Справа № 357/2057/24
Провадження № 2-о/357/86/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 травня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Вальчук М. В.,

представника заінтересованої особи - Щербатюк Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білоцерківський об`єднаний відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2024 року адвокат Чайка ОСОБА_4 Петрівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Білоцерківський об`єднаний відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, обґрунтовуючи наступним.

Заявник - ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Стаханов Луганської області, де проживав та був зареєстрований до 2012 року. З 2012 року по лютий 2021 року проживав у м.Києві. Починаючи з березня 2021 року та по теперішній час проживає у будинку АДРЕСА_1 .

04 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області з заявою про допомогу в розшуку належного йому документа: паспорта громадянина України, який він втратив з власної необережності.

Під час проведення перевірки розшукати документ, який було втрачено не надалося можливим, так як місце його знаходження невідоме.

Крім того, ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області із заявою про оформлення громадянина України у вигляді ID-картки замість втраченого.

Рішенням Білоцерківського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про оформлення паспорта замість втраченого, відмовлено в оформленні паспорта громадянина України у вигляді ID-картки, посилаючись на п.п. 3 та 5 п. 100 Постанови КМУ від 26.10.2016 № 745 «Про внесення змін до постанови КМУ від 25.03.2015 № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України». При цьому, рекомендованого повторно звернутися до будь-якого територіального підрозділу ДМС в разі зміни або усунення обставин, що стали причиною, у зв`язку з якими було відмовлено в оформленні паспорта громадянина України у вигляді ID-картки, або до суду для встановлення особи та належності до громадянства України.

12 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області зі скаргою на вказане рішення. На підставі даної скарги скасовано рішення Білоцерківського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області про відмову в оформленні паспорта громадянина ОСОБА_1 , та зобов`язано Білоцерківський ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області прийняти нове рішення на підставі раніше поданих заявником документів.

19 січня 2024 року ОСОБА_1 отримав від Білоцерківського ОВ ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області повідомлення про те, що відповідно проведених перевірок під час проведення процедури встановлення особи, ідентифікувати особу не виявилося можливим, за базами даних Реєстру не підтверджено надану ним інформацію та запропоновано пройти процедуру встановлення особи відповідно пункту 43 постанови КМУ від 25.03.2015 року № 302, або при неможливості в особистій присутності свідків.

23 січня 2024 року ОСОБА_1 отримав від Білоцерківського ОВ ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області повідомлення про те, що за результатами розгляду та проведення процедури встановлення особи, на підставі підпунктів 3, 5 та 6 п. 100 Постанови КМУ від 26.10.2016 № 745 «Про внесення змін до постанови КМУ від 25.03.2015 № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України», йому відмовлено в оформленні паспорта громадянина України у вигляді ID- картки та запропоновано звернутися до суду для встановлення його особи та належності до громадянства України.

Вважають, що вказаним рішенням порушуються конституційні права та свободи, обмежуються особисті немайнові права та майнові інтереси громадянина України, що має для ОСОБА_1 та його життя негативні наслідки, оскільки без паспорту він не може офіційно ані приймати участь у правовідносинах, ані укладати правочини. ані оформити довіреності на представництво його інтересів, ані продавати/купувати нерухомість або транспортні засоби, ані отримувати/здійснювати грошові перекази, навіть стати на облік як внутрішньо переміщена особа та іншим чином виконувати вимоги чинного законодавства тощо.

Тому, просили суд встановити особу заявника ОСОБА_1 як громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Стаханов (теперішнє Кадіївка) Луганської області, для видачі йому відповідних документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2024 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Ухвалою судді від 06 лютого 2024 року постановлено прийняти заяву до розгляду та відкрито провадження у вищевказаній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами окремого провадження та призначено засідання у справі на 07 березня 2024 року.

Розгляд справи неодноразово проводився, останнього разу по справі оголошено перерву та відкладено судове засідання до 30.05.2024 року.

В судове засідання представник заявника - адвокат Чайка О.П. не з`явилася, 23.05.2024 року за вх. № 28474 судом отримано клопотання про розгляд справи без участі заявника та його представника.

Представник заінтересованої особи Щербатюк Р.В. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви.

В судовому засіданні в якості свідків були допитані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Окрім того, судом враховано надані пояснення представника заявника - адвоката Чайки О.П. в судовому засіданні 07.03.2024 року, де остання підтримала заяву, надала пояснення аналогічні виклеймим в заяві та просила її задовольнити.

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч. 3 ст. 211 ЦПК України).

Як зазначено вище, представник заявника скористувалася своїм правом, визначеним в ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення представника заінтересованої особи, свідків, враховуючи пояснення надані з боку представника заявника у попередніх судових засіданнях, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Відповідно до частини першої статті 3, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 3 статті 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Частиною першою статті 315 ЦПК України регламентовано розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Це можуть бути справи про встановлення фактів: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Отже, наведений у ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, в порядку окремого провадження, проте він не є вичерпним.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 рокупередбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Здатність осіб здійснювати більшість своїх прав, як правило, залежить від їхньої можливості надати документи, що засвідчують особу, таких як свідоцтво про народження, офіційне посвідчення особи, паспорт, свідоцтво про шлюб тощо. Без документів особа позбавлена можливості отримати доступ до таких базових послуг, як охорона здоров`я та соціальні послуги, у заявника виникли труднощі щодо свободи пересування, перешкоди з роботою, з орендою житла, відкриттям банківського рахунку.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Заявник ОСОБА_1 , в інтересах якого адвокат Чайка О.П. звернулася з вищевказаною заявою до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у відповідності до вимог ст. 316 ЦПК України, за місцем проживання останнього, АДРЕСА_1 , що підтверджується доданим Актом № 07/2024 про фактично проживаючих осіб від 24.01.2024 року.

Тому, дана справа підсудна Білоцерківському міськрайонному суду Київської області.

Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 04 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області з заявою про допомогу в розшуку належного йому документа: паспорта громадянина України, який він втратив з власної необережності.

Під час проведення перевірки розшукати документ, який було втрачено не надалося можливим, так як місце його знаходження невідоме, про що в матеріалах справи свідчить відповідь Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області за результатами розгляду звернення від 14.09.2023 року за вих. № 7104, рекомендовано для відновлення втраченого документа: паспорта громадянина України, виданого на ім`я заявника, звернутися до Державної міграційної служби, а також додана Довідка про результати розгляду звернення ОСОБА_1 .

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області із заявою про оформлення громадянина України у вигляді ID-картки замість втраченого.

Рішенням Білоцерківського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про оформлення паспорта замість втраченого, відмовлено в оформленні паспорта громадянина України у вигляді ID-картки, посилаючись на п. п. 3 та 5 п. 100 Постанови КМУ від 26.10.2016 № 745 «Про внесення змін до постанови КМУ від 25.03.2015 № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України». При цьому, рекомендованого повторно звернутися до будь-якого територіального підрозділу ДМС в разі зміни або усунення обставин, що стали причиною, у зв`язку з якими було відмовлено в оформленні паспорта громадянина України у вигляді ID-картки, або до суду для встановлення особи та належності до громадянства України.

12 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області зі скаргою на вказане рішення.

Так, на підставі даної скарги, скасовано рішення Білоцерківського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про відмову в оформленні паспорта громадянина ОСОБА_1 та зобов`язано Білоцерківський ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийняти нове рішення на підставі раніше поданих заявником документів.

19 січня 2024 року ОСОБА_1 отримав від Білоцерківського ОВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області повідомлення про те, що відповідно проведених перевірок під час проведення процедури встановлення особи, ідентифікувати особу не виявилося можливим, за базами даних Реєстру не підтверджено надану ним інформацію та запропоновано пройти процедуру встановлення особи відповідно пункту 43 постанови КМУ від 25.03.2015 року № 302, або при неможливості в особистій присутності свідків.

23 січня 2024 року ОСОБА_1 отримав від Білоцерківського ОВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області повідомлення про те, що за результатами розгляду та проведення процедури встановлення особи, на підставі підпунктів 3, 5 та 6 п. 100 Постанови КМУ від 26.10.2016 № 745 «Про внесення змін до постанови КМУ від 25.03.2015 № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України», йому відмовлено в оформленні паспорта громадянина України у вигляді ID- картки та запропоновано звернутися до суду для встановлення його особи та належності до громадянства України.

Надання адміністративної послуги з оформлення паспорта громадянина України регламентовано Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", Законом України "Про громадянство України".

Згідно з підпунктом "а" пункту 1 частини першої статті 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру.

Частиною першою статті 4 вказаного Закону передбачено, що Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 зазначеного Закону ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" розпорядник Реєстру - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360, визначено, що Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політикуу сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Порядок № 302).

У пунктах 38-40 Порядку № 302 передбачено, що після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України здійснює заходиз ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій.

У виключних випадках за результатами перевірок, за якимиособу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи(пункт 43 Порядку № 302).

Зокрема, цим пунктом встановлено, що у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції, Міністерства юстиції України, органів Державної фіскальної служби, навчальних закладів, військових частин, військових комісаріатів, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник. Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців. Крім того, у виключних випадках за відсутності фотокартки особи та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, з метою встановлення особи проводиться опитування родичів, сусідів, які були зазначені у письмовому зверненні. За результатами їх свідчень складається акт встановлення особи за формою, встановленою МВС. Строк проведення процедури встановлення особи не повинен перевищувати двох місяців.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" у разі неможливості встановити особу розпорядником реєстру особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи державною міграційною службою України та (або) прийняття відповідного рішення суду, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.

Враховуючи вищевикладені норми законодавства, заявник має право на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення у порядку, визначеному частиною першою статті 10 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 366/474/19.

У розумінні частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на судовий розгляд справи означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом. Водночас, особі, яка звернулася до суду за захистом свого права, повинна бути забезпечена можливість реалізувати вказані вище права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист визначає зміст права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії").

Отже необхідною умовою забезпечення доступу заявника в цій справі до правосуддя є надання судом оцінки доводам його заяви.

Згідно до вимог вищевказаного законодавства України, вбачається, що у разі, якщо Державна міграційна служба України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку.

До місцевого загального суду подається заява про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України.

Відповідно до вищевказаних нормативних актів, основними документами, які дозволяють особі звернутися до суду, мають бути: свідоцтво про народження особи та рішення Державної міграційної служби України про неможливість встановити особу після проведення процедури ідентифікації.

У своїй заяві до суду заявник має вказати, який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують цей факт (показання свідків, біографічні дані заявника та будь-які документи, які надають можливість перевірити інформацію щодо його особи).

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 жовтня 2022 року у справі № 511/409/20.

Заявник просить встановити факт його особи задля звернення до органу ДМС України для вирішення питання щодо можливості оформлення паспорта громадянина України.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилався на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Стаханов Луганської області, де проживав та був зареєстрований до 2012 рок, з 2012 року по лютий 2021 року проживав у м. Києві, а починаючи з березня 2021 року та по теперішній час проживає у будинку АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що заявникзвертався до Білоцерківського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області із заявою про оформлення громадянина України у вигляді ID-картки замість втраченого, проте за результатами її розгляду надано відмову в оформленні паспорта громадянина України у вигляді ID- картки на підставі підпунктів 3, 5 та 6 п. 100 Постанови КМУ від 26.10.2016 № 745 «Про внесення змін до постанови КМУ від 25.03.2015 № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України» та запропоновано звернутися до суду для встановлення його особи та належності до громадянства України.

На підтвердження заявлених у справі вимог до матеріалів справи долучено, зокрема, копію паспорту, рішення Державної міграційної служби України про неможливість встановити особу після проведення процедури ідентифікації, вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 30 травня 2023 року, яким заявника ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 було визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та якому було призначено покарання у виді 200-х годин громадських робіт, Наказ Комунальної установи БМР «Інспекція з благоустрою місті Біла Церква» від 12 грудня 2023 року про прийняття ОСОБА_1 для відбування покарання у вигляді громадських робіт, Акт № 07/2024 про фактично проживаючих осіб від 24 січня 2024 року.

Крім того, додано Довідку від 30.04.2024 року, видана АТ КБ «ПриватБанк» про те, що ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загальногромадянський паспорт НОМЕР_2 , виданий Стахановським ГО УМВС України в Луганській області 18.01.2013 р., адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» з 22.01.2013 року. На Довідці міститься фото клієнта.

До того ж, з отриманої судом завіреної належним чином копії справи № 9557557, про встановлення особи громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в справі міститься Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, дата формування ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому зазначено відомості про актовий запис: номер актового запису 689, дата складання 17.08.1993 року, орган, що склав запис Відділ реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області; відомості про дитину: ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Україна, Луганська область, м. Стаханов, документ, що підтверджує факт народження дитини - довідка від ІНФОРМАЦІЯ_1 , пологовим будинком м. Стаханова; відомості про батька: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; відомості про матір: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; місце проживання батьків: АДРЕСА_3 .

Окрім цього, судом було допитано в судому засіданні свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Так, свідок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в судовому засіданні пояснила, що вона є цивільною дружиною ОСОБА_1 , з яким проживає на протязі семи років в м. Біла Церква. Підтвердила, що вона бачила документи свого цивільного чоловіка, в тому числі і паспорт, який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 у м. Стаханов Луганської області. Зазначила, що його документи під час раптовою сварки, коли ОСОБА_1 хотів піти, вона кинула в мангал, які згоріли.

Свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою заявника та його цивільної дружини ОСОБА_4 . Зазначала про те, що рік потому, ОСОБА_1 прийшов до неї позичити гроші в борг і надав її свій паспорт, який вона залишила в себе, позичила кошти в розмірі 2500 грн., а через тиждень коли ОСОБА_1 повернув кошти, вона віддала йому паспорт. З першої сторінки паспорту вона переконалася в особі та пам`ятає, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , а паспорт був виданий в м. Луганську.

Свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 в судовому засіданні пояснила, що вона є подругою цивільної дружини заявника ОСОБА_4 . Зі слів ОСОБА_4 їй відомо, що остання разом з іншими документами, які належали ОСОБА_1 , спалила і його паспорт під час сварки. Підтвердила, що вона бачила паспорт у заявника, їй відомо, що він народився в Луганській області, переїхав до Києва ще у 2014 році, а з час до міста Біла Церква.

Суд погоджується з тим, що заявник має право на встановлення його особи, оскільки Державна міграційна служба України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, тому встановлення такого факту проводиться у судовому порядку.

Аналогічної правової позиції дотримуєтьсяВерховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 755/16248/18 (провадження № 61-8022св21 ).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, під час розгляду справи особу заявника підтверджено свідками та наданими з боку останнього копіями, в тому числі і оригіналами документів, долучених до матеріалів справи.

Тому, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 щодо встановлення його особи.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду наведеного, даючи оцінку зібраним доказам по справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вимоги ч. 7 ст. 294 ЦПК України, понесені заявником судові витрати, пов`язані з розглядом справи, віднести за рахунок заявника.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 77-81, 89, 187, 211, 263-265, 273, 293, 294, 315, 316, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України, постановою Пленуму Верховного суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", Положенням про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360,Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302,суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білоцерківський об`єднаний відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення,- задовольнити.

Встановити особу заявника ОСОБА_1 як громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Стаханов ( теперішнє Кадіївка ) Луганської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( адреса проживання: АДРЕСА_4 );

Заінтересована особа: Білоцерківський об`єднаний відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області ( адреса місцезнаходження: 09107, Київська область, м. Біла Церква, вул. Привокзальна, буд. 3 ).

Повний текст судового рішення складено 04 червня 2024 року.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О. І. Орєхов