З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №348/464/24
Номер провадження 2/348/446/24
10 червня 2024 року м.Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:
Головуючого судді О.Ю.Максименко
за участю секретаря судових засідань О.Р.Боєчко
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна цивільну справу за позовом Державного підприємства "Ліси України" в особі філії "Делятинське лісове господарство" ДП "Ліси України" до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу у розмірі 247665,35 грн,
Державне підприємство "Ліси України" в особі філії "Делятинське лісове господарство" ДП "Ліси України" звернулося до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу у розмірі 247665,35 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання 29.04.2024, 21.05.2024 та 10.06.2024 не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації. Судову повістку отримав, про що свідчить його особистий підпис на рекомендованому повідомленні. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзив на позовну заяву не надав.
10.06.2024 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що наказом 18-к від 15.02.2017 ОСОБА_1 було прийнято на роботу з 16.02.2017 на посаду майстра лісу майстерської дільниці № 7 (кв. АДРЕСА_1 , 49, 50, 51, 52, АДРЕСА_2 (а.с.7).
16.02.2017 між ОСОБА_1 та ДП "Делятинське лісове господарство" укладено договір про повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності всіх переданих ОСОБА_1 підзвітних матеріальних цінностей (а.с.8).
16.02.2017 ОСОБА_1 було ознайомлено з посадовими обов`язками майстра лісу про що він поставив свій підпис (а.с.9).
Наказом № 2-к від 10.01.2023 ОСОБА_1 , у зв`язку з реорганізацією ДП "Делятинське лісове господарство" шляхом приєднання до філії "Делятинське лісове господарство" державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", зараховано до штатного складу філії "Делятинське лісове господарство" ДП "Ліси України" з 11.01.2023 (а.с.10-11).
Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08.11.2022 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу ДП "Делятинське лісове господарство" та кримінальне провадження закрито (а.с.12-13).
17.02.2023 Івано-Франківською обласною прокуратурою до Господарського суду Івано-Франківської області, де відповідачем виступає ДП "Делятинське лісове господарство", подано позовну заяву про відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 239965,53 грн (а.с.14-22).
23.02.2023 ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області було відкрито провадження у справі за позовом Першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави про стягнення з Державного підприємства "Делятинське лісове господарство" 239969,53 грн шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу (а.с. 23).
11.04.2023 ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області було задоволено клопотання Першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури про заміну відповідача ДП "Делятинське лісове господарство" на його правонаступника Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" (а.с.24-25).
15.05.2023 рішенням Господарського суду Івано-Франківської області позовні вимоги Першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави про стягнення з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" 239969 грн 53 коп. заподіяної шкоди навколишньому середовищу та 3599 грн 54 коп судового збору задоволено (а.с.26-28).
29.06.2023 філією "Делятинське лісове господарство "Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на рахунок Івано-Франківської обласної прокуратури було зараховано оплату за судовий збір в сумі 3599,54 грн (а.с.29).
06.07.2023 постановою державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження ВП № 72187524 щодо примусового стягнення з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на користь держави в особі Делятинської селищної ради, шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу в розмірі 239969,53 грн (а.с.30), стягнено виконавчий збір (а.с.31) та визначено для боржника розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с.32).
14.07.2023 філією "Делятинське лісове господарство "Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на рахунок Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м.Київ) було зараховано оплату згідно ВП № 72187524 на витрати виконавчого провадження у розмірі 300,00 грн (а.с.35).
17.07.2023 постановою ВП № 72187524 було постановлено про закінчення виконавчого провадження щодо примусового стягнення з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на користь держави в особі Делятинської селищної ради, шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу в розмірі 239969,53 грн оскільки борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження сплачені в повному обсязі (а.с.36).
Своєю заявою від 11.07.2023 на ім`я директора філії "Делятинське лісове господарство" ОСОБА_1 просив стягувати з нього щомісяця двадцять відсотків з його заробітної плати з метою погашення боргу перед Делятинським лісовим господарством (а.с.37).
Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини).
Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються також до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.
За змістом ч. 1 ст. 3 КЗпП України, трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.
Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода.
Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо.
При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника (частина друга статті 130 КЗпП України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.
Умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала.
Згідно із ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, крім іншого, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.
Вичерпний перелік випадків повної матеріальної відповідальності передбачений ст. 134 КЗпП. Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода. Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.
Таким чином, обов`язок відшкодувати завдані працівником збитки у повному обсязі встановлюється для відповідача у справі як на п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, та і п.3 цієї норми.
З`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню, є передумовою для її стягнення.
У трудових спорах презумпція вини лежить на роботодавцеві. Наявність винних дій працівника доводить позивач. Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (ст. 138 КЗпП України).
Відповідно до ст. 105 ЛК України, порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев та чагарників.
Правилами ст. 107 ЛК України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну лісу, ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Положеннями ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Частиною 3 ст. 233 КЗпП України визначено, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.
Цей строк на відміну від загальних правил позовної давності, визначених ЦК України, підлягає обов`язковому застосуванню незалежно від зробленої заяви відповідача у справі, та в силу ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин може бути поновлений районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом.
За загальним правилом початок перебігу цього строку співпадає з днем виявлення шкоди, яким слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. День виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акту або висновку (п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками»).
Такі правові позиції були викладені Верховним судом України у постановах від 02.03.2016 у справі №6-1263цс15, та від 23.11.2016 у справі 6-763цс16.
У постанові Верховного суду від 27.11.2019 у справі № 154/92/17 суд прийшов до висновку, що право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі, і з цього ж часу обчислюється річний строк, встановлений ст. 233 КЗпП України.
Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову.
Правилами ст. 228 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу. Державні (комунальні) підприємства за наявності підстав зобов`язані вжити заходів щодо стягнення в порядку регресу збитків з інших суб`єктів господарювання або стягнути збитки з винних працівників підприємства відповідно до вимог законодавства про працю.
Таким чином, зважаючи на факт відшкодування філією «Делятинське лісове господарство» шкоди, завданої неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків та витрат, пов`язаних із виконавчим провадження, суд приходить до висновку про стягнення з останнього в порядку регресу 247665 грн 35 коп..
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3714 грн 99 коп..
На підставі викладеного та керуючись ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 29.12.1992 № 14 «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», ст. 1, 9, 1191 ЦК України, ст. 3, 130, 134, 135-3, 137, 138, 233, 234 КЗпП України, ст. 105, 107 ЛК України, ст. 228 ГК України, ст. 9, 10, 12, 13, 77-81, 141, 247, 259, 263-265, 272-273, 280-289, 354, 355 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги Державного підприємства "Ліси України" в особі філії "Делятинське лісове господарство" ДП "Ліси України" задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 27.03.2012 Надвірнянським РВ УМВС в Івано-Франківській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Суддя Надвірнянського районного суду
Івано-Франківської області О.Ю. Максименко