Провадження № 2-з/761/408/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у забезпеченні позову

11 червня 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Романишеної І.П,

за участю секретаря Решти Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_1 про визнання права іпотекодержателем на нерухоме майно та внесення запису до державного реєстру іпотек,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року представник позивача звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 10.05.2024 року відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

05.06.2024 до суду надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої представник позивача просить суд:

- накласти арешт та заборону реєстраційних дій на відчуження, передачу в іпотеку чи заставу банку, продаж, перерозподіл часток, внесення до статутного капіталу юридичної особи, реконструкцію, виділення, поділ часток, об`єднання часток, зміну площі об`єкту будь кому і в будь який спосіб чи вчиняти будь-які дії щодо продажу відчуження, передачу в іпотеку чи заставу банку, продажу, перерозподілу часток, внесення до статутного капіталу юридичної особи, реконструкцію, виділення, поділу часток, об`єднання часток, зміни площі об`єкту будь кому і в будь який спосіб щодо нерухомого майна, а саме: групи нежитлових приміщень № 38, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000). у вигляді заборони вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо будь-якого нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 .

Вказану заяву було передано судді для розгляду 10.06.2024 року у зв`язку з перебуванням у відпустці.

Необхідність забезпечення позову у заяві мотивована тим, що ОСОБА_1 є власницею групи нежитлових приміщень № НОМЕР_1 , що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), але, відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, в Державному реєстрі іпотек щодо обтяження вказаного об`єкта нерухомого майна іпотекою відсутні. Оскільки, як було зазначено вище, квартира, яку ОСОБА_1 передавала в іпотеку Банку 17.05.2019 року змінила функціональне призначення та переведена в нежитловий фонд (при цьому реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна той же: 000). Так, АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить визнати за АТ «Сенс Банк» право іпотеки на групу нежитлових приміщень № 38, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) на умовах, передбачених договором іпотеки № 013/193-І від 27.04.2007 року, внести записи до Державного реєстру іпотек про обтяження іпотекою вказаного об`єкта нерухомого майна та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження означеної квартири. При цьому, станом на поточну дату, ОСОБА_1 розуміючи про наявність непогашеної заборгованості за кредитним договором з метою ухилення від відповідальності може в будь-який час відчужити групу нежитлових приміщень № НОМЕР_1 , що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 у власність інших осіб. Ця обставина унеможливить не тільки виконання рішення суду, а також задоволення позову в цілому. Крім того, АТ «Сенс Банк» буде вимушено додатково оспорювати дійсність договорів відчуження вказаного об`єкта нерухомого майна. Ця обставина свідчить також про те, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить ефективний захист прав позивача.

Згідно з положеннями ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

При цьому, ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" ЄСПЛ зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

З позовної заяви вбачається, що предметом спору є визнання права іпотеки на групу нежитлових приміщень № 38, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) та внесення відповідних записів до Державного реєстру іпотек про обтяження іпотекою вказаного об`єкта нерухомого майна та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження означеної квартири.

В свою чергу, АТ «Сенс Банк» вважає, що вищевказане майно може бути відчужене ОСОБА_1 третім особам, що суттєво ускладнить виконання можливого рішення суду, а тому, з метою унеможливлення відчуження вказаного майна, для забезпечення позову та можливості реального виконання рішення суду, Банк вимушений звернутись до суду з даною заявою.

Суд зауважує, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

В даному випадку, суд досліджуючи аргументи представника позивача щодо необхідності забезпечення позову, приходить до переконання, що вони не можуть бути підставою для вжиття судом запропонованого заходу забезпечення позову, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б могли свідчити про намір відповідача відчужити групу нежитлових приміщень № 38, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

При цьому, судом встановлено, що на вказане нерухоме майно накладено арешт на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 07.08.2019 року справа №761/30541/19, відповідні відомості про обтяження містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Крім того, згідно отриманої судом відповіді за №637095 від 11.06.2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно судом з`ясовано, що власниками нежитлових приміщень № 38, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) в реєстрі зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (спільна часткова власність).

Тобто, з моменту набрання законної сили рішення в цивільній справі № 761/33417/19, відповідно до якого витребувано з чужого незаконного володіння групу нежитлових приміщень № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) та визнати право власності на групу нежитлових приміщень № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), відповідач не зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на вказане нерухоме майно, що спростовує доводи представника позивача про те, що відповідач може в будь-який час відчужити майно у власність інших осіб, оскільки без реєстрації права власності відповідач наразі позбавлена можливості розпорядитися вказаним майном.

Вищезазначене вказує на те, що наразі запропонований захід забезпеченн позову є передчасним та необґрунтованим, оскільки потенційна можливість відповідача в майбутньому відчужити нерухоме майно задля ухилення від виконання рішення у даній цивільній справі, є суб`єктивним баченням позивача та не може бути підставою для вжиття судом запропонованого заходу забезпечення позову.

З урахуванням викладеного, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151, 153, 354-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_1 про визнання права іпотекодержателем на нерухоме майно та внесення запису до державного реєстру іпотек, - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА