УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року місто Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Першко О.О. розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця,

У С Т А Н О В И Л А:

09 грудня 2024 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Соломон О.М., звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо ОСОБА_2 та зобов`язати повернути йому неправомірно стягнуті кошти.

Ознайомившись із матеріалами скарги доходжу такого висновку.

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебувала цивільна справа №569/7529/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права користування домоволодінням, зобов`язання не чинити перешкод у проживанні в житловому будинку та визнання права власності на спадкування за законом разом із спадкодавцями першої черги спадкування.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07 жовтня 2021 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право користування домоволодінням у складі житлового будинку, літньої кухні та прибудинкових споруд за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 перешкод у проживанні в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/100556791).

Постановою Рівненського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 жовтня 2021 року в частині позовних вимог про визнання за ОСОБА_3 права користування домоволодінням у складі житлового будинку, літньої кухні та прибудинкових споруд за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 перешкод у проживанні в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 скасовано. В задоволенні позовних вимог у цій частині відмовлено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/103134677).

Постановою Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову Рівненського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року в частині вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зобов`язання не чинити перешкод у проживанні скасовано. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 жовтня 2021 року в цій частині залишено в силі. Постанову Рівненського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року в частині вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права користування житловим приміщенням залишено без змін (https://reyestr.court.gov.ua/Review/106815331).

06 листопада 2023 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бодейко В.А. відкрито виконавче провадження згідно виконавчого листа №569/7529/20, виданого 26 жовтня 2023 року.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 червня 2024 року в справі №569/7529/20 визнано виконавчий лист, виданий Рівненським міським судом Рівненської області 26 жовтня 2023 року по справі № 569/7529/20 на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 жовтня 2021 року у справі № 569/7529/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права користування домоволодінням, зобов`язання не чинити перешкод у проживанні в житловому будинку та визнання права на спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги спадкування таким, що не підлягає виконанню (https://reyestr.court.gov.ua/Review/119858911).

Як вказує представник скаржника ОСОБА_5 21 червня 2024 року ухвала Рівненського міського суду Рівненької області від 17 червня 2024 року була направлена до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, і окремо 18 червня 2024 року подана ОСОБА_1 в Відділ ДВС. Однак, станом на 10 листопада 2024 року жодних дій на повернення коштів скаржнику не було вчинено. 06 листопада 2024 року адвокатом Соломон О.М. було направлено адвокатський запит № 197-24 до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на отримання інформації щодо повернення, або підстав неповернення коштів скаржнику. 26 листопада 2024 року на адресу адвокатського об`єднання «Бідюк і Партнери» надійшов лист № 287939 від 12 листопада 2024 року, в якому зазначено, що повернення виконавчого збору у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Разом з тим, підстави та порядок повернення стягнутих з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження, а також штрафів, накладених внаслідок невиконання боржником рішення суду Законом України «Про виконавче провадження» не визначено, як і не визначено жодним нормативно-правовим актом. На думку скаржника в діях державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бодейко В.А. вбачається бездіяльність суб`єкта владних повноважень, яка порушує його права користуватися та розпоряджатися власними коштами.

Отже, зі змісту скарги вбачається, що Пастушенко Л.М. фактично оскаржує бездіяльність державного виконавця щодо неповернення йому коштів, стягнутих як виконавчий збір, мінімальні витрати виконавчого провадження і штрафи, накладені внаслідок невиконання боржником рішення суду.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Частиною 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою вказаної статті закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 925/138/18 (провадження № 12-74гс19).

Отже, скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а належить до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, слід відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 186, 260, 353 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне судове рішення складене 16 грудня 2024 року.

Суддя О.О. Першко