25.03.2024 Єдиний унікальний номер 205/3336/24 Провадження № 2-з/205/270/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 рік м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Бізяєва Н.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 , приватний нотаріус ДМНО Солошенко Юлія Володимирівна про стягнення заборгованості за договором позики, про визнання недійсним (фраудаторним) договору дарування та скасування державної реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 , приватний нотаріус ДМНО Солошенко Юлія Володимирівна про стягнення заборгованості за договором позики, про визнання недійсним (фраудаторним) договору дарування та скасування державної реєстрації, відповідно до якої просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції Україні та його територіальним органам, нотаріусам та іншим уповноваженим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку) щодо нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , загальна площа 48,6 кв.м., житлова площа: 28,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

В своїй заяві позивач посилається на те, що 01 вересня 2016 року вона ОСОБА_1 , з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої сторони, було укладено договір позики, відповідно до змісту якого позикодавець (Позивач) передала у власність позичальнику (Відповідачу-1) грошові кошти в сумі 10 000 дол. США. На підтвердження укладення договору позики та факту отримання Відповідачем-1 зазначеної суми ОСОБА_2 в той же день, 01.09.2016 року власноручно написала розписку. Відповідно до умов п.4.1 договору позики зобов`язання ОСОБА_2 як Позичальника перед ОСОБА_1 були забезпечені нерухомим майном, а саме квартирою АДРЕСА_2 , яка на момент укладення договору позики належала їй на підставі приватної власності.До теперішнього часу борг ОСОБА_2 не повернула, почала уникати спілкування і зустрічей, не відповідає на телефонні дзвінки та не чинить жодних дій, направлених на виконання договірних зобов`язань.Натомість, як стало мені відомо від нотаріуса ОСОБА_2 достеменно знаючи про своє невиконане боргове зобов`язання за Договором позики та розпискою від 01.09.2016 р. перед Позивачем і вжила зі свого боку недобросовісні дії та 03.11.2016 року відчужила своє нерухоме майно, уклала договір дарування відповідно до якого подарувала квартиру ОСОБА_3 у , який є Відповідачем -2 по даній справі. Вказаний договір дарування був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. та зареєстровано в реєстрі за № 4345.Вважаю, що вказаний правочин був вчинений ОСОБА_2 з метою уникнення відповідальності за грошовим зобов`язанням за договором позики та в результаті вчиненого правочину нею як кредитором втрачено забезпечення. Крім того, в подальшому ОСОБА_3 продав вказану квартиру ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 28 липня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловською Г.О.

Розглянувши заяву, матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що впровадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 , приватний нотаріус ДМНО Солошенко Юлія Володимирівна про стягнення заборгованості за договором позики, про визнання недійсним (фраудаторним) договору дарування та скасування державної реєстрації.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Метою забезпечення позову є негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Зі змісту поданої заяви та заявлених позовних вимог встановлено, що предметом спору в даній справі є скасування державної реєстрації та припинення права власності.

Законом чітко визначено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Системним аналізом вказаних норм суддя приходить до висновку, що визначальним для можливості розгляду судом по суті заяви про забезпечення позову є наявність в провадженні суду позову, доцільність застосування обраного заявником заходу забезпечення позову, його співмірність із заявленими позивачем вимогами та обґрунтованість підстав, які б визначали його застосування.

Предметом позову є стягнення основного боргу за договром Позики у розмірі 10 000 дол. США, яка не повернута позичальником та зобов`язання якої відповідно до умов Договору позики було зазначено нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_2 , проте заявник не наводить в чому полягатиме неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Крім того, у разі забезпечення позову квартири буде накладено арешт на всю частину квартири, тоді як сама заявник претендує лише на стягнення з відповідача - 1 саме 10 000 дол. США, які не були повернуті у строк визначений договором позики, та зобов`язання яких було забезпечено відповідно договору позики нерухомим майном на цю квартиру, що свідчить про не співмірність заявленого способу забезпечення позову до реальних наслідків, що потягне накладення арешту на квартиру.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149,151,153,260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Н.О. Бізяєва