Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання Машошиної Ю.О., розглянувши за відсутності учасників справи та без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів (далі ТОВ ФК ЄАПБ) звернулось до суду з позовом, в обґрунтування якого посилались на те, між Акціонерним товариством Таскомбанк (далі АТ Таскомбанк) та відповідачем було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/12393132-SP від 08 листопада 2021 року, підписанням якого відповідачем акцептував Публічну пропозицію АТ Таскомбанк, яка розміщена на веб-сайті банку та беззастережно приєднався до умов договору. Строк дії кредитного ліміту за кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення кредитного ліміту, при цьому після закінчення зазначеного періоду, строк дії кредитного ліміту автоматично пролонгується, крім випадків: якщо банк прийняв рішення не продовжувати строк дії кредитного ліміту, направлення клієнтом до банку письмової заяви про відмову від користування лімітом кредитної лінії та/або закриття поточного рахунку. 28 лютого 2024 року між АТ Таскомбанк, та ТОВ ФК ЄАПБ укладено договір факторингу № НІ-11/15-Ф за умовами якого ТОВ ФК ЄАПБ набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 31606,84 грн., з яких: 14556,42 грн. заборгованість по тілу кредиту, 17050,42 грн. сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Враховуючи викладене, просять стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 31606,84 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу надіслано копію позовної заяви з додатками разом з ухвалою про відкриття провадження, проте відповідач правом надання відзиву не скористався, заяв із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, а також клопотань про розгляд справи з викликом сторін, до суду не направляв..

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 08 листопада 2021 року відповідач підписав заяву № 846498 про приєднання до Публічної пропозиції АТ Таскомбанк на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту Sportbank, у якій просив АТ Таскомбанк надати йому електронні довірчі послуги, що включають створення його удосконаленого електронного підпису на будь-яких правочинах та документах, що адресовані банку та третім особам (а.с.4).

Відповідач підтвердив, що створений удосконалений електронний підпис (УЕП) є аналогом його власноручного підпису та його накладення, що ініційовано ним у мобільному додатку буде мати рівнозначні юридичні наслідки з накладення його власноручного підпису на правочини та документи, складені на паперових носіях (п.2 заяви).

Згідно п.3 Заяви, відповідач визнав, що всі правочини (у тому числі, але не виключно договори, угоди, листи, повідомлення, Розрахункові документи, тощо) при здійсненні електронної взаємодії з Банком через Мобільний додаток можуть вчинятися банком з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи банку та печатки банку та ним з використанням УЕП.

Згідно пункту 6 заяви, відповідач просив вважати наведений нижче зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі її електронний/УЕП) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй в банку згідно цього договору.

Згідно довідки АТ Таскомбанк № 26400/47.5 від 22 серпня 2024 року, ОСОБА_1 з 08 листопада 2021 року є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , який відкритий до заяви-анкети № 846498 з номером кредитного договору № 002/12393132-SP від 08 листопада 2021 року, № картки НОМЕР_2 , відкритого в АТ Таскомбанк (а.с.5).

28 лютого 2024 року між АТ Таскомбанк та ТОВ ФК ЄАПБ укладено договір факторингу № НІ/11/15-Ф у відповідності до умов якого у порядку та на умовах, визначених цим договором, ТОВ ФК ЄАПБ зобов`язується передати (сплатити) АТ Таскомбанк суму фінансування, а АТ Таскомбанк зобов`язується відступити ТОВ ФК ЄАПБ права вимоги за кредитними договорами у повному обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прави вимоги (а.с.7-8).

Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимог до договору факторингу № НІ/11/15-Ф від 28 лютого 2024 року ТОВ ФК ЄАПБ набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 002/12393132-SP в сумі 31606,84 грн., з яких: 14556,42 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 17050,42 грн. загальна заборгованість по відсотках, 0,00 грн. сума заборгованості за пенею (а.с.10).

Положеннями частини 1 статті 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом норм ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У ч.1 ст.510 ЦК України, передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.

Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Статтею 514 ЦК України, передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Вказані правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Суд звертає увагу на те, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення д л я вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 002/12393132-SP від 08 листопада 2021 року у загальному роз мірі 31606,84 грн., з яких: 14556,42 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 17050,42 грн. загальна заборгованість по відсотках. Проте, позивачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладення вказаного договору між АТ «Таскомбанк» та відповідачем з інформацією щодо узгодженого сторонами суми кредитного ліміту, строку кредитування, розміру процентів за користування кредитними коштами, умов про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання тощо.

Надана позивачем копія Заяви-анкети № 846498 від 08 листопада 2021 року про приєднання до Публічної пропозиції АТ Таскомбанк на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту Sportbank, не є за своїм змістом кредитним договором, а містить лише докладну інформацію щодо особи позичальника, ПІБ, дату народження, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, середньомісячний дохід тощо, при цьому за своїм змістом не містить обов`язкових елементів кредитного договору та його умов, які погоджені сторонами. Зміст Публічної пропозиції АТ Таскомбанк до суду також не наданий.

Надана позивачем копія довідки АТ Таскомбанк про відкриття на ім`я відповідача поточного рахунку лише підтверджує факт укладення між АТ Таскомбанк та ОСОБА_1 . Кредитного договору № 002/12393132-SP від 08 листопада 2021 року як окремого документу до Заяви-анкети № 846498, проте такий кредитний договір до суду не наданий, а отже суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками.

Також, позивачем не надано доказів на підтвердження факту видачі первісним кредитором відповідачу грошових коштів в порядку виконання кредитного договору. Відсутні також і докази фактичного користування відповідачем кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника) за кредитним договором. У матеріалах справи наявний лише розрахунок ТОВ ФК ЄАПБ за кредитним договором № 002/12393132-SP від 08 листопада 2021 року, який не містить жодної інформації щодо розміру застосованої відсоткової ставки, складових частин суми заборгованості за відсотками, а також періоду їх нарахування.

Враховуючи викладене, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у заявлених позовних вимог слід відмовити у повному обсязі у зв`язку з їх недоведеністю.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача .

Враховуючи результат вирішення спору, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн., понесені позивачем, не відшкодовуються.

Керуючись ст.61 Конституції України, ст.ст.207, 526, 549, 625, 626, 628, 629, 634, 938, 639, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.4, 5, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Судові витрати, понесені позивачем, віднести на його рахунок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів, , юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 10 грудня 2024 року.

Суддя: М.Д. Власенко