"12" грудня 2024 р. Справа № 2-956/2004
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2024 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Шубочкіної Т.В., за участі секретаря судових засідань Воронюк А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд із клопотанням, в якому просить скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 05 квітня 2004 р. у цивільній справі № 2-956/2004 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої ДТП,а саме скасувати заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 . В обгрунтування посилається на те, що ухвалою від 05 квітня 2004 р. суд застосував заходи забезпечення позову і ухвалив заборонити відчуження квартири АДРЕСА_1 . У подальшому ухвалою від 16 червня 2004 р. суд ухвалив затвердити мирову угоду між сторонами та закрити провадження у справі. Одночасно із цим суд ухвалив «Ухвалу суду від 05 квітня 2004 р. про накладення арешту на автомобіль Шкода № 481-14 КК скасувати». Однак, заборона відчуження квартири АДРЕСА_1 скасована не була. На цей час запис про таке обтяження міститься у архівній частині Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. За наявною інформацією матеріали справи № 2-956/2004 на цей час не знищені та зберігаються в архіві Вишгородського районного суду Київської області.

У судове засідання учасники процесу не з`явилися, що не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. Від представника заявника надійшла заява у якій він просить розглядати справу без його та заявника участі.

У зв`язку із неявкою всіх учасників справи фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, як це передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення заявника, ознайомившись з матеріалами заяви про скасування заходів забезпечення позову, дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Як вбачається з матеріалів заяви та встановлено судом, ухвалою від 05 квітня 2004 р. Вишгородський районний суд Київської області у цивільній справі № 2-956/2004 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої ДТП, застосував заходи забезпечення позову і ухвалив заборонити відчуження квартири АДРЕСА_1 . У подальшому ухвалою від 16 червня 2004 р. суд ухвалив затвердити мирову угоду між сторонами та закрити провадження у справі. Одночасно із цим суд ухвалив «Ухвалу суду від 05 квітня 2004 р. про накладення арешту на автомобіль Шкода № 481-14 КК скасувати».

Як убачається з інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25.11.2024 року, заборона відчуження квартири АДРЕСА_1 скасована не була.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 129-1 Конституції України, передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до п. 5 ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Міністерство юстиції України, роз`яснюючи у листі від 30.03.2018 № 3681/8.4.1/32-18 окремі питання порядку застосування ст.158 ЦПК України при проведенні державної реєстрації припинення обтяження речових правна нерухоме майно та/або заборони проведення реєстраційних дій відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зазначив ,що поряд із загальним порядком скасування заходів забезпечення позову шляхом постановлення судом відповідної ухвали, частиною сьомою зазначеної статті передбачено можливість припинення таких заходів автоматично по завершенню 90-денного строку з дня набрання рішенням суду про задоволення позову законної сили.

Отже, враховуючи особливості правового регулювання, що закріплені в частині сьомій статті 158 ЦПК України, державна реєстрація припинення обтяження речових прав на нерухоме майно та/або заборони проведення реєстраційних дій, що виникло на підставі рішення суду, яким були вжиті заходи щодо забезпечення позову, проводиться на підставі заяви заявника чи, у разі припинення заборони на проведення реєстраційних дій, заяви відповідної заінтересованої особи та рішення суду про задоволення позову, що набрало законної сили по завершенню 90 - денного строку з дня набрання законної сили таким рішенням суду.

Таким чином, заходи забезпечення позову припинили свою дію, відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, представником заявника на підтвердження обставин з приводу того, що реєстраційна служба на даний момент відмовляється зняти арешт з квартири, яка є власністю позивача, не надано жодних доказів (заяви про звернення до державного реєстратора з вимогою про зняття обмеження, рішення державного реєстратора про відмову в знятті обтяження).

Суд, також звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для скасування заходів забезпечення позову, суд зазначає, що заявником не надано суду жодних матеріалів на підтвердження своєї заяви та доказів, які б свідчили про наявність підстав для скасування арешту на нерухоме майно, не зазначені всі учасники цивільної справи, не сплачений судовий збір. Крім того, з наданої заяви незрозуміло, чи відбувалося по справі виконавче провадження, так як в цьому разі ЦПК передбачає розгляд заяви за різними статтями.

На підставі вищевикладеного суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, оскільки дане питання вже було вирішено ухвалою від 05 квітня 2004 р. Вишгородський районний суд Київської області у цивільній справі № 2-956/2004, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання всіма органами державної влади і органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, посадовими чи службовими особи та громадянами на всій території України.

Крім того, представник заявника звертаючись до суду, на підтвердження своїх повноважень долучив до заяви довіреність від 28.11.2024 року та копію свідоцтва старого зразка від 21.12.2010 року на право зайняття адвокатською діяльністю, при цьому ордер відсутній. З наданих документів суду незрозуміло в якості кого позиціонує себе представник заявника - представника за довіреністю чи як адвоката.

Таким чином, зважаючи на відсутність правових підстав та належних доказів на обґрунтування вимог заяви для скасування заходів забезпечення позову, передбачених ст.158 ЦПК України, заява про скасування заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.158,258-260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по справі № 2-956/2004 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої ДТП, відмовити.

Роз`яснити, що відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В. Шубочкіна