Справа № 523/4231/24
Провадження №2/523/3009/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2024 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Орлова В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 523/7151/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради про визнання додаткового строку для прийняття спадщини.

Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказують на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після чого відкрилася спадщина на належну померлій житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . За час свого життя померла склала заповіт на користь ОСОБА_1 , таким чином позивач є спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2 . Інших спадкоємців ані за заповітом, ані за законом немає. 17.01.2024 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Філімонової Г.В. із заявою про прийняття спадщини, однак, йому було повідомлено, що ним було пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини і такий може бути поновлено тільки за рішенням суду.

Причиною пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини позивач зазначив те, що 24.02.2022 року, після початку повномасштабного вторгнення військ РФ на територію України в цілях безпеки він тривалий час не проживав у м. Одеса та не знав, що ОСОБА_2 померла. Про смерть останньої ОСОБА_1 дізнався у січня 2024 року та відразу звернувся до приватного нотаріуса із відповідно заявою. Оскільки після смерті ОСОБА_2 пройшов незначний час, позивач за можливим поновити йому строк для прийняття спадщини.

У зв`язку з цим, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким визначити ОСОБА_1 додатковий строк у три місяці після набрання рішення суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд констатує, що представником відповідача ОСОБА_3 було подано до суду письмові пояснення, в яких представник відповідача зазначив, що Одеська міська рада заперечує проти задоволення задоволеного позову та просить суд відмовити у його задоволенні. Так, обгрунтовуючи свої заперечення проти позову представник відповідачка вказує на те, що ч матеріали справи не містять жодного доказу, що підтверджують існування об`єктивних, істотних, непереборних труднощів для подання заяви у визначений законом строк. Звернувшись до суду з даним позовом позивач зобов`язаний повідомити поважні причини, пов`язані з непереборними, об`єктивними та істотними труднощами, які перешкоджали йому у визначений ЦК України строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог, однак, позивач ОСОБА_1 посилається лише на те, що він не знав про смерть ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . До того ж, позивач знав про місце проживання спадкодавця і з дотриманням загальноприйнятих норм поведінки мав можливість поцікавитися життям та здоров`ям спадкодавця, що давало б змогу дізнатися про смерть спадкодавця.

Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 20.03.2024 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.10.2024 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Однак, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити даний позов та провести розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій подані в рамках розгляду даної справи письмові пояснення підтримав та просив суд врахувати правову позицію Одеської міської ради під час ухвалення рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наявним у матеріалах справи Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 2 від 17.01.2024 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне померлій майно.

Згідно листа відповіді № 33894/04-04 від 16.02.2024 року КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, станом на 31.12.2012 року, за фізичною особою ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано право власності на 377/1000 частин квартири АДРЕСА_3 на підставі Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кучерук С.М. 25.02.2003 року, р№ 534. Реєстраційний запис зроблено 191.03.2003 року за реєстровим номером 509 у реєстровій книзі 382 пр на сторінці 153.

На виконання вимог ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 29.04.2024 року про витребування доказів, приватним нотаріусом ОМНО Філімоновою Г.В. було надано до суду завірену копію спадкової справи № 6/2024, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, дослідивши матеріали вказаної спадкової справи, судом встановлено наступні обставини.

На випадок своєї смерті ОСОБА_2 склала Заповіт від 29.05.2019 року, відповідно до якого все своє майно, де б вона не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона матиме право, заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказана обставина підтверджується наявною у матеріалах справи копією Заповіту від 29.05.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоною Г.В. за реєстровим № 982.

Таким чином, спадкоємцем померлої ОСОБА_2 є позивач у даній справі ОСОБА_1 .

Інших спадкоємців ані за заповітом, ані за законом, згідно матеріалів спадкової справи, не має.

Судом встановлено, що у 17.01.2024 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Філімонової Г.В. із заявою про прийняття спадщини.

Однак, Листом № 23/02-14 від 17.01.2024 року «Про роз`яснення норм спадкового права щодо спадкування майна ОСОБА_4 » приватним нотаріусом Одеського МНО Філімоновою Г.В. було роз`яснено ОСОБА_1 , що він пропустив шестимісячний строк на прийняття спадщини, а відтак з метою прийняття спадщини повинен звернутись до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Даний факт підтверджується наявними в матеріалах справи копіями заяви від 17.01.2024 року та листа № 23/02-14 від 17.01.2024 року.

Таким чином, суд констатує, що позивач ОСОБА_1 повинен був звернутися із заявою про прийняття спадщина на протязі шести місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто у період з 03.05.2023 року (день смерті спадкодавця) по 03.11.2023 року (останній день шести місячного строку).

Однак, позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини 17.01.2024 року, тобто фактично пропустив строк звернення на 2 місяці та 14 днів.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно приписів ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша, друга статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Отже, прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви або ці обставини суд визнав поважними.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для заяви про прийняття спадщини позивач вказує на те, що 24.02.2022 року, після початку повномасштабного вторгнення військ РФ на територію України в цілях безпеки він тривалий час не проживав у м. Одеса та не знав, що ОСОБА_2 померла.

Судовим розглядом встановлено, що на час відкриття спадщини позивач не проживав та не був зареєстрованим разом зі спадкодавцем.

Загальновідомим є факт початку 24.02.2022 військової агресії російської федерації проти України, у зв`язку з чим, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року, який продовжений наступними Указами Президента України і триває дотепер.

Територія м. Одеси з 24.02.2022 року по теперішній час дуже часто перебуває під обстрілами військової зброї країни агресора. Війна, як соціально політичне явище, безумовно негативно вплинула на усі сфери життя громадян та не оминула жодної категорії населення, внаслідок чого громадяни в цілях збереження свого життя та життя близьких і рідних людей вимушені тимчасово залишати місця свого проживання.

Як судом було вище встановлено, позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини 17.01.2024 року, тобто фактично пропустив строк звернення на 2 місяці та 14 днів, що є незначним строком такого пропуску.

При цьому, суд зауважує, що сам факт пропуску незначного строку для прийняття спадщини, що у даному випадку 2 місяці та 14 днів, не є підставою для усунення будь якої від спадкування.

Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд також керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Відмова у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини позбавить позивача прав на майно, та призведе до передачі цього майна громаді міста як відумерлої спадщини.

При оцінці встановлених обставин, суд враховує не тільки умови застосування правил ч. 3 ст. 1272 ЦК України, але і загальні засади цивільного судочинства та європейські принципи, зокрема, принцип верховенства права з його складовими.

Так, запроваджене ст. 8 Конституції України та ст. 10 ЦПК України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Умовою реалізації та інструментом принципу верховенства права є принцип «пропорційності».

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб.

Втручання держави у право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (наприклад, рішення у справі «Кутцнер проти Німеччини», п. 60, та рішення від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, п. 47). Соціальна потреба визначається, зокрема, метою законодавчого врегулювання того чи іншого питання.

Необхідність встановлення певних строків на прийняття спадщини обумовлена інтересами цивільного обігу в цілому, маючи на меті якнайшвидше усунення стану правової невизначеності, яка виникає в разі смерті спадкодавця, та забезпечення певних гарантій особам, права яких є похідними від поведінки спадкоємців попередньої черги.

Отже, у цій справі суд має визначити, чи відповідає цій меті, а також принципу справедливості та інтересам суспільства позбавлення позивача прав на спадкове нерухоме майно з передачею відумерлої спадщини у власність територіальної громади.

Проте, таке втручання у право власності (законне сподівання, очікування) позивача не у повній мірі відповідає законній меті встановлення строків у спадковому праві, не вирішує нагальні соціальні потреби, а тому не може вважатись пропорційним. Невиправдана фактична конфіскація майна державою суперечить ідеології справедливості.

Таким чином, суд вважає, що надання позивачу додаткового строку на прийняття спадщини відповідає загальним положенням спадкового права, конституційному принципу верховенства права та положенням ст. 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Проаналізувавши встановлені обставини справи, враховуючи те, що вимушеність позивача, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, тимчасово залишити місце свого проживання у м. Одеса, відсутність інших спадкоємців за законом та за заповітом, незначний пропуск позивачем визначеного ст. 1270 ЦК України строку для подання заяви про прийняття спадщини, беручи до уваги загальні засади цивільного законодавства, а саме: справедливість, добросовісність та розумність, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1233, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк у три місяці, що обчислюється з дня набрання рішенням суду законної сили, для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У зв`язку з періодичною та довготривалою відсутністю електроенергії в Суворовському районному суді м. Одеси, повний текст рішення суду складено 13 грудня 2024 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер