№ 175/3141/24
провадження 2-ві/175/11/24
УХВАЛА

11 грудня 2024 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Васюченко О.Г., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Журавлель Тамари Сергіївни по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного майна подружжя.

ОСОБА_1 09 грудня 2024 року звернувся до суду з заяво про відвід судді Журавель Т.С., оскільки остання ігнорує подані представником відповідача клопотання та відмовляє у їх задоволенні без всяких мотивів, що свідчить про її упередженість відносно цієї справи, також зазначає, що у зв`язку з вище наведеним він звернувся до Вищої ради правосуддя з дисциплінарною скаргою на суддю Журавель Т.С.

Ухвалою суду від 09 грудня 2024 року заяву про відвід передати до канцелярії суду для визначення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді по справі.

Автоматизованою системою документообігу суду вирішення вище вказаного питання було розподілено для розгляду судді Васюченко О.Г.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 3 статті 40 ЦПК України визначено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Перевіривши матеріали справи та заяви, суд вважає заяву про відвід не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Статтею 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до статті 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Частиною 3 статті 40 ЦПК України передбачено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Судом встановлено, що справу згідно встановленого законом порядку було розподілено автоматизованою системою документообігу суду для розгляду судді цього суду Журавель Т.С.

Раніше ухвалені рішення та постановлені ухвали судді Журавель Т.С. під головуванням вище вказаного судді мали місце при вирішенні конкретних цивільних справ (і цієї справи) в відповідності до норм ЦПК України.

Також судом було встановлено, що вище вказана справа надійшла до суду вперше та раніше цим суддею (Журавель Т.С.) не розглядалася, а тому ту ж саму справу суддя не розглядав і не розглядає, це не новий розгляд справи після скасування попереднього рішення під головуванням іншого судді, це не розгляд справи після скасування ухвали про закриття провадження в справі під головуванням цього судді, справа по суті не вирішена.

Установлено, що підстави для відводу головуючого судді, про які зазначено у заяві, фактичного зводяться до незгоди заявника з процесуальними рішеннями по цій справі, прийнятими суддею Журавель Т.С., та її повноваженнями, як головуючої у цивільному процесі, передбаченими ст. 214 ЦПК України.

В судовому засіданні також встановлено, що дії судді при прийнятті позовної заяви до розгляду і відкритті провадження у справі, призначенні розгляду справи в порядку загального позовного провадження по цій справі відповідають вимогам цивільно-процесуального закону, об`єктивних даних про сумніви в об`єктивності та неупередженості судді не надано та не підтверджено належними та допустимими доказами, нічим не підтверджені сумніви та припущення не можуть бути покладені в основу задоволення відводу, законних підстав (передбачених ст. 33, 36, 37 ЦПК України) для задоволення відводу немає.

Суд також звертає увагу, що Рада суддів України у пункті 2 рішення № 13 від 01 березня 2019 року зазначає, що наявність скарги щодо судді у провадженні Вищої ради правосуддя не породжує конфлікту інтересів у діяльності судді щодо розгляду конкретної судової справи. Тобто навіть випадок подання особою дисциплінарної скарги під час розгляду тієї ж судової справи, в якій вона є стороною, не розглядається Радою суддів України як підстава для усунення судді від розгляду такої справи. Отже, сам факт звернення заявника зі скаргою стосовно судді до Вищої ради правосуддя не є свідченням перебування даного судді під тиском зазначеного органу у певній цивільній справі, та як наслідок, упередженості судді під час розгляду справи. Варто також зазначити про те, що як вбачається із заяви про відвід та доданих до неї документів, до цього часу Вищою радою правосуддя рішень по суті поданої дисциплінарниої скарги прийнято не було, а лише здійснено автоматизований розподіл справи між членами Вищої ради правосуддя.

Тобто з урахуванням вище наведеного підстав для відводу на які посилається заявник відсутні та не знайшли свого підтвердження.

Також не було встановлено будь-яких інших підстав, які виключають участь цього судді у розгляді справи, а тому передбачених законом підстав для задоволення відводу немає.

Отже, заява безпідставна, необґрунтована та не ґрунтуються на вимогах закону, передбачених законом підстав для задоволення відводу немає та не встановлено, тому суд вважає за необхідне в її задоволенні відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 36, 37, 40, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Журавлель Тамари Сергіївни по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Ухвала згідно ст. 353 ЦПК України оскарженню не підлягає.

Суддя О.Г. Васюченко