ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2805/24 Справа № 242/2706/21 Суддя у 1-й інстанції - Владимирська І. М. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді Тимченко О.О.,

Суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу № 242/2706/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоплаченої суми в порядку спадкування за законом та визнання права власності на спадкове майно,

за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28 березня 2023 року(суддя Владимирська І.М.), ухвалене в приміщенні Селидівського міського суду Донецької області,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом,в обґрунтування якого послався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді недоотриманої пенсії, яку при житті ОСОБА_2 не отримала, у розмірі 222 084 грн 57 коп. 19 січня 2021 року приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області Климовою О.В. позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману ОСОБА_2 пенсію у розмірі 222 084 грн 57 коп. Однак, позивачу було сплачено недоотриману пенсію його баби у розмірі 199 633 грн 65 коп. Таким чином, відповідачем було сплачено позивачу в неповному обсязі недоотриману пенсію після смерті ОСОБА_2 , сума недоплаченої пенсії складає 22 450 грн 92 коп. Крім того, відповідно до довідки від 05 травня 2021 року Селидовським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області ОСОБА_2 нарахована, але не виплачена пенсія, яку позивач не отримав у порядку спадкування, у розмірі 83 718 грн 42 коп. за період з 01 березня 2016 року по 17 січня 2018 року.

Просив суд зобов`язати відповідача виплатити йому грошові кошти у вигляді недоотриманої пенсії у розмірі 22 450 грн 92 коп, які належать йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 січня 2021 року та визнати за позивачем право власності на спадщину за законом у вигляді недоотриманої пенсії у розмірі 83 718 грн 42 коп, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 28 березня 2023 року позов задоволено частково: стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом, у вигляді недоотриманої суми пенсійних виплат за життя ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 22 450 грн 92 коп; визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на грошові кошти у вигляді недоотриманої пенсії за період з березня 2016 року по січень 2018 року у розмірі 83 718 грн 42 коп, на одержання яких за життя мала право померла ОСОБА_2 ; стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн.

Судове рішення мотивоване тим, що оскільки позивач набув право власності на недоотриману пенсію померлої ОСОБА_2 , то відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повинно виплатити усю суму грошових коштів, а відмова у виплаті цих коштів є незаконною.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, відповідач ГУ ПФУ в Донецькій області посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що обчислення розміру пенсії, що могла бути нарахована, проводиться згідно з частиною 2 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вимог статті 46 цього Закону, тобто не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Датою звернення за отриманням пенсії у випадках смерті пенсіонерів є дата звернення визначеного нотаріусом спадкоємця з усіма передбаченими законодавством документами. При надані відповіді на запит нотаріуса щодо суми недоотриманої пенсії органи Пенсійного фонду України вказують розмір недоотриманих сум пенсій на дату формування довідки про суму недоотриманої пенсії та обов`язково зазначають, що розмір виплати може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно зі свідоцтвом про право на спадщину.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник позивача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. В обґрунтування доводів відзиву зазначено, що судом першої інстанції було повно і всебічно з`ясовано всі обставини у справі з урахуванням наданих доказів, тому рішення суду є законним, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просила залишити її без задоволення.

Представник ГУ ПФУ в Донецькій області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23 жовтня 1955 року, виданого Железнодорожним бюро ЗАГС м. Сталіно, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його матір`ю є ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про народження від 06 квітня 1982 року, виданого відділом ЗАГС Київського району м. Донецьк, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьком є ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 03 вересня 2020 року, виданого Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 399.

Згідно спадкової справи № 56/2020, заведеної приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округ Донецької області Климовою О.В., з заявою від 08 вересня 2020 року звернувся ОСОБА_1 про прийняття спадкового майна після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно заяви № 124 від 08 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Селидівського міського нотаріального округ Донецької області Климової О.В. з приводу прийняття всього спадкового майна після смерті баби ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно заяви № 8 від 19 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Селидівського міського нотаріального округ Донецької області Климової О.В. з приводу прийняття спадкового майна у вигляді недотриманої пенсії у сумі 222 084 грн 57 коп, після смерті баби ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно листа № 378/02-14 від 08 вересня 2020 року Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повідомило приватного нотаріуса Селидівського міського нотаріального округу Донецької області Климову О.В., що ОСОБА_2 дійсно перебувала на обліку в управлінні та отримувала пенсію по втраті годувальника. Померла 11 липня 2020 року, актовий запис № 399 від 03 вересня 2020 року. Недоотримана пенсія в зв`язку зі смертю, яка входить до складу спадку, складає 222 084 грн 57 коп.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 січня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області Климовою О.В., спадкоємцем на майно ОСОБА_2 , 1931 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її онук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадщина складається з недотриманої в зв`язку зі смертю пенсії у сумі 222 084 грн 57 коп., належної спадкодавцеві, що підтверджується довідкою Селидовського об`єднаного управлінням Пенсійного фонду України Донецької області 22.09.2020 року за № 0572-04-8/5928. Зареєстровано в реєстрі за № 56/2020.

Згідно листа № 0572-02-8/7648 від 06 травня 2021 року Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повідомило про те, що за списками верифікації ОСОБА_2 призупинено виплату пенсії з 01 березня 2016 року. За поновленням виплати пенсії ОСОБА_2 до управління не зверталась. 22 вересня 2020 року на запит нотаріуса було надано відповідь № 0572-04/8/5928 про те, що розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період 21 вересня 2017 року по 31 липня 2020 року складає 222 084, 57 грн. Пенсія за період з 01 березня 2016 року нараховувалась, але не виплачувалась. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У зв`язку з тим, що заява до управління ОСОБА_1 була надана 19 січня 2021 року, сума недотриманої пенсії була перерахована за період з 18 січня 2018 року по 31 липня 2020 року і виплачена у квітні 2021 року у розмірі 199 633,65 грн. Сума пенсії померлої ОСОБА_2 за період з 01 березня 2016 по 17 січня 2018 року не входить до складу спадщини і виплаті спадкоємцям не підлягає.

Згідно довідки № 1424 від 05 травня 2021 року, виданої Селидовським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області, ОСОБА_2 нарахована, але не виплачена пенсія за період з березня 2016 року по 17 січня 2018 року у розмірі 83 718 грн 42 коп. Вказаний розмір пенсії не був виплачений померлій у зв`язку з тим, що за життя спадкодавці, їй припинено нарахування та виплату пенсії, й остання, у встановленому законом порядку, не оскаржила дії компетентного органу ПФУ, тобто за життя не виявила інтересу та волі на те, щоб відновити нарахування щомісячної грошової суми пенсійних виплат, у зв`язку з чим ці суми не входять до складу спадщини.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ГУ ПФУ в Донецькій області задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач набув право власності на недоотриману пенсію померлої ОСОБА_2 , то відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повинно виплатити усю суму грошових коштів, а відмова у виплаті цих коштів є незаконною.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Згідно за статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Відповідно до часини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині 1 статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Суд зазначає, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється у разі смерті пенсіонера.

Рішення щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2 на інших підставах відповідачем суду не надано.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Отже, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається із недоотриманої пенсії, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом.

ОСОБА_1 є спадкоємцем усього майна за законом після смерті ОСОБА_2 , та у передбачений статтею 1270 ЦК України строк, прийняв спадщину і отримав свідоцтво про право на спадщину за законом.

Разом з тим, відповідач відмовляється виплатити пенсію в порядку спадкування посилаючись на норму статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тобто, своїми діями управління пенсійного фонду неправомірно перешкоджає спадкоємцю в отриманні ним спадщини у виді недоотриманої пенсії в розмірі 22 450,92 грн, розмір якої визначено свідоцтвом про прийняття спадщини.

Крім того, відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. На час виникнення спірних правовідносин ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, запроваджено не було.

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1Закону України від 20жовтня 2014року №1706-VII «Про забезпечення праві свобод внутрішньо переміщених осіб» ( у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Відповідно до статті 2 Закону України від 18.01.2018№ 2268-VІІІ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення пенсії, як відсутність у особи її реєстрації, як внутрішньо переміщеної особи, не підтвердження місця фактичного проживання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Тому, припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Таким чином, припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що померла ОСОБА_2 за життя не виявила бажання поновити пенсію, нарахування якої було припинено, не зверталась з відповідною заявою до відповідача і пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на вищенаведене.

Отже, і спадкоємець ОСОБА_1 , відповідно до положень статті 1227ЦК України, має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі № 243/13575/19.

Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивачки, як спадкоємиці, на отримання всього належного їй спадкового майна.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи ( Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: Я.М.Бондар

В.П.Зубакова

Повне судове рішення складено 02 квітня 2024 року

Головуючий О.О.Тимченко