Справа № 209/7223/24
Провадження № 2-др/209/19/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді - Левицької Н.В.,

за участі секретаря - Погрібної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янське заяву Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Добробут» про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі №209/7223/24 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Добробут», про захист прав споживачів та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.11.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Добробут» про захист прав споживачів - відмовлено повністю.

02.12.2024 через систему «Електронний суд» до Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська надійшла зава представника відповідача КП КМР «Добробут» адвоката Буденкова Н.В. про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу. Просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь КП КМР «Добробут» понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог представник відповідача - адвокат Буденкова зазначила, що між нею та КП КМР «Добробут»10.10.2024 було укладено договір №09-10/24 про надання правничої допомоги. У відзиві на позовну заяву, відповідачем зазначалось, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складає 5000,00 грн, а також відповідач зазначав, що має намір подати до суду відповідні докази витрат на правову допомогу протягом 5 днів з дня ухвалення рішення суду. Відповідно до акту прийняття правових послуг від 28.11.2024 року, розмір витрат на правову допомогу складає 5000 грн, відтак просить ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача КП КМР «Добробут» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Жежель С.С. скерував на адресу суду заперечення на заяву про винесення додаткового рішення, у якій зокрема зазначив, що розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконання адвокатом надання професійної правничої допомоги, часом, витраченим на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Вважає, що відповідачем не надано підтвердження про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а саме: квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банка, та ін., які б засвідчували факт того, що КП КМР «Добробут» дійсно поніс витрати на правничу допомогу. Сторона позивача не вбачає підстав для ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу та просить у задоволенні заяви відмовити.

Зазначену заяву було призначено до розгляду у судове засідання з повідомленням учасників справи. Сторони у судове засідання не з`явилися.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Жежель С,С. надав заяву про розгляд справи без його участі, заперечує проти заяви про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу.

Представник відповідача - адвокат Буденкова Н.В. в заяві про ухвалення додаткового рішення зазначила, що просить розгляд заяви здійснювати без участі відповідача та його представника.

Виходячи з наведеного, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін згідно вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, подану заяву та заперечення на неї, суд вважає за необхідне ухвалити у справі додаткове рішення з наступних підстав.

Відповідно ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частинами 1, 3 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині 4 ст. 62 ЦПК України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст.15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Зі змісту ч.4 ст.137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, і вказана судова практика є незмінною.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У заяві представник відповідача просить стягнути із позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн, на підтвердження чого надав копії таких документів: договір про надання правничої допомоги № 09-10/24 від 10.10.2024, рахунок №09-10/24-1 від 28.11.2024, акт від 28.11.2024 прийняття правових послуг (детальний опис робіт) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу, необхідних для надання правничої допомоги, акт звірки взаємних розрахунків від 02.12.2024.

Враховуючи надані представником відповідача докази та прийняте судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви та стягнення на користь відповідача 2500 грн витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.10.2024 року між адвокатом Буденковою Н.В. та КП КМР «Добробут» було укладено договір про надання правової допомоги № 09-10/24, відповідно до умов якого адвокат зобов`язався надати правову допомогу, представляти (захищати) інтереси клієнта у цивільній справі №209/7223/24.

Відповідно до п.3.2. договору, вартість правових послуг становить 5000 грн, які клієнт має сплатити на підставі підписаного акту прийняття правових послуг та виставленого рахунку протягом 15 днів, але у всякому випадку до 31.12.2024.

Згідно з актом прийняття правових послуг (детальний опис робіт (наданих послуг)) від 28.11.2024 адвокатом Буденковою Н.В. було надано наступні послуги: аналіз позовної заяви з додатками, відповіді на відзив по справі №209/7223/24, попередня консультація з керівництвом КП КМР «Добробут»1500 грн (1,5 години), збір доказів та складання відзиву на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив по справі - 1500 грн (1,5 години), участь у судових засіданнях в Дніпровському районному суді м.Дніпродзержинська по справі 13.11.2024 та 28.11.2024 - 2 000 грн. (2 години).

Пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») також визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Верховний Суд в постанові від 13.02.2019 року у справі №756/2114/17 звернув увагу на наступне. Враховуючи положення ст.28 Правил адвокатської етики необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Відповідно до позиції Великої Палати у справі №910/12876/19 виокремлення адвокатом «аналізу матеріалів судової справи» як самостійного виду адвокатської послуги є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з «підготовки до судового засідання» у касаційному суді, а тому визначення оплати на суму 660 доларів США є неспівмірним із фактично наданим обсягом юридичної допомоги та має бути виключено із загальної вартості наданих відповідачу послуг правничої допомоги.

В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зроблено висновки, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Важливими є також висновки викладені у постановах Верховного Суду у справах №905/1795/18, №922/2685/19 та у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 року у справі №914/2355/21, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно висновків Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі №922/445/19, в яких, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи;

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч.4 ст. 137 ЦПК України.

Оцінюючи характер правової допомоги у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справи, суд вважає, що заявлена сума відшкодування судових витрат на правничу допомогу є не співмірною зі складністю справи, не відповідає критерію розумності їхнього розміру.

Відтак, враховуючи вищенаведене, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих послуг адвокатом, оцінюючи співмірність витрат зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт та виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню до 2500 грн, які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору та доведеними.

Керуючись ст. 133 - 141, 270 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Добробут» про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Добробут» (код , місцезнаходження: 51925, м. Кам`янське, вул. Любавичського Ребе, буд.3) понесені витрати на правову допомогу в сумі 2500 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

В решті вимог відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.В. Левицька