У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.01.2024 Справа №607/5651/23 Провадження №6/607/13/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря с/з Кочмар С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Гриців О.Я. про визнання виконавчих листів, таким, що не підлягають виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ПП «Тернопількомсервіс» про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг,

у с т а н о в и в:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Гриців О.Я. звернулася в суд із заявою про визнання виконавчих листів, що видані 10.10.2023 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.09.2023 по справі №607/5651/23 такими, що не підлягають виконанню.

В обґрунтування заяви посилається на те, що виконавчі листи 10.10.2023 було видано помилково, до набрання рішенням суду законної сили, оскільки датою набрання законної сили рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.09.2023 по справі №607/5651/23 є 28.11.2023. Крім того, обов`язок боржника відсутній повністю у зв`язку із його добровільним виконанням 18.12.2023, що підтверджується доданими квитанціями про оплату боргу в повному обсязі, після набрання законної сили рішенням суду. Тому, просить визнати виконавчі листи, що видані 10.10.2023 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.09.2023 по справі №607/5651/23 такими, що не підлягають виконанню.

Представник заявника в судове засідання не з`явилася, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи без її участі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Перевіривши та дослідивши матеріали даної справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.09.2023 у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ПП «Тернопількомсервіс» про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг, Суд ухвалив позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ПП «Тернопількомсервіс» про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг задовольнити частково. Стягнуто із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 1758, 60 гривень витрат з оплати житлово-комунальних послуг. Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 1758, 60 гривень витрат з оплати житлово-комунальних послуг. Стягнуто із ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 1 758, 60 гривень витрат з оплати житлово-комунальних послуг. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовити. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі. Стягнуто із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 400, 20 гривень понесених позивачем витрат на оплату професійної правничої допомоги. Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 400, 20 гривень понесених позивачем витрат на оплату професійної правничої допомоги. Стягнуто із ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 400, 20 гривень понесених позивачем витрат на оплату професійної правничої допомоги.

На виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.09.2023, 10.10.2023 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було видано виконавчі листи: № 607/5651/23 про стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 1758,60 гривень витрат з оплати житлово-комунальних послуг та 400,20 гривень понесених позивачем витрат на оплату професійної правничої допомоги; №607/5651/23 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 1758,60 гривень витрат з оплати житлово-комунальних послуг та 400,20 гривень понесених позивачем витрат на оплату професійної правничої допомоги; №607/5651/23 про стягнення з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 1758,60 гривень витрат з оплати житлово-комунальних послуг та 400,20 гривень понесених позивачем витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи, 12.10.2023 представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Гриців О.Я. до Тернопільського апеляційного суду подано апеляційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.09.2023.

За результатами апеляційного розгляду, постановою Тернопільського апеляційного суду від 28.11.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишено без задоволення. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.09.2023 залишено без змін.

Як вбачається із платіжної інструкції № 0.0..1 від 18.12.2023 ОСОБА_5 на рахунок отримувача ОСОБА_3 оплатив 2158,80 грн., призначення платежу згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду №607/5651/23 від 06.09.2023; 1758,60 грн. ЖКП; 400,20 грн. прав. доп.

Також, згідно платіжної інструкції № 0.0..1 від 18.12.2023 ОСОБА_1 на рахунок отримувача ОСОБА_3 оплатив 2158,80 грн., призначення платежу згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду №607/5651/23 від 06.09.2023; 1758,60 грн. ЖКП; 400,20 грн. прав. доп.

Також, згідно платіжної інструкції № 0.0..1 від 18.12.2023 ОСОБА_4 на рахунок отримувача ОСОБА_3 оплатила 2158,80 грн., призначення платежу згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду №607/5651/23 від 06.09.2023; 1758,60 грн. ЖКП; 400,20 грн. прав. доп.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України,однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями статей першої та другої Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Відповідно до частини 1, 2 статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, метою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є унеможливлення подальшого проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом та закінчення виконавчого провадження (п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження").

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 09 вересня 2021 року у справі N 824/67/20.

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі N 824/2/22 вказано, що законодавець не дав чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У вказаній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з врахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Як встановлено судом, за виконавчими листами № 607/5651/23, виданими 10.10.2023 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, боржники ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 виконали рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.09.2023 у справі №607/5651/23, добровільно оплативши борг в повному обсязі.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини 1, 2 ст. 598 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За вказаних обставин, оскільки обов`язок боржників відсутній повністю, у зв`язку із добровільним виконання обов`язку боржниками, суд дійшов висновку, що слід задовольнити заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Гриців О.Я. про визнання виконавчих листів, що видані 10.10.2023 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.09.2023 по справі №607/5651/23 такими, що не підлягають виконанню.

На підставі наведеного, керуючись статтями 260, 261, 352-354, 432 Цивільного процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в :

Задовольнити заяву представника ОСОБА_1 адвоката Гриців О.Я. про визнання виконавчих листів, таким, що не підлягають виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ПП «Тернопількомсервіс» про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг.

Визнати виконавчий лист, що виданий 10.10.2023 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.09.2023 по справі №607/5651/23 про стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 1758,60 гривень витрат з оплати житлово-комунальних послуг та 400,20 гривень понесених позивачем витрат на оплату професійної правничої допомоги, таким, що не підлягає виконанню повністю.

Визнати виконавчий лист, що виданий 10.10.2023 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.09.2023 по справі №607/5651/23 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 1758,60 гривень витрат з оплати житлово-комунальних послуг та 400,20 гривень понесених позивачем витрат на оплату професійної правничої допомоги, таким, що не підлягає виконанню повністю.

Визнати виконавчий лист, що виданий 10.10.2023 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.09.2023 по справі №607/5651/23 про стягнення з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 1758,60 гривень витрат з оплати житлово-комунальних послуг та 400,20 гривень понесених позивачем витрат на оплату професійної правничої допомоги, таким, що не підлягає виконанню повністю.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі судової влади України за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/sud.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів, з дня її проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя В. Л. Дзюбич