Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/252/24
Провадження № 2-о/376/52/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2024 р.

Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Віговського С.І.,

при секретарі - Кропивлянській С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту самостійного виховання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник, ОСОБА_1 , звернувся до суду із вказаною заявою в якій просить встановити факт самостійного виховання та утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлення даного факту необхідно заявнику для захисту прав та інтересів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також необхідністю оформлення документів, щодо виховання дитини, яка виховується самостійно тільки одним із батьків.

Заявник в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася будучи належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи, проте через підсистему «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи без її часті, проти задоволення заяви не заперечує.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , виданий Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 948.

Окрім того заявник є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Скороченим витягом з актового запису про народження серії - AF, номер - 5192144, видане управлінням цивільного стану Столичного міста Варшави, Республіка Польща, від 2 травня 2022 року та завіреним перекладом Скороченого витягу з актового запису про народження серії - AF, номер - 5192144, з польської мови на українську мову, що виконаний присяжним перекладачем української мови № ТР/49/09 у списку Міністра юстиції Республіки Польща Богуславом Салеєм від 4 травня 2022 року.

Сторони по справі з 13 січня 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте наразі шлюбні відносини між ними фактично припинені, вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства.

Після припинення спільного проживання сторін, діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , залишилася проживати разом з батьком, за адресою: АДРЕСА_1 .

Мати проживає окремо від дітей, участь у їх вихованні не приймає.

У порядку врегулювання питання участі у вихованні спільних дітей після фактичного розірвання шлюбних відносин, між Заявником та Заінтересованою особою досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільних дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується нотаріально посвідченим договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей від 10 січня 2024 року.

Відповідно до умов вказаного договорі спільні діти колишнього подружжя залишаються проживати з батьком - ОСОБА_1 , який здійснює самостійне та одноособове виховання дітей, при цьому мати - ОСОБА_2 , має право бачитись з ними та приймати участь в їх житті в порядку, передбаченому зазначеним договором.

Викладені обставини підтверджують факт самостійного виховання дітей батьком.

Заявник має самостійний дохід, який дозволяє йому забезпечувати матеріальні потреби свої та дітей в повному обсязі.

Будь-яких доказів, що мати ОСОБА_2 приймає активну участь у вихованні, утриманні дітей матеріали справи не містять.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, однак Верховний Суд вбачає можливим застосовування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого є у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Таким чином для набуття статусу «одинокий батько», необхідні дві умови: не перебування у шлюбі; виховання та утримання дитини самим батьком, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини.

В обґрунтування мети встановлення факту самостійного виховання дітей заявник зазначає, що це є необхідним для захисту та реалізації законних прав та інтересів його дітей та прав заявника як батька та уникнення суперечностей при визначенні даного факту зі сторони органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших фізичних та юридичних осіб.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Враховуючи те, що встановлення факту породить для заявника юридичні наслідки, іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, суд вважає доведеним той факт, що заявник самостійно виховує та утримує малолітніх дітей, а тому вважає за необхідне заяву задовольнити.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 258, 259, 263-268, 272, 273, 293, 294, 315-319, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), заінтересована особа: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), про встановлення факту самостійного виховання дітей - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець м. Біла Церква, Київської області, самостійно виховує та здійснює догляд за малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: http://sk.ko.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С. І. Віговський