12.12.2024 Справа № 756/2777/24
Унікальний № 756/2777/24
Провадження № 2/756/2321/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

секретаря - Марценюк А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія» до ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

Представник ТОВ «Експлуатаційна компанія» звернувся до суду в порядку цивільного судочинства та з урахуванням позовної заяви у новій редакції просили стягнути з ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , заборгованість у розмірі 10 848,32 грн. та понесені судові витрати.

Вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Експлуатаційна компанія» була виконавцем послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_2 , та споживачем послуг, що надаються позивачем.

Представник позивача зазначає, що оскільки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неповнолітньою особою, то її права та законні інтереси в суді представляє законний представник - ОСОБА_1 , який є її батьком.

Як стверджував представник позивача, ТОВ «Експлуатаційна компанія» належним чином виконувала взятий на себе обов`язок з надання відповідачеві послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Натомість відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та у повному обсязі оплати за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та допустив заборгованість з їх оплати за період з жовтня 2020 року по травень 2021 року включно.

З цих підстав представник позивача просив суд стягнути заборгованість, яка згідно їх розрахунку становить 10 842,32 грн.

28.05.2024 року представником ОСОБА_2 , за дорученням ОСОБА_1 - адвокатом Волтарніст М.О. надано відзив на позовну заяву, у якому заперечують проти позову та вказують наступне: ТОВ «Експлуатаційна компанія» є неналежним позивачем, оскільки відсутні докази, що він є балансоутримувачем будинку за адресою АДРЕСА_3 ; навіть якби позивач і був належним позивачем, то неможливо здійснити вірний розрахунок боргу, оскільки неможливо визначити розмір тарифу з 1 кв.м., так як відсутні назви стовпчиків в доданій позивачем таблиці; в розрахунок включено період в який управителем будинку була інша юридична особа а не позивач, а саме безпідставно включено борг за травень 2021 року; розрахунок заборгованості частково здійснено за межами строків позовної давності.

26.06.2024 року представником позивача подано відзив на позовну заяву у якому вказували, що здійснювали розрахунки згідно закону та в межах строків позовної давності, які продовжені на час карантинних обмежень та військового стану, тому наполягали на задоволенні позовних вимог.

Представник позивача надав суду заяву, у якій просив позов задовольнити.

Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне.

ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неповнолітньою особою, її права та законні інтереси в суді представляє законний представник - ОСОБА_1 , який є її батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.92).

Позивач у свою чергу на підставі розпорядження Оболонської районної у місті Києві адміністрації від 17.07.2009 року № 514 був балансоутримувачем будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Для реалізації своїх обов`язків як управителя, позивач уклав ряд договорів з виконавцями послуг, зокрема: 1. Договір №240/1198-05 від 09 липня 2015 року з Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» щодо постачання питної води та відведення стічних вод; 2. Договір №01/07-16/14 від 01 липня 2016 року, укладений з ТОВ «Селтік ТБО» щодо надання послуг з вивезення твердих побутових відходів; 3. з ПАТ «Київенерго» - договір на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.03.2006 № 240705; 4. договір на постачання електричної енергії від 01.08.2003 № 3415230 5. з ТОВ «Гранд-Фурор» - договір про надання послуг від 01.04.2015 № 1 6. з ТОВ «Ремонтно-будівельна компанія «Капітал» - договір від 03.01.2013 № 0101/13 7. з ПП «Толока М» - договір на виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтового обладнання № 04 від 01.04.2015 р., 8. з ТОВ «ОДС-Ліфтервіс» - договір на технічне обслуговування і ремонт обладнання ОДС від 01.04.2015 № 36 9.з ТОВ «ФІРМА «ВОЛОДАР-РОЗ» - договір на вивезення твердих побутових відходів №1/3106-Ж-18 від 31.05.2018 року; 10. з ТОВ «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ»- договір про постачання електричної енергії споживачу від 05.03.2019 р.

Таки чином, між сторонами склалися відносини у сфері житлово-комунальних послуг, які регулюються положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно з п. З ч. 2 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, форма та зміст (умови) якого затверджені постановою КМ України від 20.05.2009 №529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ч. 1, 2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частинами 1,2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Тарифи та структура тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються виконавцями цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами, в залежності від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим були затверджені Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 10.04.2012 №579 (з внесеними змінами).

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги якщо вони користувалися ними. Відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Відповідно до положень ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість відповідача з жовтня 2020 року по травень 2021 року включно становить 10 842,32 грн.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що в даній справі зобов`язання відповідача оплатити послуги з утримання будинку та прибудинкової території виникає внаслідок фактичного отримання власником квартири наданих житлово-комунальних послуг, ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги встановлені відповідно до закону, які затверджено органом місцевого самоврядування.

Відповідачем не надано доказів сплати грошей за фактично отримані житлово-комунальні послуги з утримання будинку у зазначений період на погашення заборгованості, тому суд вважає належним виконаний позивачем розрахунок заборгованості за надані комунальні послуги за вказаний період. Об`єктивних доказів ненадання та (або) надання житлово-комунальних послуг неналежної якості до суду не надано і судом не встановлено.

Доводи представника відповідача, щодо неналежного позивача та невірного розрахунку заборгованості суд не бере до уваги з огляду на те, що факт надання, у спірний період, послуг по утриманню будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та прибудинкової території саме ТОВ «Експлуатаційна компанія» підтверджується наявними у матеріалах справи договорами про надання відповідних послуг та додатковими угодами до них, актами приймання-передачі, актами здачі-приймання робіт, укладеними між ТОВ «Експлуатаційна компанія», як замовником таких послуг, та виконавцями послуг, калькуляціями та рахунками-розшифровками. Також представником відповідача не доведено того, що у травні 2021 року ТОВ «Експлуатаційна компанія» послуг по будинку не надавала.

Відповідно п. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно п. 13 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності, оскільки станом на момент подачі позову їх перебіг не минув.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6 500 грн. є завищеним, неспівмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.

У зв`язку з чим суд вважає правильним та доцільним стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія» до ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання АДРЕСА_4 ) що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання АДРЕСА_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія» (, місце знаходження: м. Київ, вул. Левка Лук`яненка, 29Б) заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 10 848 (десять тисяч вісімсот сорок вісім) гривень 32 копійки, витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок, та витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 12 грудня 2024 року.

Суддя А.В. Шевчук