Справа № 355/867/24
Провадження № 2/355/622/24
04 грудня 2024 року Баришівський районний суд Київської області
у складі: головуючого- судді Чехова С.І.
за участю секретаря Котенко Л.О.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Баришівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Баришівської селищної ради про позбавлення батьківських прав.
До суду звернулась позивач ОСОБА_2 з позовною заявою у якій просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь понесені нею судові витрати по сплаті судового збору під час подачі позовної заяви до суду.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 27 грудня 2012 року вона перебувала в шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 .. Під час шлюбу в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З кінця 2021 року з відповідачем ОСОБА_3 відносили стали неприязні, сім`я фактично розпалась, вони стали проживати окремо-відповідач ОСОБА_3 за невідомою її адресою, а вона з сином. Заочним рішення Баришівського районного суду Київської області від 06 вересня 2022 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Відповідач ОСОБА_3 з кінця 2021 року лишив родину, включаючи свого малолітнього сина, виїхав в невідомому їй напрямку. Малолітній син ОСОБА_4 з дня народження та по даний час проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Батько дитини вихованням сина не займається, ним не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, не підтримує зв`язку з ним, не спілкується навіть у телефонному режимі, не цікавиться станом здоров`я, навчанням та розвитком вже понад три роки. Поведінка батька вказує на те що він не має жодного бажання займатися вихованням, утриманням та належним доглядом за своїм сином, не цікавиться його подальшою долею та життям, таким чином не виконує свої батьківські обов`язки.
Позивачка ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась передала свої повноваження представнику адвокату Пучеку А.О..
Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засідання позовні вимоги свого довірителя підтримав, послався на вищеозначені обставини просив задовольнити позовні вимоги.
Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився, був належно повідомлений про час, місце розгляду справи, однак повернувся поштовий конверт з довідкою про причину повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» в подальшому повідомлявся через веб-сайт Судової влади України. Відзиву надано не було.
Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог органу опіки та піклування від Баришівської селищної ради до судового засідання не з`явився, однак повідомив суд про можливість розгляду справи за його відсутністю позовні вимоги підтримує.
Суд прийшов до такого висновку відповідно до п.п.3,4 ч.8, ч.11 ст.128 ЦПК України слід, що днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З таких підстав суд вирішив розглядати справу заочно.
Дослідивши матеріли справи у повному обсязі суд приходить до думки про можливе задоволення позовних вимог з таких підстав а саме:
Як слід з копії паспорта позивачка є громадянкою України.(а.с.5)
З копії паспорта відповідача слід, що він є громадянином республіки Молдова (а.с.6-7)
З копії свідоцтва про шлюб слід, що сторонами 27 грудня 2012 року було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського Управління юстиції у Сумській області.(а.с.8)
З копії свідоцтва про народження слід, що у сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_4 .(а.с.9)
Відповідно до копії заочного рішення Баришівського районного суду Київської області від 06 вересня 2022 року слід, що шлюб між сторонами було розірвано.(а.с.11)
З копії акту №58 від 13 грудня 2021 року обстеження матеріально-побутових умов сім`ї слід, що за адресом проживання відповідач ОСОБА_3 не зареєстрований та не проживає місце його знаходження не відомо.(а.с.12-13)
З копії акту №86 обстеження житлово-побутових умов від 01 травня 2024 року слід, що за місце проживання позивачки маються умови для проживання, виховання малолітнього ОСОБА_4 (а.с.15)
З характеристики вихованця ЗДО(ясла-садок)»Теремок від 02 травня 2024 року ОСОБА_4 слід, що виховується у молодшій групі «Зернятко`Адаптація у хлопчика до режиму і умов закладу пройшла успішно. Культурно-гігієнічні навички добре сформовані, дитина самостійна, фізично розвинена. Добре розвинута пам`ять, логічне мислення, дрібна моторика рук, увага не стійка. Мама ОСОБА_4 займається його вихованням та всебічним розвитком, завжди цікавиться навчанням та вихованням дитини. За весь час відвідування дитиною садочку батька не ніхто не бачив, участі у вихованні та піклуванні він не бере.(а.с.16)
Копію рішення від 06 вересня 2024 року №269.2 виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_4 .(а.с.39)
Висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 з якого слід, що на підставі матеріалів та рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини Баришівська селищна рада як орган опіки ті піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 (а.с.40-42)
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно ч.2,ч.3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
За ч.3 ст.164 СК України слід, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.
За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дітей, направлений на позитивний результат у долі неповнолітніх дітей.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Отже як було встановлено судом, що відповідач ОСОБА_3 ухиляються від виконання своїх обов`язків не піклуються про фізичний і духовний розвиток своєї малолітньої дитини не спілкуються з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до внутрішнього світу своєї дитини. Зазначені фактори, слід розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідоме нехтування своїми обов`язками. Вимоги позивачки ОСОБА_2 слід задовольнити вони правомірні та законні.
Оскільки відповідно до ч.1,п.1ч.2 ст. 141 ЦПК України слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,4,12,13,81,89,141,229,263-265,274-279 ЦПК України, ст. ст.150,164-166 СК України,-
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Баришівської селищної ради про позбавлення батьківських прав, задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова, Басарабяска, щодо малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації місто Київ, 12 листопада 2020 року, актовий запис №314 Баришівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) понесені нею витрати під час сплати судового збору у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом який його ухвалив за письмовою заявою відповідача , поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити рішення в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 30 днів, з дня його проголошення, шляхом направлення скарги через Баришівський районний суд.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 08 грудня 2024 року.

Суддя Баришівського

районного суду С. І. Чехов