Справа №155/278/24
Провадження №2/155/160/24
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2024 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі: головуючого - судді Санакоєва Д.Т., за участю секретаря судового засідання Ревуцької М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

ТзОВ «Коллект Центр» звернулося із позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 03.03.2020 у розмірі 42 170,75 гривень, судові витрати в розмірі 3 028,00 грн та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 13 000 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 03.03.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № та отримання кредиту згідно заявки-анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № від 13.03.2020, що акцептована відповідачем 13.03.2020 року, шляхом підписання електронним підписом відповідача. Відповідно до умов договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами з максимальним лімітом 20 000 грн в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання заявки і, відповідно, укладення договору здійснюється наступним чином: клієнт на веб-сайті натискає кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс надсилається на телефонний номер клієнта, верифікований в його особистому кабінеті на сайті. Після введення клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання програма звіряє згенерований введений ключ і у випадку співпадіння заявка/договір вважаються підписаним.

Пропозиція на отримання 2 траншу згідно заявки-анкети № від 13.03.2020 в рамках договору про надання позики № від 03.03.2020 року підписана була позичальником 13.03.2020 року електронним цифровим підписом, який надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений ним в особистому кабінеті на сайті кредитодавця.

14.07.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» прав грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики № від 03.03.2020 року, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 .

На підставі Договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників ТзОВ «Коллект Центр», в тому числі за договором позики № від 03.03.2020 року, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 . Внаслідок невиконання боржником своїх зобов`язань станом на 09.01.2024 року заборгованість відповідача за Кредитним договором не погашена та становить 66 732 грн, з яких: 3500 грн - тіло кредиту, 63 232 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 42 170,75 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 3 500 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 38 670,75 грн.

Ураховуючи те, що відповідач своїх зобов`язань щодо сплати кредитних коштів не виконує, позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитним договором, а також витрати на правову допомогу в розмірі 13000 грн та сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн.

Ухвалою судді від 12.02.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак в своїх позовних вимогах просить провести розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує.

17.04.2024 року відповідач ОСОБА_1 скерував на електронну пошту суду клопотання про застосування позовної давності у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр». На обгрунтування клопотання зазначає, що 13.03.2020 було видано другий транш на строк 30 днів. 14.04.2020 платіж не поступив кредитору, отже в цей моменту він дізнався про порушення строків і оплати по договору. Таким чином, на думку відповідача, строк позовної давності сплинув 14.04.2023 року. Крім того, зазначає, що позивач вводить в оману суд, оскільки на виданий кредит було укладено новий договір строком на 30 днів від 13.03.2020 року.

09.05.2024 року до суду надійшло заперечення позивача на заяву про застосування строків позовної давності. В своїй заяві представник позивача зазначає, що на момент звернення позивача до суду з позовом діяв правовий режим воєнного стану, а тому позовна заява подана в межах строку позовної давності. Оскільки відповідач розрахунок заборгованості не спростував, будь-яких доказів, розрахунків суду не надав, про призначення судової економічної експертизи не клопотав, тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

15.05.2024 року ОСОБА_1 скерував до суду клопотання доповнення від 14.05.2024 року в якому зазначив про неправомірність та невиправдане нарахування вартості юридичних послуг, що вказав позивач у позові, яке є неспівмірним зі складністю справи, вартістю послуг юридичних фірм, затраченому часу. Крім того, доповнив, що сайт http://moneyboom.com.ua/ та http://moneyboom.ua/ не працює та відповідно немає можливості перевірити правдивість і відповідність тексту договору на момент підписання, хоча п.2,3 передбачено постійний доступ до договору та усіх додаткових умов, що є підставою для визнання недійсним правочину. Окрім того, вважає, що кредит надавався на строк 30 діб із відсотковою ставкою 1,75% в день, сума кредиту 3 500 грн, тому за розрахунком відповідача максимальні відсотки, які можна нарахувати (3500*1,75%*30) 1837,50 грн. Пунктом 10.2 передбачена можливість нарахування пені у разі прострочення заборгованості, строк позовної давності якої згідно ст..258 ЦПК України, становить 1 рік, який сплинув 14.04.2021 року. Відповідач заперечує доводи позивача на які він посилається у запереченні щодо дії в цей період Указу Президента та вважає, що діяла постанова КМУ від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID» та Закон України від 16.06.2020 року №691-ІХ. На думку відповідача, позивач невірно та неправомірно провів розрахунки. Тому, просить відмовити у нарахуванні завідомо завищених правничих послуг, відмовити у позові через неможливість перевірити правдивість даних наданих позивачем, а також через завищене, неправдиве і незаконне нарахування, а також застосувати позовну давність у справі.

Представник позивача ТзОВ «Коллект Центр» - Ткаченко М.М. в судове засідання не з`явилася, однак скерувала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, заперечує щодо доводів відповідача сформованих у його додаткових поясненнях. Крім того, представник позивача скерувала до суду письмові пояснення в яких зазначила, що згідно з умовами договору позики кредит надавався у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами з максимальним лімітом 20 000 грн, в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами, строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов договору. Поряд з цим представник позивача зауважує, що до позовної заяви було долучено договір позики із додатками, при цьому іншого договору усупереч наявного у справі, відповідачем суду надано не було, тому посилання відповідача, що сайт первісного кредитора не працює є недоцільними. При розрахунку заборгованості відповідачу штрафи та пеня не нараховувались. Умовами договору передбачено право користування кредитними коштами протягом 36 місяців. Окрім того, акцептом оферти визначено строк дії договору протягом трьох років. 30-денний строк користування кредитом - це строк із максимально вигідними нарахуваннями відсотків натомість право користування кредитом становить 36 місяців передбачено умовами договору, якими також передбачено сплату відсотків протягом всього строку користування кредитними коштами. На думку представника позивача, клопотання про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню, так як строк позовної давності не сплив із врахуванням Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що 03.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № , відповідно умов якого товариство надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього договору, а також згідно правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM», які є невід`ємною частиною договору, а позичальник зобов`язується, отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим договором строк кредиту та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до п.1.5 та п.1.6 Договору загальний розмір кредитної заборгованості кредитної лінії становить 20 000,00 грн. Максимальний строк користування кредитом (траншем) 30 календарних днів. Максимальна відсоткова ставка за один календарний день - 1,75 %.

Згідно з п. 1.2 Договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у додатку №1 та додатку №2 до договору - при наданні першого траншу кредиту, та додатку №3 та додатку №4 до договору - при наданні другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншом є окремим та визначається відповідно до умов Договору: додатку №1 та додатку №2 до договору - при наданні першого траншу кредиту, та додатку №3 та додатку №4 до договору - при наданні другого та наступних траншів кредиту.

У п. 3.5 Договору сторони окремо погодили, що у випадку користування позичальником кредитом (траншем) понад строк, встановлений відповідно до п. 1.15 договору або додатковими угодами між сторонами, зобов`язання позичальника за цим договором продовжувався на весь період фактичного користування кредитом (траншем), при цьому у випадку, якщо відсоткова ставка за користування кредитом (траншем), що встановлена відповідно до п. 1.15 цього договору менша ніж 1,75 % від суми кредиту (траншу) за кожен день користування кредитом (траншем), то правила нарахування процентів за відсотковою ставкою визначеною відповідно до п. 1.15 цього договору скасовуються з першого дня прострочення кредитом (траншем) і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом (траншем), а саме 1,75 % за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня прострочення строкового повернення кредиту (траншу) і до дня повного повернення кредиту (траншу). Договір містить відмітку про підписання електронним підписом.

Відповідно до пропозиції надання 2 траншу кредиту згідно заявки-анкети № від 13.03.2020 року в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 03.03.2020 року (оферта), ТзОВ «Інфінанс» пропонує ОСОБА_1 прийняти умови правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM», та отримати 2 транш кредиту в рамках Договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 03.03.2020 року, умовами якого є: розмір кредиту (траншу) 3 500 грн, строк користування 30 днів, строк дії договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту 3 роки, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638,75 % річних. Пропозиція підписана 13.03.2020 року електронним підписом 9v8q3g (а.с. 9).

Відповідно до акцепту оферти від 13.03.2020 року на отримання 2 траншу кредиту згідно заявки-анкети № від 13.03.2020 року в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 03.03.2020 року, ОСОБА_1 згідний з умовами оферти на умовах, викладених в цьому акцепті та дає згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису. Акцепт містить відмітку про підписання електронним підписом (а.с. 8-зворот).

Крім того, на підтвердження заявлених вимог, представником позивача подано заявку-анкету на отримання кредиту від 13.03.2020 року підписану електронним підписом; довідку про ідентифікацію, відповідно до якої одноразовий ідентифікатор 9v8q3g, час відправки 13.03.2020, номер телефону НОМЕР_1 ; правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM»; квитанцію про сплату №50859576 від 13.03.2020 року.

ТзОВ «Інфінанс» належним чином виконало свої зобов`язання за договором позики, надавши відповідачу грошові кошти, в порядку передбаченому умовами договору.

Нормами п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Тобто, підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

У відповідності до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

14.07.2021 року між ТзОВ «Інфінанс» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 14-07/21 (а.с.24-26), відповідно до умов якого ТзОВ «Інфінанс» відступило за плату право грошової вимоги в сумі 221 939 136,68, а ТзОВ «Вердикт Капітал», здійснивши фінансування в порядку передбаченому договором, прийняло право вимоги до боржників, що належить клієнту та стало новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладених між клієнтом та боржником. п.2.3 договору передбачено, що клієнт ТзОВ «Інфінанс» відступає ТзОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрах боржників.

Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 14-07/21 від 14.07.2021 (додаток №3 до договору факторингу №14-07/21 від 14.07.2021 року) (а.с.27-28) ТзОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № від 03.03.2020 року на суму 33 350,75 грн, з яких: 3 500 грн - заборгованість за тілом кредиту та 29 850,75 грн - заборгованість по процентах.

Відповідно до договору факторингу № 10-01/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТзОВ «Коллект Центр», у томі числі і за кредитним договором № від 03.03.2020 року, що укладений між ТзОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 (а.с. 29-34).

Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 10-01/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року (додаток №3 до договору) (а.с.33-35) ТзОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № від 03.03.2020 року на суму 66 732,00 грн, з яких: 3 500 грн - заборгованість за тілом кредиту та 63 232,00 грн - заборгованість по процентах.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В силу норми ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до розрахунку заборгованості, що здійснений ТзОВ «Інфінанс», заборгованість ОСОБА_1 за договором № від 03.03.2020 року станом на дату відступлення права вимоги ТзОВ «Вердикт Капітал» становила 33 350,75 грн, з яких: 3 500 грн - заборгованість за тілом кредиту та 29 850,75 грн - заборгованість по процентах.

З розрахунку заборгованості, здійсненого ТзОВ «Вердикт Капітал», заборгованість ОСОБА_1 станом на 10.03.2023 року складала 66 732,00 грн., з яких: 3500 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту; 29 850,75 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 33 381,25 грн - нараховані відсотки.

У позовній заяві позивач просить стягнути наявну заборгованість частково, а саме: заборгованість у розмірі 42 170,75грн., з яких: 3500 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 38 670,75 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТзОВ «Інфінанс».

Однак, відповідач скерував до суду клопотання про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Для обчислення давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України №530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020.

У постановах Верховного Суду від 7 вересня 2022 року, прийнятій у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) та від 20 квітня 2023 року, прийнятій у справі №728/1765/21 (провадження № 61-6640св21) зазначено, що «у пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2.

Крім того, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, чинного на момент звернення позивача до суду з позовом, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації по відношенню до України, відповідно пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» - на території України з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та затверджувався Верховною радою України та діє до цього часу.

Таким чином, враховуючи, що до введення воєнного стану загальний строк позовної давності не минув, на момент звернення позивача до суду з позовом діяв правовий режим воєнного стану, суд дійшов до висновку, що позовна заява, яка надіслана до суду 08.02.2024 року, подана в межах строку позовної давності.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що внаслідок порушення зобов`язань за кредитним договором у відповідача виникла заборгованість, яка складає 66 732,00 грн., з яких: 3500 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту; 29 850,75 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 33 381,25 грн - нараховані відсотки.

Вищевказаний розрахунок ОСОБА_1 не спростований, будь-яких своїх розрахунків на доведення відсутності заборгованості останній не надав та клопотань про призначення судової економічної експертизи під час розгляду не заявляв.

ТзОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги на заборгованість на підставі договору № 10-01/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року. Позивач не здійснював жодних нарахувань на суму заборгованості з моменту набуття права вимоги.

У позовній заяві позивач ТзОВ «Коллект Центр» зауважив, що бажає стягнути з відповідача заборгованість за відсотками станом на дату відступлення права вимоги первісним кредитором - ТзОВ «Інфінанс».

При цьому, позивач просить стягнути з відповідача лише частину заборгованості, а саме: заборгованість у розмірі 42 170,75грн., з яких: 3 500 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 38 670,75 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТзОВ «Інфінанс».

Із досліджених доказів вбачається, що заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТзОВ «Інфінанс» складала 29 850,75 грн, а не 38 670,75 грн, як зазначено в позовній заяві.

Таким чином, зважаючи, що відповідачу було відомо про необхідність виконання взятих на себе зобов`язань, однак останній їх належним чином не виконав, обставини зазначені у позові не спростував, не надав доказів на підтвердження відсутності заборгованості або її погашення, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 03.03.2020 в загальному розмірі 33 350,75 грн, з яких: 3 500 грн - заборгованість за тілом кредиту та 29 850,75 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТзОВ «Інфінанс».

При цьому підлягають залишенню поза увагою посилання відповідача на те, що максимальні відсотки, які можна нарахувати (3500*1,75%*30) 1837,50 грн., кредит надавався строком на 30 днів, а пунктом 10.2 передбачена можливість нарахування пені у разі прострочення заборгованості, строк позовної давності якої сплинув 14.04.2021 року, адже за умовами кредитного договору строк дії договору 36 календарних місяців (п.1.2.); процентна ставка 1,75% на 30 днів (п.1.6.); протягом 36 календарних місяців з дня укладення договору позичальнику надається право користуватися діючим лімітом кредиту (п.1.7.); договір продовжується на 36 календарних місяців, якщо до його закінчення жодна із сторін письмово не повідомила про його закінчення (п.1.9.). При цьому позивачем не заявлялась вимога щодо стягнення з відповідача пені, договір позики є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позову майнового характеру позивач ТзОВ «Коллект Центр» сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн.

З огляду на часткове задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2394,69 грн (79,085%).

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 цієї статті визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем до позову додано:

договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023 року, укладений між АО «Лігал Ассістанс» та ТзОВ «Коллект Центр»;

прайс - лист АО «Лігал Ассістанс»;

заявку про надання юридичної допомоги № 550 від 02.01.2024 року до договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 року, відповідно до якої ціна роботи: за надання усної консультації з вивчення документів - 3 000 грн (2 години вартістю по 1 500 грн ), складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 10 000 грн (5 годин по 2 000 грн.);

витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року, відповідно до якого загальна вартість наданих послуг складає 13 000 грн;

платіжну інструкцію № від 10.01.2024.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

У поданій заяві відповідач просить зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, оскільки вважає їх завищеними, неспівмірними зі складністю справи, вартістю послуг юридичних фірм, затраченому часу.

Ґрунтуючись на вказаному вище принципі, при дослідженні та оцінці наданих сторонами доказів, суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, суд дійшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 13 000 грн не є співмірним із складністю справи; виконаними Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» роботами (наданими послугами; часом, витраченим Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» послуг та виконаних робіт.

Спір у цій справі не належить до категорій справ значної складності, обсяг матеріалів справи не є значним, дана категорія справ не становить надмірної складності, не потребує значних витрат часу та не вимагає великого обсягу аналітичної й технічної роботи, тобто не займає багато часу на виготовлення документів та збору додатків до них.

Тому, на думку суду, оцінені позивачем послуги в розмірі 13 000 грн за надання усної консультації з вивченням документів та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, є завищеними і підлягають зменшенню до 4 000 грн.

Таким чином, враховуючи відсоток задоволеного позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 163,40 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 11, 252-257, 267, 512-514, 626, 639, 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 247, 259, 263, 264, 265, ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, м.Київ вул.Мечнікова, 3, офіс 306) заборгованість за договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 03.03.2020 в загальному розмірі 33 350,75 грн, з яких: 3 500 грн - заборгованість за тілом кредиту та 29 850,75 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТзОВ «Інфінанс».

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, м.Київ вул.Мечнікова, 3, офіс 306) сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2394 (дві тисячі триста дев`яносто чотири) грн 69 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, м.Київ вул.Мечнікова, 3, офіс 306) понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 3163,40 (три тисячі сто шістдесят три гривні 40 копійок)

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 13.06.2024 року.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області Д.Т.Санакоєв