Провадження № 22-ц/812/1734/24 Головуючий суду першої інстанції Коваленко І.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 року м. Миколаїв Справа № 489/4184/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Крамаренко Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2024 року, повний текст якого складено 20 вересня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Коваленка І.В., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

06 червня 2024 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі АТ «Універсал Банк», Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що 02 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку НОМЕР_1 у розмірі 55 000 грн.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого в нього станом на 21 березня 2024 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 102 339.62 грн, яка є залишком заборгованості за тілом кредиту.

Посилаючись на викладене Банк просив суд стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість за договором в розмірі 10 339.62 грн

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором від 02 травня 2019 року, яка станом на 21 березня 2024 року становить 24 954.33 грн та судовий збір в сумі 738.22 грн.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що у підписаній відповідачем Анкеті-заяві відсоткова ставка не зазначена та в іншій належний спосіб її Банком з відповідачем не узгоджено. Підтвердження прийняття відповідачем умов та тарифів зі сплати процентів за наданими банком витягами з Умов та Тарифів, як складової частини кредитного договору приєднання, є неприйнятними за неналежністю наданих доказів.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач сплатив Банку непогоджені сторонами проценти на суму 77 385.29 грн, а тому повинна бути врахована у розмір тіла кредиту.

Не погодившись з рішенням суду, АТ «Універсал Банк» подало апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивувала тим, що ухвалюючи оскаржуване рішення судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проєкту Monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з Умовами, правилами обслуговування, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту. Тим самим суд першої інстанції дійшов передчасних висновків відносно того, що клієнт не був ознайомлений із вищезазначеними Умовами, правилами обслуговування, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту.

Невиконання боржником умов договору, на які він погодився та ознайомився в Анкеті-заяві (стосовно того, що договір про надання банківських послуг складається не лише з Анкети-заяви, а також з Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту) та непогашення у повному обсязі заборгованості перед банком матиме наслідком порушення фундаментального положення про обов`язковість договору.

Підписанням договору клієнт підтвердив, що ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Окрім цього клієнт беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту.

Поміж цього клієнт підтвердив, що ця Анкета -заява є також заявою на відкриття рахунку і карткою із зразком його підпису.

Умови ї правила обслуговування, опубліковані на офіційному сайті Банку та публічно доступні в режимі реального часу для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

У підписаній анкеті заяві відповідач визнав, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Вищенаведене свідчить про укладення між сторонами у встановлений законом спосіб Договору, в тому числі погодження сторонами Умов і правил разом з додатками, які є невід`ємною складовою Договору.

Поміж цього, клієнт на постійній основі, але не рідше ніж один раз на 30 календарних днів, зобов`язаний ознайомлюватись із чинною редакцією Умов і правил, що розташовані за посиланням https://www.monobank.ua/terms та або https://www.monobank.сom.ua/terms та/або в Мобільному додатку, з метою виконання умов Договору з урахуванням можливих змін до нього.

Враховуючи те, що клієнтом було неодноразово проведено банківські операції із використанням власної картки (переказ коштів, поповнення мобільного телефону, оплата товарів у торгових точках та ін.), відповідач надав свою згоду із змінами, доповненнями до договору про надання банківських послуг від 02 травня 2019 року.

А тому, висновок суду першої інстанції про недоведеність з боку Банку, що саме ці Умови і правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними є безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на приписах Закону України «Про електронну комерцію».

Якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання.

Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано.

Будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не надав суду контррозрахунок суми заборгованості, який бу суд міг належним чином оцінити чи інший доказ, наприклад, висновок експертизи, про невірність наданого банком розрахунку, відтак, відсутні законні підстави для того, щоб піддати сумніву нараховану позивачем суму боргу, враховуючи, що вона підтверджена наданими позивачем у сукупності доказами.

На день слухання справи відзиву на апеляційну скаргу від відповідача не надходило.

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України (в редакції чинній на час подання апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 02 травня 2019 між АТ «Універсал Банк», в рамках проекту monobank, та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг, який представляє собою Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Вказана Анкета - заява підписана відповідачем та представником банку.

В Анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг від 02 травня 2019 року, позичальник ОСОБА_1 просив відкрити поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму вказану у додатку, відповідно до умов договору та наведених умов в Анкеті -заяві. Проставленням власноручного підпису під цією Анкетою-заявою, він підтвердив, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, та, що він ознайомлений з переліченими документами, та отримав їх примірник у мобільному додатку. Дав згоду на збільшення (зменшення) банком в односторонньому порядку кредитного ліміту, про що останній зобов`язався повідомляти позичальника шляхом надсилання повідомлення у мобільний додаток (пункти 1, 2, 3 Анкети-заяви від 02 травня 2019 року).

У пункті 6 Анкети-заяви від 02 травня 2019 року позичальник зазначив, що слід вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги, в т.ч. електронний підпис, обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому у Банку. Та засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися ним для накладання удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій. Також визнав, що удосконалений електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Пунктом 9 Анкети-заяви від 02 травня 2019 року позичальник підтвердив, що Анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку.

У пункті 10 Анкети-заяви від 02 травня 2019 року позичальник надав право банку здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків відкритих у банку, без додаткового її розпорядження, для погашення будь-яких договірних зобов`язань перед Банком, що випливають з умов договору.

Також у Анкеті-заяві від 02 травня 2019 року, пункт 11, позичальник просить усе листування щодо цього договору здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали зв`язку, відповідно до умов договору.

До Анкети-заяви від 02 травня 2019 року банк додав Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів мonobank|Universal Bank, затверджені протоколом Правління АТ «Універсал Банк» № 46 від 24 листопада 2021 року та набирають чинності з 27 листопада 2021 року, а також Тарифи «Чорна картка «monobank», Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, які не підписані позичальником.

У Паспорті споживчого кредиту «Чорна картка «monobank», без дати, зазначено про те, що дата надання інформації - є датою підписання договору кваліфікованим електронним підписом кредитодавця, та що споживач отримує паспорт споживчого кредиту у мобільному додатку та підписує його у електронному вигляді до підписання договору. При цьому інформація зазначена у наданому суду Паспорті споживчого кредиту актуальна до 01 січня 2023 року.

Відповідно до довідки про наявність рахунку клієнта ОСОБА_1 йому було відкрито рахунок НОМЕР_3 , картка № НОМЕР_1 типу «Чорна Картка», у валюті гривні, зі статусом - активна до 08/24.

За довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту від 12 червня 2024 року відповідачу була встановлена сума кредитного ліміту: 02 травня 2019 року о 15 год. 15 хв. - 20 000 грн; 10 липня 2019 року о 11 год. 21 хв. - 30 000 грн; 20 жовтня 2019 року о 15 год. 11 хв. - 47 000 грн; 01 грудня 2019 року о 11 год. 44 хв. - 55 000 грн; 20 червня 2020 року о 14 год. 14 хв. 54 700 грн; 15 жовтня 2020 року о 17 год. 47 хв. - 55 000 грн.

З наданого банком розрахунку станом на 21 березня 2024 року та виписок про рух коштів по картці № НОМЕР_1 та рахунку НОМЕР_3 за періоди з 03 травня 2019 року по 21 березня 2024 року, вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором від 02 травня 2019 року станом на 21 березня 2024 року становить 102 339.62 грн, - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту). При цьому із цих же документів вбачається, що відповідач з 03 травня 2019 року по 01 березня 2023 року користувався кредитним коштами, оплачував товари та послуги, здійснював зняття готівки, інше. Останнього разу, 31 серпня 2022 року, ним були вчинені дії з погашення заборгованості по кредиту в сумі 3 383 грн.

За весь час користування карткою, відповідачем було проведено витрат по картці на суму 641 402.74 грн, та проведено поповнень карткового рахунку на суму 539 063.12 грн. Баланс на кінець періоду (мінус по картці) становить 47 339.62 грн. Також, у період з 01 липня 2019 року по 01 березня 2023 року позивачем нараховувалися (списувалися) відсотки за користування кредитом, загальний розмір яких у вказаний період склав 79 508.17, які були включені у загальну суму витрат по картці.

За приписами частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦГІК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених жених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів апеляційного суду рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Правовідносини між сторонами у справі, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються наступними правовими нормами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не. встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих. кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими вій ознайомлений.

В Анкеті-заяві позичальника на отримання кредитної картки від 02 травня 2019 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про сплату відсотків по кредиту та інших платежів.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, просив у тому числі, крім кредиту, стягнути складові його вартості, зокрема, заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, виписки з особового рахунку по картці, посилався на Витяг з Умов і правил надання банківських послуг у АТ «Універсал Банк», розміщеного на сайті https://www.monobank.ua/terms.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме наданні банком Витяг з Умов і правил та тарифи користування кредитною карткою були надані при укладенні договору позичальниці та яка ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву про надання кредиту, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами їх розміри, порядок нарахування та сплати.

Більш того надані Умови і правила затверджені 24 листопада 2021 року, а набрали чинності 27 листопада 2021 року, проте звернення відповідача за отриманням кредитних коштів було 02 травня 2019 року.

Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Умови і правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Оскільки Витяг з Умов і правил надання банківських послуг у АТ «Універсал Банк», не містять підпису ОСОБА_1 , тому їх не можна розцінювати як складову частину кредитного договору, укладеного між сторонами 02 травня 2019 року шляхом підписання Анкети-заяви.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді стягнення процентів по кредиту.

Саме такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

В цій постанові Великої Палати Верховного Суду також зазначено, що з огляду на положення Закону України «Про захист прав споживачів», Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи захисту інтересів споживачів» прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООП та рішення Конституційного Суду України у справі № 1-12/2013 від 11 липня 2013 року та основні засади цивільного законодавства пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови і правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Приписи частин 4 статті 263 ЦПК України визначають, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За такого, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з позичальником АТ «Універсал Банк» дотрималося основних засад цивільного законодавства щодо повідомлення споживача про умови кредитування узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими Банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності, розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору, зокрема розмір та порядок сплати процентів.

З цих підстав апеляційний суд відхиляє посилання скаржника у справі на те, що договір приєднання підпису позичальника під публічно розміщеними умовами не потребує.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови і правила надання банківських послуг, відсутність в Анкеті- заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування грошовим кредитом, надані банком Витяг з Тарифів «Чорна картка «monobank» та Витяг з Умов і правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Отже апеляційний суд погоджується з відмовою в задоволенні позовних вимог щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами.

Також суд першої інстанції при обрахуванні заборгованості за тілом кредиту, правильно виходив з того, що у позичальника у зв`язку з безпідставним розподілом сплачених відповідачем коштів в рахунок погашення процентів, зменшилась сума заборгованості за тілом кредиту до розміру 24 954.33 грн, а тому правильно задовольнив вимоги частково на зазначену суму.

Та обставина, що відповідач доводи Банку в обґрунтування заявлених вимог не спростував, про що зазначає скаржник, не дає підстав для суду вирішувати спір у справі всупереч наданих доказів лише па підставі позицій сторін.

Скаржнику слід врахувати, що принцип змагальності, закріплений у статті 12 ЦПК України, полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки сама концепція змагальності втрачає сенс.

Така правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18.

Фактичне використання кредитної картки позичальником, що свідчить про визнання ним наявності між сторонами справи відповідних правовідносин, не дає суду можливість задовольнити позовні вимоги в цій справі в частині стягнення боргу за процентами, оскільки відсутні погоджені сторонами умови для нарахування таких платежів. При цьому наявність правовідносини між сторонами під сумнів судом не ставиться, що й призвело до часткового задоволення позовних вимог у справі в частині стягнення боргу по тілу кредиту

До спірних правовідносин також не підлягають застосуванню положення частини 1 статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови і правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://www.monobank.ua/terms.), неодноразово змінювалися самим AT «Універсал Банк» у період моменту виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду і вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг із Тарифів та витяг з Умов і правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, які є найбільш сприятливими для задоволення позову. У справі, що переглядається, Банк надав редакцію Умов і правил, що набула чинності майже через два роки (27 листопада 2021 року) після виникнення кредитних правовідносин сторін (02 травня 2019 року).

За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови і правила банківських послуг, за відсутності в Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та інших платежів, наданий банком витяг з Тарифів «Чорна картка monobank» та витяг з Умов ті правил падання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма кредитного договору.

Посилання в апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду від 14 липня 2020 року у справі № 367/4970/13ц, від 03 лютого 2022 року у справі № 758/10335/16-ц, що, на думку скаржника, повинні бути враховані судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на таке.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Категорія «подібні правовідносини» може означати як такі правовідносини, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і такі, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. При визначенні справ із подібними правовідносинами враховується предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог, встановлені судами фактичні обставини справи, однакове правове регулювання спірних правовідносин.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що подібність правовідносин не підтвердилася, оскільки у цих постановах Верховним Судом встановлено обставини, відмінні, від тих, які встановлено в справі, що переглядається.

Саме по собі посилання на неоднакове застосування положень ЦК України у різних справах хоч і у подібних правовідносинах, але з різними встановленими обставинами, не має правового значення для справи, яка є предметом перегляду, та не свідчить про різне застосування чи тлумачення норм матеріального права.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановивши обставини справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відповідно до положень статті 375 ЦПК України скасуванню не підлягає.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Т.В. Крамаренко

Повний текст постанови складено 17 грудня 2024 року.