ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2991/24 Справа № 194/621/23 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.

за участю секретаря судового засідання: Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2023 року по справі за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову посилався на те, що ОСОБА_1 є матір`ю двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько старшої дитини записаний відповідачкою відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, а батько меншої дитини - позбавлений батьківських прав за рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 березня 2022 року і наразі відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Відповідно до цього ж рішення суду у відповідачки відібрані неповнолітні діти без позбавлення її батьківських прав. Діти були взяті на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування та отримали статус дітей, позбавлених батьківських прав. ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживає в АДРЕСА_2 . Разом з нею у цій квартирі проживає ще двоє сторонніх осіб. Періодично у квартирі буває брудно та не прибрано, житло потребує постійного провітрювання, оскільки його мешканці палять у приміщенні. Квартира обладнана централізованими водо-, тепло-, електропостачанням, газопостачання відсутнє, так як його відключили за несплату, є меблі старого вжитку. За місцем проживання відповідачка характеризується негативно, після відібрання у неї дітей продовжує вести асоціальний спосіб життя, періодично вживає спиртні напої, водить в квартиру сторонніх осіб, вчиняє сварки, порушує громадський порядок, через що неодноразово викликалася поліція. З жовтня 2021 року її молодший син перебуває у педіатричному відділенні КНП «Тернівська ЦМЛ» Тернівської міської ради». За весь час його перебування у лікарні матір відвідувала сина нерегулярно, частіше за все після нагадування працівниками служби у справах дітей. Матір не забезпечувала дитину в достатній мірі продуктами харчування, одягом, взуттям та засобами гігієни. Коли брала сина на прогулянку, повертала його брудним та неохайним. Протягом року перебувала під соціальним супроводом КЗ «Центр соціальних служб» Тернівської міської ради». За цей час відповідачка почала робити косметичний ремонт у квартирі, зокрема, у кімнаті, де проживали б діти, однак у ній мешкали сторонні особи. На контакт з фахівцями центру виходила не завжди, на теперішній час не працевлаштована. Під час візитів фахівців центру соціальних служб та працівників служби у справах дітей, квартиронаймачі відповідачки поводили себе агресивно, не відчиняли двері. Про неналежне виконання відповідачкою батьківських обов`язків стосовно сина ОСОБА_2 свідчить той факт, що останнього повторно залишено на навчання у першому класі КЗ «Тернівський ліцей № 4» Тернівської міської ради Дніпропетровської області, оскільки матір`ю не були створені належні умови для здобуття дитиною освіти. Загалом відповідачка не докладає достатніх зусиль для повернення дітей і факт вилучення синів з родини не змінив її ставлення до дітей, тому просить суд ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2023 року позов задоволено. Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що нею виконані усі пункти плану соціального працівника окрім працевлаштування, оскільки через війну стало тяжче знайти роботу. Вона відвідувала молодшого сина, та займалася старшим сином та цікавилася його досягненнями у навчанні. Рішення побудовано лише на припущеннях позивача.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що відповідачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Батько ОСОБА_2 вказаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, батько ОСОБА_3 - ОСОБА_4 .

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 березня 2022 року у ОСОБА_1 відібрані неповнолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без позбавлення батьківських прав. Рішення суду набрало законної сили 15 квітня 2022 року.

Рішеннями виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 18 травня 2022 року неповнолітнім ОСОБА_2 , 2015 року народження та ОСОБА_3 , 2020 року народження надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Відповідно до інформації КНП «Тернівська ЦМЛ» Тернівської міської ради» від 30 березня 2023 року, 06 вересня 2023 року за весь час перебування дитини ОСОБА_3 у лікарні з 29 жовтня 2021 року по теперішній час матір ОСОБА_1 відвідувала сина нерегулярно, частіше за все після нагадування працівниками служби у справах дітей, паузи між відвідуваннями складали від декількох днів до місяця. Матір не забезпечувала дитину в достатній мірі продуктами харчування, одягом, взуттям та засобами гігієни. Коли брала сина на прогулянку, повертала його брудним та неохайним.

З інформації КЗ «Центр соціальних служб» Тернівської міської ради» від 07 квітня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 . З 31 травня 2022 року отримує послугу соціального супроводу з метою підвищення виховного потенціалу. За цей час відповідачка почала робити косметичний ремонт у квартирі, поклеїла шпалери у дитячій кімнаті, підтримувала контакт з дітьми та класним керівником навчального закладу старшого сина. На контакт з фахівцями центру виходить не завжди, заходи плану виконує частково, до центру зайнятості для пошуку роботи не звернулася, періодично сусіди ОСОБА_1 скаржаться на сварки в квартирі та нетверезих відвідувачів.

Згідно з інформацією Центру соціальної підтримки дітей «Моя родина» Павлоградської міської ради Дніпропетровської області від 05 вересня 2023 року, на підставі рішення виконкому Тернівської міської ради, направлення служби у справах дітей Павлоградської міської ради до Центру 07 серпня 2023 року були зараховані діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . За час перебування дітей в Центрі вони пройшли повний медичний огляд, отримали щеплення відповідно до їхнього віку, були укладені декларації з лікарем-педіатром амбулаторії № 5 м. Павлограда. Психологом була проведена діагностика когнітивної та емоційно-вольової сфери, за результатами якої були виявлені значні прогалини у знаннях дітей внаслідок педагогічної занедбаності з боку батьків. ОСОБА_2 зарахований до Павлоградського ліцею № 1 до 2-го класу, з ОСОБА_3 проводяться розвивальні заняття в Центрі. В Центрі діти отримують п`ятиразове харчування, забезпечені одягом та всім необхідним для навчання, виховання і проживання. На сьогоднішній день діти добре себе почувають, стосунки з вихованцями Центру доброзичливі, адаптація до Центру проходить без ускладнень. ОСОБА_1 жодного разу не звернулася до Центру, не цікавиться навчанням, життям та здоров`ям дітей.

Відповідно до акту обстеження від 28 березня 2023 року санітарно-гігієнічні умови проживання ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_3 умовно задовільні - в квартирі відчувається стійкий запах тютюну, затхлості приміщення, приміщення потребує косметичного ремонту, в наявності меблі старого вжитку, телевізор, холодильник, електроплита. У кімнаті, яка планувалася як дитяча, проживають квартиронаймачі, в ній поклеєні шпалери, є диван, шафа, письмовий стіл, усі речі старого вжитку. Висновок акту обстеження полягає в тому, що постійне перебування сторонніх осіб у приміщенні унеможливлює забезпечення дітям безпечних і належних умов проживання та розвитку дітей і можливо створюють загрозу їх життю, здоров`ю через агресивну поведінку квартиронаймача.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що у березні 2022 року за рішенням суду у відповідачки були відібрані її неповнолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без позбавлення батьківських прав, у цьому ж рішенні суд попередив відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання малолітніх дітей. Разом з цим, ОСОБА_1 на протязі року від вказаного рішення суду, ставлення до виховання малолітніх дітей не змінила, продовжує без будь-яких об`єктивних на те причин ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, не створює належних умов проживання своїм дітям, не забезпечує нормального фізичного та розумового розвитку, матеріально дітей не утримує. Таким чином, суд дійшов висновку, що задоволення позову шляхом позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 повністю відповідає забезпеченню якнайкращих інтересів дітей.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, у зв`язку з наступним.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2,8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Положеннями вказаної вище статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей.

Батьківські права є в той же час і обов`язками батьків з виховання дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов`язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав.

Статтею 164 СК України визначено, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав тільки у випадках: якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причин і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.п.15,16 постанови „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57,58).

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися у контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (справа ЄСПЛ «Савіни проти України», заява № 39948/06 від 18 грудня 2008 року, параграф 52).

Колегія суддів наголошує на тому, що позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем не надано суду достатніх доказів стосовно викладених у позовній заяві доводів повної втрати в матері інтересу до дітей та як наслідок наявності підстав для позбавлення останньої батьківських прав.

У зв`язку із ненаданням стороною позивача відповідних доказів, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що після відібрання дітей відповідачка їх навідує. Створила умови для їх проживання. Влаштувалася на роботу.

Відповідачка має намір та змогу належним чином виконувати свої батьківські права. Про вказане відповідачка наголошувала і у судовому засіданні під час розгляду її апеляційної скарги.

Колегія суддів наголошує на тому, що позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків, так його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Також колегія суддів звертає увагу на той факт, що наразі зв`язок між дітьми та матір`ю не втрачено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2023 року з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог до неї.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне попередити ОСОБА_1 про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з покладанням на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради контролю за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_1 ..

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_1 про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Покласти на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 червня 2024 року.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров