Справа № 578/551/24>
провадження № 2/578/228/24
16 грудня 2024 року селище Краснопілля
Краснопільський районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Басової В.І., з участю секретаря с/з Козлової А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника позивача адвоката Якименко Ольги Ігорівни до ОСОБА_2 про поділ та виділ в натурі нерухомого майна, припинення права спільної часткової власності на нерухоме майно та земельну ділянку,-
Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 19 червня 2024 року відкрито провадження по справі та надано відповідачу термін на подання відзиву до суду. 24 липня 2024 року від відповідача до канцелярії суду надійшла заява про визнання позову, за змістом якої ОСОБА_2 не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову.
Сторони в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином про розгляд справи, позивач та її представник просили про розгляд справи без їх участі, посилаючись на складну безпекову ситуацію у селищі Краснопілля, позов підтримали в повному обсязі. Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями та оголошенням на веб-сайті суду. Не повідомив причини неявки, не звертався з заявою про відкладення розгляду справи. За відсутності заперечень позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, розглянувши позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно договіру купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Сокол Т.П. від 17.07.2019, зареєстрованого в реєстрі за №1975, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №174117469 від 17.07.2019, технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивач є власником 51/100 жилого будинку, загальною жилою площею 170,9 кв. м з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_3 (ас. 19-20, 22, 25, 35-40).
49/100 жилого будинку, загальною жилою площею 170,9 кв. м з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_3 належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого секретарем виконкому Великобобрицької сільської ради 26 березня 1991 року за р.№32 (а.с.12-13, 25,31-34, 41-46)
Відповідно до висновку експертів N 1800/19 від 27.05.2024 року за результатами проведеного комплексного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження, виділ часток в натурі майна із спільної часткової власності можливий та нормативно обґрунтований. Запропоновано такі варіанти поділу:
Виходячи з нормативних вимог поділ житлового будинку літ. «А-І» з прибудовами і надвірними будівлями, що перебувають за адресою: АДРЕСА_1 в натурі, по сформованому порядку користування, можливий. Експерт пропонує на розгляд суду варіант поділу по сформованому порядку користування житловим будинком літ. «А-І» з надвірними будівлями:
При варіанті поділу №1:
ОСОБА_1 виділяються (показано рожевим кольором в додатку №1) наступні приміщення і надвірні будівлі домоволодіння: приміщення житлового будинку літ. «А-І»: коридор 3, площею 7,6 кв.м, житлова кімната «4», площею 21,3 кв.м., житлова кімната «5», площею 13,7 кв.м., санвузол «6», площею 4,8 кв.м., житлова кімната «7», площею 12,3 кв.м., житлова кімната «8», площею 8,9 кв.м., приміщення прибудови літ. «а»: коридор «1», площею 6,2 кв.м., кухня «2», площею 8,2 кв.м., приміщення тамбуру літ. «2а2»», тамбур «1», площею 2,9 кв.м., господарські споруди: 1/2 сараю літ. «Б», площею 31,8 м2, вбиральня літ. «Г», навіс літ. «И», погріб літ. «п/г1»), ворота з хвірткою №1, огорожа № 3 та 1/2 огорожі № 4
ОСОБА_2 виділяються (показано синім кольором в додатку №1) наступні приміщення і надвірні будівлі садиби: приміщення житлового будинку літ. «А-І»: житлова кімната «9», площею 13,6 кв.м., житлова кімната «10», площею 21,4 кв.м., коридор «11», площею 7,8 кв.м., кухня «12», площею 11,8 кв.м., житлова кімната «13», площею 12,5 кв.м., санвузол «14», площею 3,9 кв.м., приміщення прибудови літ. «а1»: коридор «ІІ», площею 6,4 кв.м., кладова «ІІІ», площею 9,2 кв.м., приміщення прибудови літ. «а3»: тамбур «ІV», площею, 7,4 кв.м., кухня «15», площею 9,6 кв.м., господарські споруди: 1/2 сараю літ. «Б», площею 31,8 м2, сарай літ «В», вбиральня літ. «Д», гараж літ. «І», ворота з хвірткою №2, 1/2 огорожі № 4
Співвласнику ОСОБА_1 виділяється земельна ділянка, площею 0,0517га (517 кв.м), яка відображена жовтим кольором з урахуванням площі під будівлями.
Співвласнику ОСОБА_2 виділяється земельна ділянка, яка відображена блакитним кольором площею 0,0536 га (536 кв.м.) з урахуванням площі під будівлями (а.с.47-77).
Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами суд встановив наступне.
За змістом статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно із частинами першою, третьою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
У силу ч.1 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.
Статтею 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, тобто право кожного із співвласників пов`язується з часткою у праві спільної власності, і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.
Згідно зі ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
За змістом ч.ч.1,2 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) житлового будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.
Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.
Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція).
Згідно з п.п. 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.
За змістом ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 120 ЗК України , у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Частиною четвертою ст.120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.
Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Згідно роз`яснень, викладених у п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у разі, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. При вирішенні спору про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визначаючи варіанти користування, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Встановлюючи порядок користування земельною ділянкою, суд лише визначає умови, на яких співвласники її використовуватимуть з метою забезпечення ефективної реалізації ними своїх прав щодо користування майном.
Судом встановлено, що сторони у справі є співвласниками по частині житлового будинку із господарськими спорудами та будівлями загальною площею 170,0 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1 , який вони набули у власність на підставі договорів купівлі-продажу.
Між сторонами встановлений порядок користування житловим будинком та земельною ділянкою, який повністю відповідає їхнім часткам у праві спільної часткової власності, однак у добровільному порядку сторонами не досягнуто згоди щодо поділу спільного майна відповідно до розміру належних їм часток.
Відповідно до висновку експертів N 1800/19 від 27.05.2024 року за результатами проведеного комплексного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження, виділ часток в натурі майна із спільної часткової власності можливий та нормативно обґрунтований
Сторони погодились на варіант поділу, запропонований експертами, тому суд вважає, що такий варіант розподілу спільного майна в натурі відповідатиме найкращим інтересам сторін, є максимально наближеним до ідеальних часток кожного із співвласників у житловому будинку, забезпечує можливість експлуатації будинку і господарських будівель як окремих об`єктів нерухомості, а приміщення, які переходять у власність сторін, знаходяться з тієї сторони будинку, де останні попередньо проживали та влаштували собі входи до житлових приміщень.
Також суд враховує те, що наведений варіант поділу дає можливість встановити такий порядок володіння сторонами спірною земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за якого у власності сторін залишиться та частина земельної ділянки, якою кожен з них користувався, і на якій розташовані господарські будівлі та споруди, якими кожен з них безпосередньо користувався.
Щодо обраного позивачкою способу захисту свого права як співвласника спірного майна, суд зауважує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 по справі № 917/1739/17 зазначила, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.
У постановах Верховного Суду від 19.05.2021 року в справі №501/2148/17, від 28.07.2021 року в справі № 310/7011/17, зроблено висновок, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна.
У позовній заяві позивачка просить поділити в натурі у власність їй та відповідачеві відповідні частини будинковолодіння та земельної ділянки пропорційно до розміру належних їм часток у житловому будинку. Тому суд приходить до висновку, що в даному випадку має місце саме поділ майна на підставі ст.367 ЦК України, результатом якого є припинення правовідносин спільної часткової власності.
Позивач не заявляла вимоги про стягнення судових витрат, тому дане питання судом не вирішувалось.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 355, 356, 358, 364,377 ЦК України, ст.ст. 79-1,86, 88, 120 ЗК України, -
Позов задовольнити .
Провести реальний поділ між співвласниками ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) житлового будинку з господарськими спорудами та надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до висновку експертів N 1800/19 від 27.05.2024 року за результатами проведеного комплексного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження, виділивши в натурі у власність, як окремий об`єкт нерухомого майна:
ОСОБА_1 , 51/100 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 : приміщення житлового будинку літ. А-І, а саме: коридор 3, площею 7,6 кв.м, житлова кімната «4», площею 21,3 кв.м., житлова кімната «5», площею 13,7 кв.м., санвузол «6», площею 4,8 кв.м., житлова кімната «7», площею 12,3 кв.м., житлова кімната «8», площею 8,9 кв.м., приміщення прибудови літ. «а»: коридор «1», площею 6,2 кв.м., кухня «2», площею 8,2 кв.м., приміщення тамбуру літ. «2а2»», тамбур «1», площею 2,9 кв.м., господарські споруди: 1/2 сараю літ. «Б», площею 31,8 м2, вбиральня літ. «Г», навіс літ. «И», погріб літ. «п/г1»), ворота з хвірткою №1, огорожа № 3 та 1/2 огорожі № 4, вартістю станом на 23.05.2024 року 160803 гривень 00 копійок;
ОСОБА_2 , 49/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 : приміщення житлового будинку літ. А-І, а саме: житлова кімната «9», площею 13,6 кв.м., житлова кімната «10», площею 21,4 кв.м., коридор «11», площею 7,8 кв.м., кухня «12», площею 11,8 кв.м., житлова кімната «13», площею 12,5 кв.м., санвузол «14», площею 3,9 кв.м., приміщення прибудови літ. «а1»: коридор «ІІ», площею 6,4 кв.м., кладова «ІІІ», площею 9,2 кв.м., приміщення прибудови літ. «а3»: тамбур «ІV», площею, 7,4 кв.м., кухня «15», площею 9,6 кв.м., господарські споруди: 1/2 сараю літ. «Б», площею 31,8 м2, сарай літ «В», вбиральня літ. «Д», гараж літ. «І», ворота з хвірткою №2, 1/2 огорожі № 4, вартістю станом на 23.05.2024 року 154497 гривень 00 копійок;
2. Припинити право спільної часткової власності між співвласниками ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на житловий будинок з господарськими спорудами та надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_2 .
Провести реальний поділ між співвласниками ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) житлового будинку з господарськими спорудами та надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до висновку експертів N 1800/19 від 27.05.2024 року за результатами проведеного комплексного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження, виділивши в натурі у власність, як окремий об`єкт нерухомого майна:
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу і рішення за цією скаргою не скасовано, воно набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повні найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

Представник позивача адвокат Якименко Ольга Ігорівна, місце перебування за адресою:40000, м. Суми вул. Олександра Аніщенка, буд. 6.

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2

Суддя В.І.Басова