РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Лутая А.М.,

секретаря судового засідання - Жолоб К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 у лютому 2024 року звернувся до Нововолинського міського суду Волинської області суду з позовною заявою, в якій просить зменшити розмір аліментів утримуваних з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з розміру 1/4 до 1/7 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 13.04.2018 з нього на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви, до досягнення повноліття.

Вказує, що 23.05.2023 була видана довідка до акта огляду МСЕК серії 12ААГ № 203698, відповідно до якої йому ( ОСОБА_1 ) встановлено першу Б групу інвалідності з 22.05.2023, та в якій зазначено, що він потребує постійного стороннього догляду та спостереження і лікування у нефролога. Через погане функціонування нрок, у нього постійне погане самопочуття, та не ті фізичні можливості, які були перед хворобою, що безпосередньо вплинуло й на можливість заробляти кошти. Тривале лікування потребує значних постійних витрат, а розмір його доходу станом на сьогодні, складається лише з пенсії по інвалідності, розмір якої становить 3116,86 грн. на місяць.

Позивач зазначає, що через свій стан здоров`я, що безпосередньо впливає на його платоспроможність, він не в змозі сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі частки всіх видів його заробітку, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті аліментів, а тому він змушений звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою судді Нововолинського міського суду Волинської області від 06.02.2024 цивільну справу передано за підсудністю до Володимир-Волинського міського суду Волинської області.

Ухвалою судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29.02.2024 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, та призначене підготовче засідання.

Ухвалою суду від 01.05.2024 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Проте, від представника позивача надійшла заява в якій вона просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмові пояснення, в яких просить відмовити позивачу в задоволенні позову, посилаючись на ті обставини, що позивач ОСОБА_1 хоч офіційно не працевлаштований, проте має дохід і має можливість сплачувати аліменти на утримання сина. Просить суд звернути увагу на заборгованість позивача по аліментах та з якою частотою вони сплачувались. Також, відповідачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи те, що учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 13.04.2018 з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття.

На примусовому виконанні у Володимирському відділі державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області ЗМУЮ перебуває відкрите виконавче провадження №56462068 з примусового виконання виконавчого листа №165/222/18 від 21.05.2018 року, виданого Нововолинським міським судом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 в розмірі частки всіх видів заробітку /доходу/.

Відповідно до довідки виданої Володимирським ВДВС у Володимирському районі Волинської області №138 від 19.03.2024 станом на 19.03.2024 заборгованість зі сплати позивачем аліментів становить 64 195,57 грн (в тому числі штраф за несплату аліментів 16 183,33 грн).

Згідно наданої суду довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ № 203698 позивачу ОСОБА_1 встановлено першу Б групу інвалідності з 22.05.2023 довічно. Рекомендовано спостереження і лікування у нефролога. Позивач потребує постійного стороннього догляду.

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , виданого 25.07.2023, та довідки про доходи №772713 від 10.01.2024, індивідуальних відомостей про застраховану особу Форми ОК-7, судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 призначена пенсія по інвалідності, яка на сьогодні є єдиним його офіційним доходом, та розмір якої становить 3116,86 грн на місяць.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня

2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Аналіз норми ст. 192 СК України дає підстави для висновку, що погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів є самостійною підставою для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку про те, що після ухваленого рішення від 13.04.2018 про стягнення з позивача аліментів на сина ОСОБА_3 , суттєво погіршилося здоров`я позивача, що відповідно до положень статті 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів. Вказана обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат, що зі свого боку позначається на матеріальному становищі позивача та його здатності сплачувати аліменти на дитину у раніше визначеному розмірі.

Верховний Суд в постанові від 10.10.2023 у справі № 682/2454/22-ц зазначив, що вищевказана обставина відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вищевказаний розмір аліментів, встановлений рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 13.04.2018 підлягає зменшенню до 1/7 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_1 .

Такий розмір стягуваних аліментів буде відповідати принципам розумності та справедливості.

Відповідачка не надала суду жодного доказу на підтвердження своїх доводів про наявність у позивача додаткових доходів.

Заборгованість по аліментам не спростовує встановлені судом обставини, які є підставою для зменшення розміру аліментів.

Аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили.

Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, який стягується з ОСОБА_1 на підставі рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 13.04.2018 (справа №165/222/18) на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів на 1/7 частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/7 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 11.06.2024.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя А.М. ЛУТАЙ