Ухвала

8 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 201/4929/23

провадження № 61-3911ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маспо-В» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подали до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга подана на судове рішення, ухвалене у малозначній справі.

Право на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , обґрунтовують тим, що справа має для ОСОБА_1 виняткове значення.

Доводи касаційної скарги свідчать про наявність підстави, передбаченої підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для розгляду справи судом касаційної інстанції.

Проте касаційне провадження не може бути відкрито з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК Україниу касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Проте касаційна скарга не містить відповідних відомостей щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків за його наявності або номеру і серії паспорта ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , наявності або відсутності електронних кабінетів.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення

пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено висновок щодо застосування норми права, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваних судових рішень сформованій практиці у подібних правовідносинах.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення

пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення

пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , не у повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Підставою касаційного оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року заявники визначають пункти 1, 2 частини першої статті 411 ЦПК України, вказуючи на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, і зазначаючи, що справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також підставою касаційного оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року заявники визначають пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, згідно з яким підставою скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Проте заявниками не зазначено, які саме докази не дослідив суд апеляційної інстанції, та не наведені підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

За таких обставин заявникам необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, та надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи.

Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року залишити без руху.

Надати заявникам десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

У разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали, касаційний суд як підставу касаційного оскарження пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України) при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження не врахує.

У разі невиконання у встановлений судом строк інших вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко