя, продукти харчування. Сім`я складається з двох осіб: батька ОСОБА_1 та сина ОСОБА_3 , які проживають за зазначеною адресою без реєстрації (а.с.23-25).

Так, заявник просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що він самостійно виховує неповнолітнього сина.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

При цьому, питання регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (ст. 1 СК України).

Частиною 1 ст. 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Разом з тим, сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 15 СК України). Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст. ст. 150-151 СК України.

Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. При цьому, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

При цьому, сімейні відносини, як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, котрі поділяються на юридичні дії (спричинення яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

Так, в силу положень ЦК України у момент народження фізичної особи, в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки) та припиняється у момент її смерті (ст. 25), а з підстав встановлених цим Кодексом виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання) котра може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст. 30) при цьому відповідно до ч. 2 ст. 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання, підставою позбавлення батьківських прав у відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, є ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

З цього слідує, що підставою встановлення факту самостійного виховання неповнолітньої дитини батьком, необхідно встановити юридичний факт, або декілька, в силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Заявник у поданій заяві зазначає, що з моменту припинення шлюбних стосунків з ОСОБА_2 , неповнолітній син ОСОБА_3 проживає разом з ним, знаходиться на його одноособовому утриманні і самостійному вихованні.

Сімейним кодексом України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 15 СК України). Разом з тим, в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), котрі мають бути підтверджені виключно цивільно-правовими актами (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім), та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються, та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. Справи щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються в порядку окремого провадження за правилами ЦПК України. Розгляд справ окремого провадження має свої особливості, які не властиві та не притаманні адміністративному судочинству.

До того ж перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним, а судова практика щодо розгляду порушеного заявником питання в окремому провадженні з урахуванням мети встановлення відповідного факту та наявності або ж відсутності спору Верховним Судом ще не сформована.

Так, ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 27 вересня 2023 року передано справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, з посиланням на частину п`яту статті 403 ЦПК України, якою передбачено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до ухвали Велика Палата Верховного Суду від 26 жовтня 2023 року у справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23) прийнято до розгляду справу за заявою про встановлення факту самостійного виховання дитини та призначено справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на 05 грудня 2023 року в приміщенні Верховного Суду за адресою: місто Київ, вулиця Пилипа Орлика, 8.

На час розгляду даної справи остаточне рішення Великою Палатою Верховного Суду з цього питання не оприлюднено.

Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що факт самостійного виховання батьком його неповнолітнього сина підлягає встановленню, а заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293-294, 315, 316, 318, 319, 352-355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району як орган опіки та піклування про встановлення факту про встановлення факту самостійного виховання дитини батьком без участі матері - задовольнити.

Встановити факт самостійного виховання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Повне судове рішення складено 01.04.2024.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.О. Романько