Номер провадження: 22-ц/813/2750/24
Справа № 496/6380/22
Головуючий у першій інстанції Трушина О.І.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Дришлюка А.І., Сегеди С.М.,

за участю секретаря Триколіч І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 13 вересня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про скасування арешту,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом і просить скасувати арешт з квартири АДРЕСА_1 накладений на підставі постанови ОСОБА_2 , старшого слідчого відділу «ОВС та ОГ, ЗО» СУ УМВС України в Донецькій області № 80-11-03-097 від 12.11.2011 року про накладення арешту, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник: гр. ОСОБА_3 , зареєстрований Першою Бахмутською державною нотаріальною конторою 21.02.2012 року, реєстраційний номер обтяження: 12189908, а також припинити обтяження: на квартиру АДРЕСА_1 , власник: гр. ОСОБА_3 , зареєстрований Першою Бахмутською державною нотаріальною конторою 21.02.2012 року, реєстраційний номер обтяження: 12189908.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Після його смерті ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Курганської Л.В. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її чоловіка. 26.07.2021 року за вихідним номером 144/02-14 позивач отримала від нотаріальної контори лист-роз`яснення, згідно якого нотаріус повідомляє спадкоємця про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку з тим, що за даними Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлені арешти та заборони нерухомого майна.

Після смерті ОСОБА_3 залишилася квартира АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з однієї житлової кімнати, житлової площею 17,60 кв. м., коридора, ванної кімнати, туалету, коридора та кухні загальною площею 43,30 кв. м. Зазначена квартира набута покійним чоловіком на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Н.Ф. Куркан 28 квітня 2001 року.

Маючи намір отримати спадок, який залишився після смерті чоловіка, а також здійснити реєстрацію права власності на житло, позивач позбавлена такої можливості, через наявні записи про арешти та обтяження, які накладені на чоловіка, прізвище ім`я по батькові якого збігається з прізвищем, ім`ям та по батькові її покійного чоловіка.

Згідно із відповіді приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Курганської Л.В. за даними Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлені арешти та заборони на відчуження нерухомого майна, а саме: арешт нерухомого майна, зареєстрований Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою 16.06.2006 року, реєстровий номер обтяження: 3343077, на підставі постанови Державної виконавчої служби у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області № 01-07/3527 від 14.06.2006 року, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник: гр. ОСОБА_3 ; заборона на нерухоме майно, зареєстрована Вільшанською державною нотаріальною конторою 05.06.2008 року, реєстраційний номер обтяження: 7337679, на підставі повідомлення Вільшанського відділення Ощадного банку б/н від 14.05.1997 року, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник: ОСОБА_3 , додаткові дані: архівний запис № від 09.01.2001 року, заборона № 3 від 12.11.1997 року; заборона (архівний запис), зареєстрована Вільшанською державною нотаріальною конторою 05.06.2008 року, реєстраційний номер обтяження: 8074472, на підставі повідомлення Ощадбанку смт Вільшанка б/н від 12.11.1997 року, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник: гр. ОСОБА_3 , додаткові данні: архівний номер: 2116682KIROVOGRAD0, архівна дата: 20.09.2000 року, дата виникнення: 20.09.2000, № реєстру: 92298-1372, внутр. №E2015C352AF13A326C5A, коментар: заб.3; арешт нерухомого майна, зареєстрований Кіровоградською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 27.07.2009 року, реєстраційний номер обтяження: 8914452, на підставі виконавчого листа № 2-135 від 19.03.2009 року про стягнення з ОСОБА_3 збитків на користь ОСОБА_4 , об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник гр. ОСОБА_3 ; арешт нерухомого майна, зареєстрований Першою Бахмутьскою державною нотаріальною конторою 21.02.2012 року, реєстраційний номер обтяження: 12189908, на підставі постанови ОСОБА_2 , старшого слідчого відділу «ОВС та ОГ, ЗО» СУ УМВС України в Донецькій області № 80-11-03-097 від 12.11.2011 року про накладення арешту, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник: гр. ОСОБА_3 . Зазначає, що ОСОБА_3 не має жодного відношення до особи, з якою співпадають прізвище, ім`я та по батькові.

Як вбачається з інформації, наявної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна, арешти та заборони накладено починаючи з 12.11.1997 року 2 арешти (банк), 14.06.2006 року один арешт (виконавча служба), 27.07.2009 року (виконавчий лист в інтересах фізичної особи) та 21.02.2012 року 1 арешт (правоохоронні органи). Усе своє життя її покійний чоловік мешкав в межах Одеської області, не був учасником жодного кримінального провадження, в тому числі і того, яке розслідувалося СУ УМВС України в Донецькій області. Вважає, що до майна покійного чоловіка ОСОБА_3 , а саме квартири АДРЕСА_1 незаконно застосовано обмеження у вигляді арештів та заборони відчуження.

У зв`язку з викладеним звернулася до суду з позовною заявою

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 13 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ НП в Донецькій області про скасування арешту задоволено. Скасовано арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладеного постановою старшого слідчого відділу ОВС та ОГ, ЗО СУ УМВС України в Донецькій області Кисильова О.А., № 80-11-03-097 від 12.11.2011 року про накладення арешту, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник ОСОБА_3 , зареєстрований Першою Бахмутською державною нотаріальною конторою 21.02.2012 року, реєстраційний номер обтяження: 12189908. Припинено обтяження: на квартиру АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_3 , зареєстроване Першою Бахмутською державною нотаріальною конторою 21.02.2012 року, реєстраційний номер обтяження: 12189908.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ГУ НП в Донецькій області просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що ГУ НП в Одеській області є неналежним відповідачем у справі.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення відмову у задоволенні позову.

Фактичні обставини справи.

На підставі матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 6).

Після його смерті відкрилася спадщина на кв. АДРЕСА_1 , про що свідчить договір купівлі-продажу квартири, укладений 28.04.2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с. 5).

Позивач ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с. 11), і відповідно до ст. 1261 ЦК України, спадкоємцем за законом першої черги.

ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Курганської Л.В. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , на що 26.07.2021 року вих. № 144/02-14 отримала листа, згідно якого за даними Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлені арешти та заборони нерухомого майна, а саме:

-арешт нерухомого майна, зареєстрований Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою 16.06.2006 року, реєстровий номер обтяження: 3343077, на підставі постанови Державної виконавчої служби у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області № 01-07/3527 від 14.06.2006 року, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник: гр. ОСОБА_3 ;

- заборона на нерухоме майно, зареєстрована Вільшанською державною нотаріальною конторою 05.06.2008 року, реєстраційний номер обтяження: 7337679, на підставі повідомлення Вільшанського відділення Ощадного банку б/н від 14.05.1997 року, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник: ОСОБА_3 , додаткові дані: архівний запис № від 09.01.2001 року, заборона № 3 від 12.11.1997 року;

- заборона (архівний запис), зареєстрована Вільшанською державною нотаріальною конторою 05.06.2008 року, реєстраційний номер обтяження: 8074472, на підставі повідомлення Ощадбанку смт Вільшанка б/н від 12.11.1997 року, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник: гр. ОСОБА_3 , додаткові дані: архівний номер: НОМЕР_4 , архівна дата: 20.09.2000 року, дата виникнення: 20.09.2000, № реєстру: 92298-1372, внутр. №E2015C352AF13A326C5A, коментар: заб.3;

- арешт нерухомого майна, зареєстрований Кіровоградською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 27.07.2009 року, реєстраційний номер обтяження: 8914452, на підставі виконавчого листа № 2-135 від 19.03.2009 року про стягнення з ОСОБА_3 збитків на користь ОСОБА_4 , об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник гр. ОСОБА_3 ;

-арешт нерухомого майна, зареєстрований Першою Бахмутською державною нотаріальною конторою 21.02.2012 року, реєстраційний номер обтяження: 12189908, на підставі постанови ОСОБА_2 , старшого слідчого відділу «ОВС та ОГ, ЗО» СУ УМВС України в Донецькій області № 80-11-03-097 від 12.11.2011 року про накладення арешту, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник: гр. ОСОБА_3 . Нотаріус зазначила, що у зв`язку з неможливістю з`ясування, на чиє саме майно накладені вищевказані арешти та заборони, та для захисту спадкових прав, їй рекомендовано звернутися до суду (а.с. 3-4).

В ході судового розгляду встановлено, що арешт зокрема був накладений постановою старшого слідчого відділу ОВС та ОГ, ЗО СУ УМВС України в Донецькій області Кисильова О.А., № 80-11-03-097 від 12.11.2011 року про накладення арешту, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник ОСОБА_3 , зареєстрований Першою Бахмутською державною нотаріальною конторою 21.02.2012 року, реєстраційний номер обтяження: 12189908.

Судом були витребувані докази з Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, листом № 14522/23 від 16.08.2023 року повідомлено, що за даними аналітичної системи « Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» відомості стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутні (а.с. 114).

Також з листа Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Донецькій області № 1158/24-2/01-2023 від 11.09.2023 року вбачається, що згідно автоматизованих обліків УІАП ГУНП в Донецькій області кримінальну справу № 80-97 порушено 16.11.2022 року слідчим УБОЗ ГУМВС України в Донецькій області. 30.03.2012 року кримінальна справа направлена до суду у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Рішення по справі прийняте 08.02.2013 року Артемівським міськрайсудом Донецької області (а.с. 125).

З постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.02.2013 року вбачається, що кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , розглянута, вказані особи звільнені від кримінальної відповідальності, провадження у справі закрито (а.с. 126-161).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно послався на те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (чоловік позивача), не має відношення до кримінальної справи, в рамках якої постановою старшого слідчого відділу ОВС та ОГ, ЗО СУ УМВС України в Донецькій області Кисильова О.А., № 80-11-03-097 від 12.11.2011 року був накладений арешт, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник ОСОБА_3 , зареєстрований Першою Бахмутською державною нотаріальною конторою 21.02.2012 року, реєстраційний номер обтяження: 12189908.

Однак апеляційний суд не може погодитись із суб`єктним складом сторін у справі з огляду на таке.

У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Апеляційний суд враховує, що у справі, яка переглядається, позивач оскаржує арешт, накладений у межах кримінального провадження за правилами КПК України 1960 року. При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Ця правова норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України 2012 року, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Отже, у визначенні порядку звільнення майна з-під арешту потрібно керуватися правилами КПК України 1960 року, а також положеннями чинного цивільного процесуального законодавства.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вирішувала питання щодо юрисдикції суду за вимогами про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами кримінального судочинства, та зазначала про таке.

Спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за правилами КПК України 1960 року та завершено (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц (провадження № 14-496цс18)) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11 (провадження № 14-105цс19)). Залежно від суб`єктного складу учасників такого спору його потрібно розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

У постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14?511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19).

З матеріалів справи вбачається, що арешт був накладений постановою старшого слідчого відділу ОВС та ОГ, ЗО СУ УМВС України в Донецькій області Кисильова О.А., № 80-11-03-097 від 12.11.2011.

Слідчий відділ ОВС та ОГ, ЗО СУ УМВС України в Донецькій області підпорядковується ГУМВС в Донецькій області.

Згідно із даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ГУМВС в Одеській області перебуває у стадії припинення, а головою комісії з припинення визначено ОСОБА_8 .

Таким чином, належним відповідачем у справі є уповноважені органи на ліквідацію ГУМВС в Донецькій області.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку із залученням неналежного відповідача.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим є підстави для скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 13 вересня 2023 року скасувати.

Постановити у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про скасування арешту відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12 червня 2024 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: С.М. Сегеда

А.І. Дришлюк