Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 284/1248/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року смт. Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Дубовика П.В.,

з секретарем Галенчик О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Народицької селищної ради Житомирської області про визнання заповіту дійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд визнати заповіт, складений ОСОБА_2 на користь позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який посвідчений Закусилівською сільською радою Народицького району Житомирської області дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону, мотивуючи свої вимоги тим, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті баби ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак, спадщину оформити не може, оскільки в заповіті дати складання та посвідчення є різними, зокрема дата його посвідчення є більш ранньою за дату складання.

Сторони в судове засідання не з`явились, але надіслали до суду заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі, відповідач щодо задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень ч.ч.1-5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У відповідності до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як визначено в ст. 1234 ЦК України, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Частиною 1 статі 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1247 ЦК України, визначено загальні вимоги до форми заповіту, відповідно до якої, поміж інших вимог, заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст 1251 - 1252 цього Кодексу .

Відповідно до п. 1.1 -1.3, 1,5 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування перелік нотаріальних дій, що вчиняються посадовими особами органів місцевого самоврядування, визначено статтею 37 Закону України "Про нотаріат". Нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій. Відповідно до статті 7 Закону України «Про нотаріат» посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Посадові особи органів місцевого самоврядування зобов`язані сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду.

Як передбачено Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування № 3306/5 від 11.11.2011 року, нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли фізична особа не може з`явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості вчинюваної нотаріальної дії, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування. При вчиненні нотаріальної дії посадові особи органів місцевого самоврядування встановлюють особу, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, у порядку, визначеному статтею 43 Закону України "Про нотаріат" ( п. 2.2,2.3 Порядку ).

Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти. Заповіти подаються посадовій особі органу місцевого самоврядування не менше ніж у двох примірниках, один з яких залишається у справах органу місцевого самоврядування. Посадові особи органів місцевого самоврядування зобов`язані роз`яснити фізичним особам зміст і значення поданих ними проектів заповітів і перевірити, чи відповідає їх зміст вимогам закону. При посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 Цивільного кодексу України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Посвідчення заповітів через представників, а також заповіту від імені кількох осіб (крім подружжя) не допускається.

Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем.

Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом.

Відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради.

Судом встановлено, що заповіт від 23 липня 2015 року, складений ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , посвідчений головою виконавчого комітету Закусилівської сільської ради Народицького району Житомирської області Ярошенко Т.Я.

Заповіт, як остання воля особи, стосується її розпоряджень на випадок смерті і тому покликаний вирішувати важливі для особи питання щодо призначення спадкоємців, позбавлення спадкоємців за законом права спадкування, визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, встановлювати інші розпорядження, які відповідають заповіту та вимогам законодавства про спадкування.

При цьому право дієздатної фізичної особи на заповіт, як і будь-яке суб`єктивне цивільне право, здійснюється нею вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 та стаття 1234 ЦК України).

Юридична природа заповіту ґрунтується на його законодавчому визначенні як особистого розпорядження фізичної особи на випадок смерті (стаття 1233 ЦК України).

Правова природа цього розпорядження визначається судовою практикою як односторонній правочин, що тягне відповідні правові наслідки.

На заповіт, який є правочином, поширюються загальні положення про правочини, якщо у Книзі шостій ЦК України немає відповідного правила. Водночас загальні правила про правочин, у тому числі про їх недійсність, можуть бути поширені на заповіт у тому випадку, коли це не суперечить суті заповіту та природі спадкування.

Згідно зі статтею 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України.

Отже, за своєю сутністю заповіт є одностороннім правочином - дією особи, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Спеціальною нормою, яка передбачає підстави недійсності заповіту є стаття 1257 ЦК України, якою визначено лише дві підставі недійсності заповіту.

Аналіз частини першої статті 1257 ЦК України у смисловому зв`язку з іншими нормами дає підстави вважати, що порушеннями вимог до форми і посвідчення заповіту є лише ті, які прямо зазначені у главі 85 ЦК України, її статтях1247-1249,1253 ЦК України.

Аналіз цих статей дає змогу констатувати, що законодавець висуває такі вимоги до форми заповіту: письмова з нотаріальним посвідченням.

Проте допускаються й інші способи посвідчення заповіту, враховуючи численні обставини, які законодавець покладає в основному для можливості їх застосування.

Ці обставини в сукупності свідчать про те, що вони беруться до уваги як об`єктивні перешкоди до запрошення нотаріуса посвідчити заповіт.

Водночас наведені у зазначених вище статтях правові механізми доводять, що вони розраховані на те, щоб остання воля заповідача була виражена вільно і не виникло б жодного сумніву в цьому.

Суд звертає увагу на те, що суду не було надано жодних доказів щодо відсутності вільного волевиявлення заповідача при складанні заповіту чи вчинення таких дій під примусом.

Відповідно до копії заповіту від 23 липня 2015 року, складеного ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вбачається, що зазначений документ дійсно складений на користь позивача, так як ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являлись бабою та онуком, про що свідчать матеріали справи.

Крім того, з довідки Народицької селищної ради Житомирської області №268 від 07 листопада 2023 року (а.с.18) вбачається, що дійсно двадцять третього липня дві тисячі п`ятнадцятого року в Закусилівській сільській раді заповідачем ОСОБА_2 був складений заповіт за реєстраційним номером 14 від 23 липня 2015 року, який помилково був завірений чотирнадцятим лютого дві тисячі тринадцятого року.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №397/1396/19, провадження №61-14040св20 (ЄДРСРУ №94151238) зауважив, що технічні помилки (описки) в заповіті не впливають на його дійсність, не свідчать про порушення його форми та порядку посвідчення. Зазначене не є тими порушеннями, які впливають на форму та посвідчення заповіту, що було б підставою для визнання заповіту недійсним. Аналогічна правова позиція Верховного Суду міститься і в постанові від 20.05.2019 року у справі №522/904/16-ц та постанові від 03.07.2019 року у справі №725/2412/15-ц.

Отже враховуючи вищевикладене, а також те, що заповіт від 23 липня 2015 року був складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача, підписаний особисто заповідачем, жодних доказів щодо відсутності вільного волевиявлення заповідача при складанні заповіту чи вчинення таких дій під примусом суду не надано, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 слід задоволити та визнати заповіт від 23 липня 2015 року, складений ОСОБА_2 на користь позивача, який посвідчений Закусилівською сільською радою Народицького району Житомирської області дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону.

Позивач сплатив судовий збір в сумі 1073,60 грн., а тому, з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 1220, 1268, 1269 ЦК України, статтями 3, 12, 13, 81, 89, 141, 200,206, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати заповіт від 23 липня 2015 року, складений ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який посвідчений Закусилівською сільською радою Народицького району Житомирської області дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону.

Стягнути з Народицької селищної ради Житомирської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Народицька селищна рада Житомирської області, адреса місцезнаходження: вул.1 Травня, 15, смт.Народичі, Житомирської області, .

Суддя: П. В. Дубовик