Справа № 358/582/24 Провадження № 2/358/456/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Романенко К.С.,

за участю секретаря судового засідання Шпак К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки померлого у праві спільної власності та визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

08 квітня 2024 року ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Божок Михайло Іванович звернулася до суду з позовом, в якому просить: визначити, що частка померлого ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 79,20 кв.м., становила 1/4 (одну четверту) її частину; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на 1/2 (одну другу) частки квартири загальною площею 79,20 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті її чоловіка і спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та якому належала 1/4 частка вказаної спадкової квартири, однак вона позбавлена можливості в нотаріальному порядку встановити за собою право власності на вищевказане нерухоме майно, оскільки у правовстановлювальному документі не визначена частка спадкодавця ОСОБА_4 на спадкову квартиру.

Оскільки позивачка позбавлена можливості в нотаріальному порядку встановити за собою право власності на спадкове нерухоме майно, то вона звернулася із даним позовом до суду.

Представник позивачки ОСОБА_5 подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та без участі позивачки, а також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без його участі.

Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши докази в межах заявлених суду позовних вимог, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у відповідності до ст.ст. 1223 ч. 2, 1261 ЦК України є спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця та матеріалами спадкової справи №78/2023 (а.с. 10,11).

Після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина, яка складається з частки у квартирі АДРЕСА_2 . За життя спадкодавець ОСОБА_4 розпорядження щодо майна, яке становить спадкову масу не залишив.

У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини. Інші спадкоємці за законом першої черги, згідно зі ст.1261 Цивільного кодексу України, а саме: діти спадкодавця ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Богуславської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини щодо спадкового майна спадкодавця - ОСОБА_4 , що підтверджується матеріалами спадкової справи за №78/2023 та повідомлення державного нотаріуса Богуславської державної нотаріальної контори Чамати І.В. від 19.12.2023 №01-16/789 (а.с. 17, 37-60).

Згідно постанови державного нотаріуса Богуславської державної нотаріальної контори Чамати І.В. від 20.12.2023 №02-31/788 свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове нерухоме майно частину квартири АДРЕСА_2 , яка належала спадкодавцю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не може бути видано, оскільки у правовстановлюючому документі на спадкове нерухоме майно та у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності не визначена частка померлого у праві спільної сумісної власності (а.с.18).

Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому спадкоємцю ОСОБА_1 з дня смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30 вересня 2013 року, яке видане виконавчим комітетом Богуславської міської ради на підставі розпорядження № 134/10 від 24.09.2013, квартира АДРЕСА_2 , належить на праві спільної сумісної власності - ОСОБА_4 та членам його сім`ї: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Розміри часток у праві власності на нерухоме майно, що належать кожному із співвласників даної квартири не визначені (а.с. 12).

Факт належності спадкодавцю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_2 , підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 32267668 від 15.01.2015 (а.с. 15).

Згідно довідки виданої КП БМР «Богуславблагоустрій» за № 877 від 07.06.2023, ОСОБА_1 проживала та була зареєстрована разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , до дня його смерті, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , вели спільне господарство (а.с. 16).

Розпорядженням Богуславської міської ради «Про перейменування об`єктів (вулиць) м.Богуслава» №23 від 19.02.2016, вулицю Комсомольська було перейменована на Соборна, (а.с. 14).

Таким чином, відсутність документів, що визначають частку спадкодавця у праві спільної сумісної власності на квартиру, не дає можливості визначити частку в праві власності на квартиру, яка переходить до спадкоємця в порядку спадкування, та унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину.

Вказаний спір регулюється положеннями Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Частинами 1, 2 ст.370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між. ними, законом або рішенням суду.

Згідно положень ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між: ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зважаючи на зазначені вище положення законодавства долі кожного співвласника у праві власності на квартиру під АДРЕСА_2 є рівними по 1/4 частці кожного (Розрахунок: 1: 4 = 1/4).

Що стосується позовної вимоги про визначення частки померлого ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Із зазначеного вбачається, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України.

Даний правовий висновок викладено в постанові Верховного суду від 16.06.2021 року у справі № 570/997/19, в якій також зазначено, що у такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Аналогічні правові висновки неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20.06.2018 року у справі № 640/13903/16-ц; від 20.06.2018 року у справі №266/5267/18; від 20.03.2019 року у справі № 550/1040/16-ц; від 22.04.2020 року у справі №601/2592/18; від 22.04.2020 року у справі № 127/23809/18; від 27.05.2020 року у справі №361/7518/16-ц, від 16.09.2020 року у справі № 464/1663/18. Зазначене свідчить про сталість судової практики у даній категорії спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, згідно положень закону та за узгодження релевантної практики Верховного Суду, з огляду на те, що на момент звернення до суду з відповідним позовом, ОСОБА_4 помер, тож відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України його цивільна правоздатність припинилася, що свідчить про неможливість визначення частки у спільній сумісній власності за ним.

Крім того, вказаний спосіб захисту не є ефективним у розумінні положень статті 16 ЦК України та не призведе до відновлення порушених прав позивачки, за захистом якого вона звернувся до суду.

Як вже наведено вище за текстом рішення у розділі нормативного обґрунтування, права позивачки будуть захищені шляхом визнання права власності в порядку спадкування на частку майна в праві спільної сумісної власності.

З огляду на відповідне нормативне врегулювання слід дійти висновку про необхідність визначення спадкової маси після смерті ОСОБА_4 у вигляді частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 , що є підставою для визнання права власності в порядку спадкування.

Так, зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ніхто не заперечує та не оспорює. Однак, за життя спадкодавця ОСОБА_4 частки у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру не визначалися. Виходячи із наведеного, суд прийшов до переконання, що частка спадкодавця становить 1/4 (одну четверту) у праві спільної сумісної власності на вищевказану квартиру.

При цьому, суд не визначає право на частку за померлим ОСОБА_4 із вказівкою у резолютивній частині рішення, оскільки цивільна правоздатність особи є припиненою внаслідок смерті, а належний та ефективний спосіб захисту невизнаних прав позивача відбувається через визнання права власності на спадкове майно.

Приймаючи до уваги, що позивачка позбавлена можливості вирішити питання оформлення спадщини без визначення частки, яка належала ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності, при цьому, доказів на підтвердження необхідності відхилення від рівності часток між співвласниками не отримано, суд визначаючи 1/4 частку ОСОБА_4 у такому майні, вважає необхідним визнати за позивачкою право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом, після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, слід зазначити, що частка ОСОБА_1 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 (як і інших співвласників) становлять 1/4 (одну четверту), а тому слід визнати за нею право власності на належну їй 1/4 (одну четверту) частку квартири АДРЕСА_2 .

Відтак, встановивши фактичні обставини у справі, виходячи із заявлених позовних вимог та системного аналізу положень чинного законодавства України і матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме за позивачкою ОСОБА_1 слід визнати право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , а саме: 1/4 - в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/4 - яка належить позивачці, як співвласнику квартири. В іншій частині позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4,12,19,83, 175,177,184, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. 329, 268, 369, 370, 1216, 1223, 1225, 1268 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , а саме: 1/4 - в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 1/4 - яка належить позивачці, як співвласнику квартири.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: суддя К. С. Романенко