Справа № 127/236/24
Провадження № 2/127/52/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

08 січня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т. П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення осіб без надання іншого житла,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення осіб без надання іншого житла.

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 175, 177 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України з метою усунення недоліків.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою,, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1073,60 грн).

Відповідно до ст.6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднаного дві і більше вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Аналогічні роз`яснення містить і постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10.

З матеріалів позову вбачається, що позивачем пред`явлено позовні вимоги одночасно до кількох відповідачів, які з огляду на предмет доказування є самостійними щодо кожного з них (аналогічні висновки щодо самостійності вимог про виселення містяться у постанові Верховного Суду від 18.09.2023 по справі №758/5118/21). При цьому, відповідно до платежу № (фіскальний чек від 29 грудня 2023 року, в АТ «Укрпошта») позивач за подання позовної заяви з вимогами немайнового характеру сплатила судовий збір лише в розмірі 1083,60 грн. Тобто, позивачем не в повному обсязі сплачена сума судового збору за подання до суду відповідної позовної заяви. Також з позовної заяви та матеріалів доданих до неї не вбачається підстав, які могли б звільнити позивача від сплати судового збору.

Позивачу слід сплатити судовий збір за подання позовної заяви у встановленому Законом України «Про судовий збір» розмірі за кожною позовною вимогою немайнового характеру доплативши судовий збір в сумі 2173,20 грн (1073,60 грн х 3 вимоги 1083,60 грн) та надати докази щодо цього.

Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору наступні: отримувач коштів: ГУК у Він.обл./м.Вінниця/22030101; код ЄДРПОУ отримувача: 37979858; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); номер рахунку UA0002856.

При цьому, слід звернути увагу позивача, що за практикою ЄСПЛ вимога про сплату зборів судам у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (рішення від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Case of Kreuz v. Poland), заява №28249/95, п. 60).

Також, відповідно до ст. ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. За змістом ст. 83 ЦПК України, докази додаються разом з поданням до суду позовної заяви.

З поданої заяви слідує, що позивачем з посиланням на положення ст.116 ЖК України пред`явлено позов про виселення членів сім`ї квартиронаймача із займаного ним житла на підставі ордера №3146 від 28.12.1987. Разом з тим, в обґрунтування позовних вимог в цій частині позивач не зазначає фактичних обставин та доказів по ним щодо встановленого порядку користування житловим приміщенням між членами сім`ї квартиронаймача, обставин вчинення саме відповідачами триваючої антигромадської поведінки, а також вжитих щодо цього у встановленому законом порядку заходів. Не зазначає в обґрунтування вимог доказів щодо вчинення ними дій систематичного характеру спрямованих на руйнацію/псування житла. Позивачу слід звернути увагу на роз`яснення п. 17 постанови Пленуму Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування житлового кодексу України» від 12.04.1985 №2 щодо розгляду спорів про виселення на підставі ст. 116 ЖК України, тобто за наявності фактичних обставин систематичної (триваючої) антигромадської поведінки особи, у тому числі вчиненої повторно.

Також, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема: зміст позовних вимог спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України.

З наведених норм вбачається, що звертаючись із позовною заявою до суду, позивач визначає в останній, зокрема і спосіб захисту своїх порушених прав.

Як убачається з позовної заяви, позивачем пред`явлено позов про усунення перешкод у праві користування майном шляхом виселення осіб з одночасним посиланням на положення ст. 391, 405 ЦК України та ст. 64 ЖК України. Суд звертає увагу, що вказані положення ЦК України та ЖК України регулюють різні правові режими використання майна відповідно на праві власності та з договірних відносин найму, які у свою чергу визначають окремі самостійні обставини та предмет доказування у спірних правовідносинах. При цьому вказуючи на те, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично не проживають у спірному житлі ставить вимогу про їх виселення з цього житла. Також, вказуючи на обставини припинення особистого сервітуту відповідачки ОСОБА_2 в праві користуванні чужим майном, позивач не звернув увагу на самі правові засади користування майном.

Отже позивачу, з огляду на ефективність обрання ним способу захисту порушеного права та враховуючи чинне житлове законодавство, необхідно визначитись з підставами позову відповідно до змісту заявлених вимог.

Враховуючи вищезазначене, наявні підстави для залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

При цьому, слід зауважити, що залишення позовної заяви без руху з метою належної її оформлення у відповідності до вимог чинного цивільно-процесуального законодавства не являє собою обмеженням у доступі до правосуддя. Згідно практики Європейського суду з прав людини, виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу наглядним є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення осіб без надання іншого житла - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не більше п`яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявникові зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Суддя: