Номер провадження 2/229/2545/2024

У Х В А Л А

Іменем України

12 грудня 2024 р.

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Погрібна Н.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , яка діє в інтересах позивача ОСОБА_2 , до Сіверської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно,

установив:

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах позивача ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до Сіверської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, в якому просила звільнити від сплати судового збору позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, визнати право власності на нерухоме майно (квартиру), яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , з технічними характеристиками відповідно до оригіналів технічної документації щодо об`єкта нерухомого майна. Загальна площа квартири 41.8 кв.м., житлова площа - 26.7 кв.м., допоміжна площа - 15.1 кв.м. за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 та членами її сім`ї - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Позовна заява повинна відповідати вимогам статей 175 - 177 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 42 ЦПК України , у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно зі ст. 50 ЦПК України, позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Так, позивачем у справі зазначена ОСОБА_2 .

Разом з тим, зі змісту позовних вимог вбачається, що представник позивача просив визнати за ОСОБА_2 та членами її сім`ї - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які не є сторонами у справі, право власності на нерухоме майно (квартиру), яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, необхідно уточнити коло позивачівзазначивши ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання чи перебування, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Крім того, представник позивача просила звільнити позивача ОСОБА_2 від сплати судового збору на підставі п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Відповідно до ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

За ч. 2 ст. 8 вказаного Закону, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із змінами та доповненнями від 25 вересня 2015 р.) клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад: довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Таким чином, суддя відстрочує та розстрочує судові витрати, зменшує їх або звільняє від їх оплати при наявності беззаперечних доказів, які підтверджували б матеріальний стан платника.

Позивачем підтверджень про матеріальне становище до суду надано не було.

Наведені положення закону передбачають, що відстрочення сплати судового збору або зменшення розміру сплати судового збору є правом суду, а не його обов`язком.

Обставини для звільнення від сплати судового збору повинні бути виключними та такими, що обумовлюють необхідність у звільнені.

Позивач не звільнена від сплати судового збору на підставі п. 21 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», на яку представник позивача посилається в позовній заяві.

Отже, суддя приходить до висновку про відсутність підстави для відстрочення, розстрочення або звільнення позивача від сплати судового збору в розумінні ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 136 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи вищевикладені положення законодавства, а також докази, якими представник позивача обґрунтовує необхідність звільнення позивач від сплати судового збору, суддя вважає за доцільне відмовити в задоволенні клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 Цивільного процесуального кодексу України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до пункту 3 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджених постановою Кабінетів Міністрів України № 1440 від 10.09.2003 року, ринкова вартість це вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна.

За статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» № 2658-III від 12.07.2001 року, незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання.

Механізм проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей обчислення державного мита та інших обов`язкових платежів визначений постановою Кабінету Міністрів України «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства», від 21 серпня 2014 року № 358.

У відповідності до підпункту 1 пункту 1 вказаної вище Постанови, оціночною вартістю для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства є ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав.

Також, згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України "Про проведення оцінки майна для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року № 358, оцінка об`єкта для цілей оподаткування здійснюється суб`єктами оціночної діяльності, які відповідають вимогам, установленим Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", - у складі яких працює хоча б один оцінювач, який отримав кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні хоча б за однією із спеціалізацій у межах напряму 1 Оцінка об`єктів у матеріальній формі і напряму 2 Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, у тому числі прав на об`єкти інтелектуальної власності.

Документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Разом з тим, представником позивача всупереч вищевказаних вимог не зазначено ціну позову та не додано копію експертного висновку про вартість спірного нерухомого майна, що позбавляє суд визначити суму судового збору, яка підлягає стягненню за подання вказаного позову, і що підлягає уточненню.

З огляду на викладене, позивачу необхідно сплатити судовий збір з урахуванням оцінки майна та надати суду документ, що підтверджує його сплату.

Реквізити: отримувач коштів - Донецьке ГУК/Дружкiвська МТГ/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ) 37967785, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку: UA0005694, код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.175 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Керуючись ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника позивача про звільнення позивача від сплати судового збору, відмовити.

Позовну заяву залишити без руху.

Повідомити позивача та її представника про необхідність усунути вказані недоліки позову у десятиденний строк з дня отримання позивачем ухвали і роз`яснити, що інакше позов буде визнано неподаним і повернут позивачу.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали в частині щодо визначення розміру судових витрат.

Суддя Н.М. Погрібна