СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/2902/23
Провадження № 2/306/163/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2024 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області у особі:

головуючого - судді : Вінер Е.А.

з секретарем : Петрус А.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Полянич Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 ), третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Свалявської міської ради в особі виконавчого комітету Свалявської міської ради (адреса: 89300, м.Свалява, пл.Головна,1 Закарпатської області) про визначення місця проживання дитини

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 ,третя особа без самостійних вимог:орган опіки і піклування Свалявської міської ради в особі виконавчого комітету Свалявської міської ради про визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебував з відповідачем ОСОБА_3 у шлюбі. У шлюбі в них народилися ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Рішенням Свалявського районного суду від 29 липня 2016 року шлюб між ними розірвано. Оскільки дочка ОСОБА_5 не проживає з відповідачкою, яке є її матір"ю, а проживає з бабусею, то просить визначити місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 .

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про визнання позовних вимог.

Представник органу опіки і піклування Свалявської міської ради Полянич Т.М. у судовому засіданні пояснила, що було складено декілька актів обстеження умов проживання, оскільки дитина ОСОБА_5 проживала спочатку з бабусею, а на даний час з відповідачем, задоволення вимог позивача залишає на розсуд суду.

ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що після розірвання шлюбу батьків проживала з бабусею, на даний час проживає з батьком і бажає проживати з ним.

Суд, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, з наступних підстав.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави( ст.2 ЦПК України).

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язком батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

Частиною 1 ст. 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років визначається за спільною згодою батьків та дитини.

В постанові Верховного Суду від 22.04.2019 у справі №204/6905/17 зазначено, що тлумачення статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п.1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При цьому суд також враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 08.06.2005 року уклали шлюб, який було розірвано на підставі рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 29 липня 2016 року. Від шлюбу народилися дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є повнолітньою та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після розірвання шлюбу сторони почали проживати окремо. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала з бабусею, про що зазначено в акті від 16.10.2023 року (а.с.11).

Згідно акту від 12.06.2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає з батьком ОСОБА_1 .

Також суд враховує надані позивачем докази про матеріально-побутові умови проживання, матеріальний стан, можливість позивача створити дитині умови для виховання і розвитку, виконання ним своїх батьківських обов`язків.

Виходячи з інтересів дитини ОСОБА_5 , суд приходить до переконання про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з батьком.

В порядку статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір на користь позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст. 160, 161 СК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 ), третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Свалявської міської ради в особі виконавчого комітету Свалявської міської ради (адреса: 89300, м.Свалява, пл.Головна,1 Закарпатської області) про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , мешканцем АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) 1073,60гривень сплаченого судового збору.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 14 червня 2024 року.

Суддя Свалявського районного суду

Закарпатської області Е.А.Вінер