КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Кафідової О.В., Оніщука М.І.,

секретар Ткаченко В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Гурез Іванни Олександрівни, яка діє від імені та в інтересах Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віти Володимирівни, на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 19 лютого 2024 року в справі за позовом керівника Солом`янської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віта Володимирівна, про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності,-

в с т а н о в и в:

В липні 2023 року керівник Солом`янської окружної прокуратури міста Києва звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В., про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності. Зазначив, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. 13.02.2020 прийнято рішення № 51114236 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нежитлову будівлю (літ. «А») загальною площею 38,2 кв.м по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000). Підставою для прийняття вказаного рішення та проведення державної реєстрації права власності стали довідка від 04.02.2020 №112 та технічний паспорт від 04.02.2020 (інвентаризаційна справа № 111), видані ТОВ «Бюро технічної інвентаризації, оформлення землі та нерухомості» на замовлення ОСОБА_1 .Разом з тим, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно речові права на земельну ділянку по АДРЕСА_1 за будь-якими фізичними чи юридичними особами не зареєстровані, земельна ділянка за вказаною адресою за даними Міського земельного кадастру не обліковується та не реєструвалася, рішення про передачу (надання) у власність (користування) Київська міська рада не приймала.Згідно інформації Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 12.01.2023, документи, що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва за адресою: АДРЕСА_1 не видавалися та не реєструвалися.Відповідно до інформації Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 20.01.2023, в реєстрі адрес у місті Києві відсутні відомості про документи щодо присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси: АДРЕСА_1 .Згідно з інформацією Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.02.2023, встановлено, що звернення від фізичних чи юридичних осіб щодо присвоєння реквізитів адрес об`єкту нерухомості на АДРЕСА_1 ) до не надходили, відповідне розпорядження адміністрацією не видавалось. Згідно інформації Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 13.06.2023 за даними реєстрових книг Бюро, нежитлова будівля по АДРЕСА_1 на праві власності не зареєстрована.Згідно інформації ТОВ «Бюро технічної інвентаризації оформлення землі та нерухомості» від 05.05.2023, технічна інвентаризація об`єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не проводилась, довідка від 04.02.2020 № 112 та технічний паспорт від 04.02.2020 (інвентаризаційна справа № 111) не видавалися. Відповідно до протоколу огляду, проведеного 23.02.2023 у кримінальному провадженні №0000300 від 28.12.2022, встановлено, що нежитлова будівля літ «А» за адресою по АДРЕСА_1 площею 38,2 кв.м відсутня. Позивач вважає, що реєстрація права власності на нежитлову будівлю (літ. «А») загальною площею 38,2 кв.м по АДРЕСА_1 , проведено у порушення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та за відсутності обов`язкових документів, визначених п. 41 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, тому підлягає скасуванню у судовому порядку.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 19 лютого 2024 року позов керівника Солом`янської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради задоволено.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 13 лютого 2020 року індексний номер 51114236 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на нежитлову будівлю (літ. «А») загальною площею 38,2 кв.м по АДРЕСА_1 , припинивши вказане право ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Київської міської прокуратури судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

В апеляційній скарзі представник Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову прокурора. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд неправильно розтлумачено положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, положення Закону України «Про прокуратуру» в частині представництва органом прокуратури інтересів держави в суді, не взято до уваги положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України, зокрема в частині визначення належного позивача по справі. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом. За змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.Аналогічна за змістом правова позиція викладена в п. 5 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)».Тобто, саме такий орган як Державна інспекція архітектури та містобудування України та/або Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва мав звернутись до суду з позовом про скасування рішень про державну реєстрацію та приведення у відповідність земельної ділянки, шляхом звільнення від самочинної забудови. В матеріалах справи відсутні відомості щодо винесення відповідачці припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а також докази звернення Солом`янської окружної прокуратури міста Києва до Державної інспекції архітектури та містобудування України та/або Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва з вимогами скерувати до суду позов про скасування рішень про державну реєстрацію та приведення у відповідність земельної ділянки, шляхом звільнення від самочинної забудови. Крім того, прокурором не було доведено підстав для звернення до суду із даним позовом в інтересах Київської міської ради. Ані позовна заява, ані додатки до неї, не містять жодних відомостей про те, що прокуратурою було вжито ряд процесуальних дій, зокрема і внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення службовими особами Київської міської ради та Департаменту виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), що є структурним підрозділом Київської міської ради. Також, зазначає, що Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ЧорнєйВ.В. під час прийняття рішення №51114236 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нежитлову будівлю (літ. «А») загальною площею 38,2 кв;м,. по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) діяла у повній відповідності з діючим законодавством України у сфері реєстрації речових прав на нерухоме майно. Вважає, що у суд першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позову керівника Солом`янської окружної прокуратури міста Києва в інтересах Київської міської ради. Суд першої інстанції прийняв в ході розгляду справи додаткові докази прокурора без мотивування поважності причин їх ненадання разом з позовною заявою, що вказує на упереджене ставлення суду до сторони позивача.

Керівник Солом`янської окружної прокуратури міста Києва подав відзив на апеляційну скаргу представника Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання апелянт, сторони, треті особи, їх представники не з`явилися, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. прийнято рішення №51114236 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нежитлову будівлю (літ. «А») загальною площею 38,2 кв.м по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог керівника Солом`янської окружної прокуратури міста Києва в інтересах Київської міської ради з про скасування вказаного рішення.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрацій. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час проведення реєстраційних дій, визначено, що загальними засадами державної реєстрації прав є, серед іншого, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Пунктом 1 ч.3 ст.3 вказаного Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, за умови якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення (зокрема, реєстрація права власності на нерухоме майно в Бюро технічної інвентаризації).

Частиною 3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень.

Державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації.

Частиною 2 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться у документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведено реєстраційні дії.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» одним з етапів проведення державної реєстрації прав є перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень.

Згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншим нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.2 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 1 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 передбачено, що він визначає підстави і процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до п.40 Порядку №1127 в редакції, чинній на час проведення реєстраційних дій, визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону та цим Порядком.

Пунктом 41 Порядку №1127 визначено, що для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подається вичерпний перелік документів, в тому числі документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалась в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Разом з тим, п.3 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав заявником є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ним особи.

Таким чином, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

За змістом ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності із фактом його державної реєстрації.При дослідженні обставин існування в особи права власності, першочерговим є встановлення підстави, на якій особа набула це право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах, зокрема, від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18 та від 07.10.2020 у справі № 920/728/18.

Відповідно до ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Отже, законодавством закріплено, що скасування державної реєстрації права власності можливе лише у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідно до матеріалів реєстраційної справи, підставою для прийняття приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В.рішення №51114236 від 13 лютого 2020 рокупро державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на нежитлову будівлю (літ. «А») загальною площею 38,2 кв.м по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), була лише довідка від 04.02.2020 № 112 та технічний паспорт від 04.20.2020 (інвентаризаційна справа № 111), виданих ТОВ «Бюро технічної інвентаризації, оформлення землі та нерухомості» на замовлення ОСОБА_1 .

До матеріалів справи не були надані документи, які відповідно до вимог законодавства засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Відповідно до листа Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», яке до 01 січня 2013 року здійснювало державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна на території міста Києва, від 13 червня 2023 року, за даними реєстрових книг Бюро, нежитлова будівля по АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована не була.

Відповідно до інформації ТОВ «Бюро технічної інвентаризації оформлення землі та нерухомості» від 05 травня 2023 року у відповідь на запит Солом`янської окружної прокуратури міста Києва технічна інвентаризація об`єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не проводилась, довідка від 04 лютого 2020 року №112 та технічний паспорт від 04.02.2020 (інвентаризаційна справа № 111) не видавалися.

Відповідно до листа Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 12 січня 2023 року документи, які дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва за адресою: АДРЕСА_1 не видавалися та не реєструвалися.

Згідно листа Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 20 січня 2023 року в реєстрі адрес у місті Києві відсутні відомості про документи щодо присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси: АДРЕСА_1 .

З інформації Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 17 лютого 2023 року встановлено, що звернення від фізичних чи юридичних осіб щодо присвоєння реквізитів адрес об`єкту нерухомості на вул. Солом`янська 22-ж (літ. «А») до Солом`янської районної в місті Києві адміністрації не надходили, відповідне розпорядження адміністрацією не видавалось.

Проведеним 23 лютого 2023 року у кримінальному провадженні№0000300 від 28 грудня 2022 року протоколом огляду встановлено, що нежитлова будівля літ «А» за адресою по АДРЕСА_1 площею 38,2 кв.м відсутня.

Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно речові права на земельну ділянку по АДРЕСА_1 за будь-якими фізичними чи юридичними особами не зареєстровані.

Відповідно до інформації Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 11 січня 2023 року земельна ділянка по АДРЕСА_1 за даними Міського земельного кадастру не обліковується та не реєструвалася.

Крім того, державна реєстрація нерухомого майна на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі. В свою чергу Київська міська рада не надавала будь-яким фізичним чи юридичним особам земельну ділянку по АДРЕСА_1 для будівництва чи експлуатації нежитлової будівлі.

В технічному паспорті та довідці, які стали підставою для прийняття державним реєстратором рішення та подальшої реєстрації права власності на нерухоме майно, зазначено, що нежитлова будівля побудована у 1991 році. Згідно паспортних даних, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на 1991 рік останній було лише шість років.

Відтак, ураховуючи, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 будь-яким фізичним чи юридичним особам для будівництва чи експлуатації нежитлової будівлі не передавалася, державна реєстрація права власності на майно за ОСОБА_1 на нежитлову будівлю (літ. «А») загальною площею 38,2 кв.м по АДРЕСА_1 , здійснена в обхід Закону та з наданням документів, які не виготовлялися та які не відповідають вимогам законодавства задля реєстрації права власності на нерухоме майно, що не може свідчити про правомірне набуття майна у власність. Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 13 лютого 2020 року індексний номер 51114236 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на нежитлову будівлю (літ. «А») загальною площею 38,2 кв.м по АДРЕСА_1 .

Колегія суддів відхиляє посилання представника Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. на неправильне застосування судом положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Закону України «Про прокуратуру» в частині представництва органом прокуратури інтересів держави в суді, та Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у поєднанні з положеннями статей 16, 376, 386, 391 ЦК України, зокрема в частині визначення належного позивача по справі. На думку апелянта, саме такий орган як Державна інспекція архітектури та містобудування України та/або Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва мав звернутись до суду з позовом про скасування рішень про державну реєстрацію та приведення у відповідність земельної ділянки, шляхом звільнення від самочинної забудови.

Разом з тим, позов прокурора не пов`язаний із звільненням земельної ділянки від самочинного будівництва, таких вимог прокурор не заявляв. Предметом позову прокурора було визначено скасування рішення реєстратора про реєстрацію права власності на неіснуючий об`єкт нерухомого майна, що перешкоджає належному користуванню, володінню і розпорядженню земельною ділянкою, яка належить територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради. Саме тому позов був пред`явлений прокурором в інтересах Київської міської ради. Державна інспекція архітектури та містобудування України та/або Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва не є власниками або розпорядниками земельної ділянки , та не можуть бути належними позивачами за даним позовом.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на недоведеність прокурором підстав для звернення до суду із даним позовом в інтересах Київської міської ради, та ненадання доказів про вжиття процесуальних дій, зокрема і внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення службовими особами Київської міської ради та Департаменту виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), що є структурним підрозділом Київської міської ради.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 23 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

У частині третій статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Тлумачення частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Керівник Солом`янської окружної прокуратури міста Києва звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Київської міської ради, як власника земельної ділянки. При цьому в позовній заяві було наведене обґрунтовання необхідність звернення з даним позовом та в чому полягає порушення інтересів держави. З матеріалів справи вбачається, що прокурор неодноразово звертався до Київської міської ради та її структурних підрозділів з приводу реєстрації за ОСОБА_1 права власності на нежитлову будівлю (літ. «А») загальною площею 38,2 кв.м по АДРЕСА_1 за отриманням відповідної інформації. А тому Київська міська рада мала бути обізнана про порушення прав територіальної громади, водночас самостійно не звернулася до суду із відповідним позовом. На виконання вимог п. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» листом від 26 червня 2023 року №44-8510вих-23прокурором було повідомлено Київську міську раду про подання даного позову.

Протягом розгляду справи Київська міська рада не заперечувала наявність підстав у прокурора на звернення із даним позовом. Чинним законодавством не передбачено обов`язкового надання прокурором доказів реєстрації кримінальних проваджень по факту вчинення кримінального правопорушення службовими особами органів, які могли б самостійно звернутися із таким позовом. А тому у суду були відсутні підстави вважати звернення керівника Солом`янської окружної прокуратури міста Києва з даним позовом в інтересах держави в особі Київської міської ради необґрунтованим.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта на безпідставність прийняття судом першої інстанції від прокурора додаткових доказів після відкриття провадження в справі, зокрема наказу від 14.12.2023 №4284/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В.» та акту від 14.12.2023 № 6904/19.1.1/23, складеного за результатами проведення камеральної перевірки. Вказані документи датовані 14 грудня 2023 року, були отримані прокурором після звернення до суду, а тому не могли бути надані разом з позовною заявою. Крім того, дані докази не є основними, а лише додатково підтверджують підстави, на які посилався прокурор.

Колегія суддів критично ставиться до доводів представника Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В., що під час прийняття рішення №51114236 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нежитлову будівлю (літ. «А») загальною площею 38,2 кв;м,. по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) вона діяла у повній відповідності з діючим законодавством України у сфері реєстрації речових прав на нерухоме майно. В ході розгляду справи судом не спростовано жодними доказами обставини надання для здійснення реєстраційних дій документів, які не відповідали дійсності. Також не надано доказів передання Київською міською радою земельної ділянки по АДРЕСА_1 будь-яким фізичним чи юридичним особам для будівництва чи експлуатації нежитлової будівлі, та законних підстав виникнення у ОСОБА_1 права власності на нежитлову будівлю (літ. «А») загальною площею 38,2 кв;м,. по АДРЕСА_1 .

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. не є відповідачем у даній справі. Відповідачка ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції про задоволення позову прокурора не оскаржила.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Гурез Іванни Олександрівни, яка діє від імені та в інтересах Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віти Володимирівни, залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 19 лютого 2024 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Кафідова О.В.

Оніщук М.І.