ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2803/24 Справа № 204/9523/23 Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д. Л. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Харламова Д.В. на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування заподіяної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2023 року ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_1 , та ОСОБА_1 звернулися до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що малолітньому ОСОБА_1 було завдано майнову та моральну шкоду в результаті ушкодження здоров`я за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, винним в якій був малолітній ОСОБА_2 . Так, 29 листопада 2022 року у м. Дніпро на тротуарі вул. Робочої біля будинку 85, за участю неповнолітнього ОСОБА_4 та малолітнього ОСОБА_5 сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме наїзд на пішохода, якою позивачу було заподіяно легкі тілесні ушкодження. Під час руху відповідач, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змін, не врахував дорожню обстановку та швидкість керованого ним велосипеду, щоб мати можливість постійно контролювати його рух і безпечно управляти ним, внаслідок чого скоїв наїзд на малолітнього ОСОБА_5 , який в той час йшов разом з матір`ю та бабою по пішохідній зоні.

Причиною ДТП стало порушення неповнолітнім ОСОБА_2 вимог п.1.3, п.1.5, п.6-6в та п.12.3 ПДР України, але протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, у відношенні неповнолітнього ОСОБА_2 на підставі ст. 12 КУпАП не складався. 29 листопада 2022 року позивач разом з дитиною звернулись до Комунального підприємства «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» Дніпропетровської обласної ради. Позивачем було дотримано усіх перелічених рекомендацій лікарів, проте у подальшому після ДТП малолітня дитина продовжувала почувати себе недобре, емоційний стрес, наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психоемоційних змін, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись за консультацією до дитячого психіатра та невропатолога.

Майнова та моральна шкода, заподіяна здоров`ю малолітнього позивача ОСОБА_5 знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з діями неповнолітнього відповідача ОСОБА_4 , який порушив правила дорожнього руху та спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Майнова шкода, заподіяна здоров`ю позивача ОСОБА_1 складається з консультацій, витрат на лікування та витрат на пальне, загальна сума 6 791,65 грн. У зв`язку з тим, що невідомо чи спроможний відповідач ОСОБА_2 самостійно відшкодувати завдану ним шкоду, оскільки відсутня інформація з приводу його заробітку або майна, яке б йому належало, а тому, відповідальність за завдану ним шкоду несе його мати - відповідач ОСОБА_6 , як законний представник. Крім того, діями відповідача ОСОБА_7 та ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду. В момент скоєння наїзду, матір`ю дитини було пережито сильний стрес, так як на її очах було скоєно наїзд на сина. В цей момент мати дитини відчула сильний страх та душевний біль. Позивач ОСОБА_1 був вимушений залишити робоче місце та виїхати на місце ДТП. Дитина зазнала тілесних ушкоджень, батьки дитини дуже переживали за його стан здоров`я та життя, за можливі ускладнення. Внаслідок саден дитина відчувала фізичний біль. Навіть і до теперішнього часу згадка про події 29 листопада 2022 року викликає у позивача ОСОБА_1 сильні душевні страждання.

Позивач вимушений був вживати додаткові заходи по організації життя, так як вони зазнали вимушених змін, вимушені були проходити медичне обстеження та лікування дитини. Внаслідок транспортної пригоди позивач ОСОБА_8 зазнав дуже великого страху та шоку, у зв`язку з чим з`явились розлади розвитку мовлення і мови, рухової активності та уваги, що підтверджуються консультативним висновком дитячого невролога. Зі сторони відповідачів не було здійснено ніяких дій щодо вибачень або щирого каяття у вчиненому.

Враховуючи викладене позивач ОСОБА_1 оцінює завдану їм моральну шкоду в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 50 000,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів. Також, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи складається з суми витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 20 000 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2023 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , як законного представника інтересів малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 056 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. на користь держави.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн.. Вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що після стресової ситуації , яка відбулася з дитиною, проблема з мовою (заікання) відновилася на тлі психоемоційного стресу.

Звернення до дитячого психіатра та невропатолога саме у місті Києві викликано правом пацієнта на вільний вибір лікаря. Витрати на пальне у зв`язку із поїздками до м.Києва підтверджуються розрахунковими документами.

Сума моральної шкоди визначена формально, такий розмір має бути об`єктивно обґрунтований та зрозумілий для учасників справи. Судом першої інстанції не прийнято до уваги вік потерпілої особи,обставини,за яких сталася дорожньо-транспортна пригода, нервовий стрес, глибину душевних та фізичних страждань як самої дитини так ці її батьків. Завдані ушкодження спричинили розлад здоров`я,хоча і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Судом не визначена моральна шкода, завдана батькам дитини, які пережили сильний стрес, позивач вимушений був залишити робоче місце та виїхати на місце скоєння ДТП.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає,що велосипед не є джерелом підвищеної небезпеки. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку пр. те, що заявлена до стягнення сума моральної шкоди є завищеною, ОСОБА_2 не здійснював наїзду ззаду на ОСОБА_1 ,а тим паче не було волочіння останнього впродовж декількох метрів.

В судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 -адвокат Харламов Д.В. та представник ОСОБА_3 -адвокат Сустав Н.В.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є батьком малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_6 є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За інформацією Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції 29 листопада 2022 року у м. Дніпрі, на тротуарі вул. Робочої, біля будинку 85, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю малолітнього ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_1 . Згідно зібраних матеріалів встановлено, що причиною ДТП стало порушення ОСОБА_2 вимог п. 1.3, 1.5, 6.6-в та п. 12.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, але на підставі ст. 12 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення відносно нього не складався, про що складено відповідну доповідну записку.

Згідно з доповідною запискою № 624 від 07 грудня 2022 року, складеної старшим інспектором з особливих доручень відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в Дніпропетровській області майором поліції Жигір С., 29 листопада 2022 року о 14.00 год. у АДРЕСА_1 , під керуванням неповнолітнього ОСОБА_2 , 2009 року народження, який в районі будинку 85 скоїв наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_1 , 2016 року народження, який разом з батьками пересувався по тротуару. Малолітній ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді поверхневої травми живота, нижньої частини спини та тазу. Згідно зібраних матеріалів встановлено, що дана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення неповнолітнім ОСОБА_2 вимог п. 1.3, 1.5, 6.6-в та п. 12.3 ПДР України, який рухаючись тротуаром (рух тротуаром та пішохідними доріжками заборонено, крім дітей до 7 років) та своєчасно не вжив всіх заходів щодо зменшення швидкості аж до зупинки і скоїв наїзд на пішохода, що об`єктивно підтверджено зібраними матеріалами.

Станом на 29 листопада 2022 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виповнилось 13 повних років, а ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - 6 повних років, у зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП складено не було.

Згідно з консультативним висновком спеціаліста № від 29 листопада 2022 року, складеним КП «РМЦРЗ» ДОР, лікарем-консультантом дитячої нейрохірургії ОСОБА_10 було встановлено діагноз - поверхнева травма інших частин голови, забій, рекомендовано нагляд сімейного лікаря за місцем мешкання, огляд травматолога та хірурга.

Крім того, згідно з консультативним висновком спеціаліста № від 29 листопада 2022 року, складеним КП «РМЦРЗ» ДОР, лікарем-консультантом дитячої ортопедії і травматології ОСОБА_1 було встановлено діагноз - інші поверхневі травми живота, нижньої частини спини та таза, садно, рекомендовано щадний режим, огляд нейрохірурга, хірурга, ретгенограми, траумель гель 2-3 рази на добу, спостереження в поліклініці за місцем проживання.

Відповідно до вимог статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом зазначених норм підставою цивільної відповідальності за завдану шкоду є протиправність поведінки заподіювача, його вина, негативні наслідки у вигляді втрати чи пошкодження майна та причинний зв`язок між цими діями та наслідками.

Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав і законних інтересів іншої особи. Залежно від характеру юридичного обов`язку, покладеного на особу правовим актом, договором, службовими обов`язками тощо, протиправна поведінка може бути у формі протиправної дії або протиправної бездіяльності.

Майнова шкода, грошовим виразом якої є збитки, поділяється на реальну шкоду, якою є витрати на відновлення порушеного права у зв`язку з втратою та пошкодженням майна, а також упущену вигоду, тобто доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (стаття 22 ЦК).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та наслідками полягає в тому, що шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки, тобто не існує будь-яких інших обставин, які вплинули на ці події (опосередкований причинний зв`язок).

Вина, тобто психічне ставлення особи до вчиненого нею протиправного діяння, а також до негативних наслідків, що настали в результаті такої поведінки або діяння, можлива у формі умислу або необережності. Умисел полягає в тому, що особа розуміє значенні своїх дій, передбачає настання негативних наслідків і свідомо їх допускає. Необережність полягає в тому, що особа не передбачає можливість завдання шкоди при обов`язку її передбачити.

Відшкодування шкоди на підставі спеціальних умов відповідальності відбувається в межах спеціальних деліктів.

Так, частиною першою статті 1178 ЦК України передбачено, що шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

За загальним правилом цього положення відповідальність за шкоду, завдану малолітніми особами, несуть батьки (усиновлювачі), опікуни малолітньої особи або інша фізична особа, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи. Оскільки обов`язок здійснювати виховання дитини покладається в рівній мірі на обох батьків, обидва батьки в рівній мірі несуть відповідальність за шкоду, завдану малолітньою особою. При цьому відповідальність покладається на них незалежно від того, чи проживають вони разом з дитиною, чи ні.

За правилами статті 81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, визначившись правильно з характером спірних правовідносин, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог з підстав, викладених у рішенні.

Судом першої інстанції обґрунтовано було встановлено, що шкода, завдана з необережності малолітньою дитиною ОСОБА_11 , 2009 року народження, під час катання на велосипеді за відсутності контролю з боку його матері ОСОБА_3 , яка б мала забезпечити безпечне катання дитини на велосипеді і унеможливити зіткнення з малолітнім ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому шкода повинна бути відшкодована матір`ю дитини, яка є відповідем у справі.

Обгрунтовуючи позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди,позивач посилався на те , що ним були понесені витрати на оплату послуг лікарів в м.Києві та витрати на пальне при поїздці на консультації до лікарів в м.Києві. В підтвердження понесених витрат надано акти наданих послуг від 17 грудня 2022 року та від 29 січня 2023 року, від 30 січня 2023 року, розрахунок вартості послуг від 17 грудня 2022 року та від 29 січня 2023 року, від 30 січня 2023 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те ,що позивачем не доведено, що зазначені витрати були понесені ОСОБА_1 саме у зв`язку з подією, що мала місце 29 листопада 2022 року за участю малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Консультативні висновки лікарів від 17 грудня 2022 року, від 29 січня 2023 року не містять посилання на те, що звернення до цих лікарів за консультацією було обумовлено саме подією зіткнення дитини з велосипедом, що мала місце 29 листопада 2022 року. А відтак і не доведено, що необхідність в витратах на пальне 16 грудня 2022 року , 27 січня 2023 року, 29 січня 2023 року, 30 січня 2023 року пов`язана саме з наслідками події, що сталася 29 листопада 2022 року. Зазначений висновок нічим не спростовується.

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, спричиненої малолітньому

ОСОБА_10 неправомірними діями малолітнього ОСОБА_4 , суд першої інстанції правильно виходив із того, що ОСОБА_10 спричинена моральна шкода, яка виразилася у фізичному болі, хворобливих відчуттях, стражданнях у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, необхідності зверненя до лікарні.

Грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні суд першої інстанції обґрунтовано врахував характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, тривалість та обсяг вимушених змін у повсякденному житті, вимоги розумності, виваженості та справедливості. Підстав для зміни визначеного судом першої інстанції розміру не має.

Доводи про те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що після стресової ситуації , яка відбулася з дитиною, проблема з мовою (заікання) відновилася на тлі психоемоційного стресу не можуть бути пийнятими до уваги, оскільки зазначена обставина не підтверджується лікарськими висновками. Навпаки у консультативному висновку невролога дитячого від 29 січня 2023 року медичного центру «ДОКАЗОВІ» в анамнезі хвороби зазначено, що транзиторний логоневроз у дитини спостерігається ще з двох років.

Посилання на те, що судом не визначена моральна шкода, завдана батькам дитини, які пережили сильний стрес, позивач вимушений був залишити робоче місце та виїхати на місце скоєння ДТП є безпідставним. Судом першої інстанції розглянуто позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 ,які він обгрунтовував переживанням за стан здоров`я сина та згадка про ці події викликає у нього сильні душевні страждання. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те ,що такі вимоги не підтверджені будь-яким доказами у розумінні ст. 76-81 ЦПК України.

ОСОБА_1 не був присутнім 29 листопада 2022 року під час подій біля будинку АДРЕСА_2 , разом з дитиною були присутні мати дитини - ОСОБА_13 та баба - ОСОБА_14 .. Однак мати дитини не зверталася з позовом про відшкодування їй моральної шкоди.

Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою - п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна позиція відображена в п.119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21

Також, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Судом першої інстанції розмір витрат на правову допомогу визначено з врахуванням часткового задоволення позовних вимог. Підстав для зміни визначеного судом першої інстанції розміру не вбачається.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Керуючись ст. ст.368, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Харламова Д.В. залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: