Провадження № 2/522/1468/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Запольської А.М.,

представника позивача адвоката Рязанцевої О.О.,

представника відповідача адвоката Дівіної А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, а саме, визнати право спільної сумісної власності на майно:

-нежитлове приміщення кафе, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 112,6 кв.м, реєстраційний номер 01;

-нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 44,6 кв.м, реєстраційний номер 01;

-нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 87,8 кв.м, реєстраційний номер 01;

-нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 21,8 кв.м, реєстраційний номер 01;

-нежитлові приміщення офісу, розташовані за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 77,0 кв.м, реєстраційний номер 01.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що вони з відповідачем почали проживати однією сім`єю як чоловік та жінка починаючи з 10.08.2008 після їх вінчання у храмі Спасо-Преображенського жіночого монастиря в с. Борисівка, Татарбунарського району Одеської області. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась перша спільна дитина ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась друга спільна дитина ОСОБА_4 11.03.2011 між сторонами зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилася третя спільна дитина ОСОБА_5 . Позивач стверджує, що в період їх спільного проживання із відповідачем вони неодноразово разом подорожували, що підтверджується копіями фотокарток, та вели спільне господарство, мали спільний бюджет, купували майно, товари для сімейного користування. Позивач зазначає, що вказані нежитлові приміщення 101, загальною площею 112,6 кв.м. та 102, загальною площею 44,6 кв.м., утворились шляхом переобладнання та переоформлення в нежитлові приміщення квартири АДРЕСА_6 в якій вони проживали, з метою розвитку сімейного бізнесу, а нежитлові приміщення 103, загальною площею 87,8 кв.м., 104, загальною площею 21,8 кв.м. та нежитлові приміщення офісу, загальною площею 77,00 кв.м. були придбані та зареєстровані за відповідачем у період їх спільного проживання однією сім`єю до реєстрації шлюбу.

25.10.2022 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

27.10.2022 на виконання ухвали суду від 25.10.2022 від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 01.11.2022 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

04.11.2022 до суду від відповідача надійшла заява, у якій він просить суд визнати подання ОСОБА_1 позовної заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя зловживанням процесуальними правами та залишити позов без розгляду. Заяву обґрунтовано тим, що у поводженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває справа № 522/13713/21 між тими ж сторонами, про той же предмет та з тих же самих підстав.

31.03.2023 від відповідача надійшло клопотання про приєднання документів до матеріалів справи, а саме: фотокопія позовної заяви ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дітей та поділ майна подружжя від 30.04.2021 та копія зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю.

06.04.2023 до суду від представника позивача надійшли заперечення на заяву про зловживання процесуальними правами, у яких він просить суд відмовити у задоволені заяви ОСОБА_2 , оскільки його твердження не відповідають дійсності, а предмет та підстави даного позову і позову, що є предметом розгляду у справі № 522/13713/21 є різними.

06.04.2023 ухвалою суду у задоволені заяви ОСОБА_2 про зловживання ОСОБА_1 процесуальними правами та залишення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя без розгляду відмовлено.

28.04.2023 Одеським Апеляційним судом відкрито апеляційне провадження на ухвалу Приморського районного суду від 06.04.2023.

23.05.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо проживання однією сім`єю з позивачкою у період з серпня 2008 року до березня 2011 року, посилаючись на інші стосунки у приватному житті. Крім того зазначає, що майно, яке позивачка просить визнати спільною сумісною власністю було набуто відповідачем до дня знайомства з ОСОБА_1

25.05.2023 від представника позивача надійшла заява про надання копій документів, а саме: копія висновку експерта № 206/21 від 26.11.2021; копія висновку експерта № 207/21 від 26.11.2021; копія висновку експерта № 208/21 від 26.11.2021.

25.07.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якому позивач посилається на рішення Приморського районного суду м. Одеса від 09.04.2008 справа № 2-4010/2008, у якому зазначено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки в середині грудня 2007 року. Стосовно майна, яке заявлено у мировій угоді, позивач вважає його безпідставним, оскільки під час проживання однією сім`єю площа була значно збільшена, тому об`єкти є різними.

26.09.2023 від представника позивача надійшла заява про виклик свідків, яку ухвалою суду від 16.11.2023 задоволено та викликано свідків.

26.09.2023 від позивача надійшла заява про забезпечення позову, яку ухвалою суду від 27.09.2023 задоволено частково. Накладено арешт арешт на: - нежитлового приміщення кафе, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 112,6 кв.м., реєстраційний номер: 01; - нежитлового приміщення кафе, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 44,6 кв.м., реєстраційний номер: 01; - нежитлового приміщення кафе, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 87,8 кв.м., реєстраційний номер: 01; - нежитлового приміщення кафе, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 21,8 кв.м., реєстраційний номер: 01; - нежитлових приміщень офісу, розташованих за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 77,0 кв.м., реєстраційний номер: 01. В решті вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.

26.09.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення розгляду справи до набрання законної сили рішенням суду у справі № 522/13713/21, у задоволенні якого ухвалою суду від 20.11.2023 відмовлено.

09.11.2023 від представника відповідача надійшли дві заяви про виклик свідків, які ухвалою суду від 20.11.2023 задоволено та викликано свідків.

16.11.2023 від представника позивача надійшли письмові пояснення, у яких позивач аргументує збільшення площі нежитлових приміщень під час проживання однією сім`єю, тому вони є спільною сумісною власністю подружжя.

16.11.2023 від представника позивача надійшло клопотання про поновлення строку для подання доказів та про приєднання даних доказів до матеріалів справи, а саме: копію рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09.04.2008 у справі № 2-4010/2008; копію рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.07.2008 у справі № 2-5718/2008; копію рішення Апеляційного суду Одеської області від 17.09.2008 у справі № 22ц-3988/2008; копію довідки Пенсійного фонду України форми ОК-5, яке протокольною ухвалою суду від 20.11.2023 залучено до матеріалів справи.

20.11.2023 від позивача надійшли додаткові пояснення стосовно істотного збільшення вартості майна за час сумісного проживання.

20.11.2023 від позивача надійшло клопотання про поновлення строку для подання доказів та приєднання їх до справи, а саме: копію рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09.04.2008; копію рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.07.2008; копію рішення Апеляційного суду Одеської області від 17.09.2008; копію довідки Пенсійного фонду України форми ОК-5; копію договору купівлі-продажу; копію обмінної карти, на подачу яких протокольною ухвалою суду від 20.11.2023 поновлено строк та залучено до матеріалів справи.

20.11.2023 від представника відповідача надійшли заперечення на клопотання про поновлення строку для подання доказів та про приєднання даних доказів до матеріалів справи та заперечення на додаткові пояснення, які протокольною ухвалою суду від 20.11.2023 залишені судом без розгляду.

20.11.2023 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

16.01.2024 в судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила, що в 2009-2010 роках вони з відповідачем почали перетворювати приміщення кафе-бару на АДРЕСА_5 в одне спільне приміщення. 09.08.2008 вони обвінчались, а 11.03.2011 зареєстрували шлюб. Вказує, що проживали з відповідачем однією сім`єю та вели спільний бюджет. В судовому засіданні оголошена перерва для дослідження доказів.

14.02.2024 в судовому засіданні завершили дослідження доказів та перешли до допиту свідків:

-Свідок ОСОБА_6 , племінниця ОСОБА_1 , зазначила, що знає відповідача з 2008 року, коли влітку вони приїхали до них разом, також були запрошені на вінчання. Про обставини реконструкції їй нічого невідомо, зазначила, що позивачка приймала участь вкладаючи кошти як дружина.

- Свідок ОСОБА_7 , хрещений ОСОБА_1 , зазначив, що був присутній на вінчанні 10.08.2008. Про обставини реконструкції йому нічого невідомо, чи вкладала позивачка кошти в реконструкцію він не знає.

В судовому засіданні оголошено перерву.

19.02.2024 у судовому засіданні продовжили допит свідків:

- Свідок ОСОБА_8 , двоюрідна сестра ОСОБА_1 зазначила, що позивач та відповідач познайомились в грудні 2007 року, зустрічались, почали жити разом з серпня 2008 року, також в серпні було вінчання. До знайомства з відповідачем у ОСОБА_1 був автомобіль 2007 р.в. (Nissan Tiida), який був проданий і кошти пішли на реконструкцію кафе-бару на АДРЕСА_5 . Сторони вели спільне господарство, ОСОБА_1 працювала та вкладала свої кошти.

- Свідок ОСОБА_9 зазначила, що знає ОСОБА_2 з 2000 року, ОСОБА_1 з 2008-2009, в 2011 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розписались. Зазначає, що ніяких спільних вкладень не було, разом сторони не проживали.

- Свідок ОСОБА_10 , колега ОСОБА_1 і згодом няня їх спільної доньки повідомила, що почала працювати у них нянею в березні-квітні 2009 року. Зазначила, що було продано автомобіль позивачки та разом куплено новий для ОСОБА_1 . Родина проживала дружно.

- Свідок ОСОБА_11 зазначила, що знає ОСОБА_2 з початку існування кондитерського цеху близько 30 років, ОСОБА_1 ніколи не бачила. Про вінчання у 2008 році нічого не знає. Всі реконструкції відповідач робив з колішнею дружиною Кларою і при розлученні все мирно розподілили.

- Свідок ОСОБА_12 зазначив, що працює в кафе-барі по АДРЕСА_5 з 2005 року, знав, що ОСОБА_13 жив з Кларою на другому поверсі, у 2011 вони розлучились, з 2008-2009 там жив лікар. Вперше позивачку побачив у 2015 році. За всі роботи по реконструкції кафе ОСОБА_2 розраховувався самостійно.

- Свідок ОСОБА_14 зазначив, що знає ОСОБА_2 з 2002-2003 рр., ОСОБА_1 не знає. У 2008-2009 році відповідач придбав у нього антикварну люстру. Розраховувався завжди тільки ОСОБА_2

- Свідок ОСОБА_15 зазначив, що знайомий з відповідачем з 2003-2004 рр. Колишня дружина ОСОБА_16 займалась меню для іноземних делегацій до 2008-2009 рр. Про реконструкцію йому нічого невідомо. За все завжди розраховувався ОСОБА_2

- Свідок ОСОБА_17 зазначив, що познайомився з відповідачем у 2000 році, працював адміністратором в кафе. У 2009 році була реконструкція, яку робив ОСОБА_2 Познайомився з позивачкою у них на весіллі у 2011 році, про вінчання нічого не знав.

- Свідок ОСОБА_18 зазначила, що знає відповідача з 1998 року, з ОСОБА_1 познайомилась як з дружиною ОСОБА_2 у 2011 році. Про вінчання нічого невідомо. До 2009 року відповідач проживав з Кларою.

- Свідок ОСОБА_19 зазначила, що зустрічалась з відповідачем у 2007-2009 рр. В 2008 році відповідач припинив проживати з Кларою.

В судовому засіданні оголошено перерву.

12.03.2024 ухвалою Одеського Апеляційного суду апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_20 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06.04.2023 в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя закрито, як таке, що відкрито помилково на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

15.03.2024 в судовому засіданні в режимі відеоконференції продовжено допит свідків:

- Свідок ОСОБА_21 , вчителька ОСОБА_1 з французької мови. Почала викладати їй французьку мову з осені 2008 року, приходила додому на Канатну/Малу Арнаутську, позивачка проживала з дитиною та чоловіком. Через деякий час вона дізналась про вінчання. Про нежитлові приміщення на ОСОБА_22 їй нічого не відомо.

- Свідок ОСОБА_23 , колега ОСОБА_1 , хрещена мати їх доньки ОСОБА_24 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . Познайомилась з позивачкою у 1998 році. З ОСОБА_2 познайомилась вперше у лютому 2008 року, відповідач був у процесі розірвання шлюбу. Жили сторони на орендованій квартирі, хотіли приватний будинок, вже навіть купили ділянку і вкладали кошти удвох. ОСОБА_1 завжди працювала і добре заробляла. В період 2008-2011 сторони купували машини.

В судовому засіданні оголошено перерву.

25.03.2024 в судовому засіданні в режимі відеоконференції продовжено допит свідків:

- Свідок ОСОБА_25 знає ОСОБА_2 з 2008 року, відповідач запропонував йому квартиру на Преображенській для проживання (пів року). З ОСОБА_1 не знайомий, зазначає, що знав, що відповідач був з Кларою.

- Свідок ОСОБА_26 познайомилась з ОСОБА_2 та Кларою у 2006 році, завжди зустрічались в ОСОБА_27 . Дізналась, що вони розлучились у 2011-2012 рр. ОСОБА_1 не знає, де проживав ОСОБА_2 також не знає, оскільки зустрічались тільки у кафе-барі «Кларабара».

- Свідок ОСОБА_28 , займається рибою. Познайомився з ОСОБА_2 коли зайшов до кафе-бару «Кларабара» та запропонував реалізацію риби, дружина ОСОБА_16 полюбляє рибу, часто завозим їм рибу додому. Зазначає, що перебували в шлюбних стосунках з Кларою до 2011 року. Припинив постачати рибу у 2012 році. ОСОБА_13 проживав над кафе-баром «Кларабара» з Кларою до 2011 року.

- Свідок ОСОБА_29 познайомилась з ОСОБА_2 у серпні-вересні 2008 року, до 2013 року включно працювала помічником бухгалтера. Відповідач проживав з дружиною Кларою та донькою ОСОБА_30 на другому поверсі кафе-бару «Кларабара» до 2010 року. З ОСОБА_1 познайомилась у 2011 році, вона приходила на роботу. Дізналась, що розлучився з Кларою після літа 2010 року. Про сумісне вкладання коштів та спільне придбання подружжя нічого не відомо.

25.03.2024 протокольною ухвалою у задоволенні клопотання представника відповідача про поновлення пропущеного процесуального строку для приєднання доказів відмовлено, з огляду на стадію розгляду справи.

01.04.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про залишення без виконання ухвали суду від 16.11.2023 та про залишення без виконання ухвали суду від 20.11.2023, які протокольною ухвалою суду 01.04.2024 задоволено.

01.04.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для приєднання доказів, у задоволенні якого протокольною ухвалою суду відмовлено, з огляду на стадію розгляду справи.

01.04.2024 у судовому засіданні продовжено допит свідків:

- Свідок ОСОБА_31 зазначила, що з ОСОБА_2 припинили проживання як чоловік і дружина у 2011 році, вони мешкали на другому поверсі ресторану. Відповідач приходив додому щоб не дратувати доньку, коли припинив приходити не пам`ятає. ОСОБА_1 знала як лікаря, у 2006-2007 до неї звертались. Стосунки припинили не через ОСОБА_1 Зазначила, що жили однією сім`єю і після розлучення. До 2015 року вкладала кошти в переобладнання кафе-бару «Кларабара». Невідомо чи вкладала щось ОСОБА_1 22.10.2009 розірвали шлюб з відповідачем, 06.05.2011 отримала свідоцтво про розірвання шлюбу. Відповідач спочатку подав позов про поділ майна з ОСОБА_32

28.05.2024 від представника позивача надійшло клопотання про залишення без виконання ухвали суду від 16.11.2023 про виклик свідків, яке протокольною ухвалою суду 28.05.2024 задоволено.

28.05.2024 від представника відповідача через систему «Електронний Суд» надійшли два клопотання про долучення доказів, які протокольною ухвалою суду від 28.05.2024 залишені без розгляду.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи та заперечення сторін та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивач просить суд встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 10.08.2008 по 11.03.2011 та визнати право спільної сумісної власності на нерухоме майно.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.01.2024 у справі № 523/14489/15-ц зазначила, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи.

Таким чином, встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 10.08.2008 по 11.03.2011 є не вимогою, а підставою, що підлягає встановленню судом на підставі наданих сторонами доказів, та в разі встановлення даного факту суд вирішує спір про майнові права.

Разом з тим, у зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2024 у справі № 523/14489/15-ц вказано наступне «Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року в справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16 (пункт 38), від 30 січня 2019 року в справі № 569/17272/15-ц, від 4 червня 2019 року в справі № 916/3156/17 (пункт 72), від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 13 жовтня 2020 року в справі № 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 2 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункт 42), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 11 січня 2022 року у справі № 904/1448/20 (пункт 5.31), від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 (пункт 9.21).

Велика Палата Верховного Суду вважає, що при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна».

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У даній справі метою заявленого позивачем позову є поділ спільного сумісного майна, набутого за час спільного проживання позивача однією сім`єю з колишнім чоловіком як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 10.08.2008 до 11.03.2011, проте вимоги про поділ майна, яке позивач просить суд визнати спільною сумісною власністю не заявлялись, а відтак обраний позивачем спосіб захисту своїх прав не є належним.

За таких обставин, враховуючи, що спір розглядається у позовному провадженні, де позивачем заявлено вимоги про визнання права спільної сумісної власності на перелік нерухомого майна, тане заявлено вимоги про поділ цього майна, тобто позивач звернувся до суду з неналежним способом захисту своїх прав, суд не встановлює наявність підстав для захисту майнових прав позивача факту спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 10.08.2008 до 11.03.2011.

З огляду на викладене, у задоволенні позову слід відмовити, у зв`язку з обранням позивачем неналежного способу захисту своїх прав.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду буде складено протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.А. Павлик

Повний текст рішення складено 12.06.2024.