Справа № 236/674/22
Провадження № 2/202/1037/2024
02 травня 2024 року м. Дніпро
Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Доценко С.І.,
секретаря судового засідання Тарасової К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку, грошової допомоги та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати,-
14 лютого 2022 року позивач звернулася до Краснолиманського міського суду Донецької області з вищезазначеним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за 2017 рік: за березень - 1 523,91 грн., за квітень 1 854,81 грн., за травень - 1 878,43 грн., за червень 1 866,61 грн., заборгованість за липень, включаючи грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку та невиплачену вихідну допомогу 7 154,66 грн., а також компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати по грудень 2021 року в сумі 3 930,73 грн., а всього 18 209,15 грн.
На обґрунтування вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона з 06.08.1991 року по 17.07.2017 року працювала у відповідача на підприємствах залізничного транспорту загального користування в Донецькій та Луганській областях. На момент виникнення заборгованості по заробітній платі вона працювала на посаді оператора станційного технологічного центру оброблення поїзної інформації та перевізних документів господарства перевезень станції Комунарськ 1 класу виробничого підрозділу «Станція Комунарськ» структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».
Наказом № 384-Н регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» від 15.03.2017 року, наказом від 16.03.2017 року № 58/ДН структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» встановлено початок простою по причинам, незалежних від робітників з 20.03.2017 року В наказі зазначалось, що оплату за час простою проводити з розрахунку двох третин тарифної ставки (окладу), встановленої працівникові за час простою згідно графіку роботи.
На підставі наказу від 17.07.2017 року №637-ОС була звільнена з посади 17.07.2017 року згідно з п.1 ст.40 КЗпП у зв`язку зі скороченням штату.
На день звільнення, мала заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2017 року по 17.07.2017 р. у розмірі 14 278,42 грн., у тому числі компенсація за невикористану відпустку (9 робочих дні) та вихідна допомога при звільненні. Відповідно до вимог ст.44 КЗпП України про припинення трудового договору з підстав, зазначених у пунктах 1,2 та 6 статті 40 цього Кодексу не була виплачена вихідна допомога в розмірі одного середньомісячного заробітку .
Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX зі змінами, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.
Розпорядженням голови Верховного Суду від 14.03.2022 року за №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краснолиманського міського суду Донецької області та передана підсудність справ Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2023 року дану цивільну справу було прийнято до свого провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, згідно заяви представника останній просив слухати справу без його участі, вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, у разі повторної неявки відповідача в судове засідання, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача - Акціонерного товариства «Українська залізниця» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного.
Відповідно до частини четвертої статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці», частиною першою статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно - ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.
Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до статті 113 КЗпП України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра, інших посадових осіб. За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
ЄСПЛ неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії статті 1 Першого протоколу, є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені.
Обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо, лежить на працедавцеві, а не на працівникові. За цих обставин, втрата підприємством первинних документів не позбавляє його обов`язку здійснювати нарахування та виплату заробітної плати.
Відповідно до висновку Верховного Суду, який викладено у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 243/5469/17, провадження № 61- 94св17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією.
Враховуючи, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», і позивач знаходився з відповідачем у трудових відносинах до 17 липня 2017 року, при звільненні не отримала усіх належних їй платежів, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики ЄСПЛ.
Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених статтею 116 КЗпП України, не передбачено.
Відповідно до частини четвертої статті 97 КЗпП України, статті 22 Закону України «Про оплату праці» власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.
Судом встановлено, що згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 та копії наказу про звільнення №637-ОС від 17.07.2017 року, ОСОБА_1 дійсно з 06.08.1991 року по 17.07.2017 року працювала у відповідача на підприємствах залізничного транспорту загального користування в Донецькій та Луганській областях. На момент виникнення заборгованості по заробітній платі вона працювала на посаді на посаді оператора станційного технологічного центру оброблення поїзної інформації та перевізних документів господарства перевезень станції Комунарськ 1 класу виробничого підрозділу «Станція Комунарськ» структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та була звільнена 17.07.2017 року наказом №637-ОС від 17.07.2017 року за п.1 ст.40 КЗпП
В наказі №637-ОС від 17.07.2017 року про звільнення зазначено, що позивач має 9 днів невикористаної відпустки та при звільненні їй має бути ви плачена одноразова грошова допомога у розмірі одного середнього місячного заробітку.
Відповідно до Наказу №52 регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» від 16.03.2017 року, наказом від 16.03.2017 року № 58- ДН структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень», встановлено початок простою працівників виробничого підрозділу по причинам, незалежних від робітників з 20.03.2017 року. В наказі зазначено, що оплату за час простою проводити з розрахунку двох третин ставки, встановленого працівникові розряду (окладу) за увесь час простою.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 року № 938 змінено тип ПАТ «Укрзалізниця» з публічного на приватне та перейменовано на АТ «Укрзалізниця».
Позивачем на обґрунтування суми заборгованості надано довідку-розрахунок невикористаних днів відпустки якою встановлено невикористані 9 робочих днів відпустки, та з урахуванням середньоденного заробітку 175,69 грн. компенсація за невикористану відпустку становить 1 581,21 грн.
Відповідно до наданої ВП «Станція Комунарськ» довідки - розрахунку оплати вихідної допомоги місячний середній заробіток позивача становить 5 818,50 гривень, а тому одноразова вихідна допомога при звільненні, відповідно до наказу про звільнення, становить 5 818,50 грн.
Позивачем надані табелі обліку використаного робочого часу виробничого підрозділу ВП «Станція Комунарськ»» за період з 01.03.2017 по 17.07.2017 року та журнал обліку приходу-уходу працівників, відповідно до яких встановлено, що позивач дійсно працював. Розмір окладу, тарифної ставки встановлений 40%.
Згідно з наданими позивачем на підтвердження невиплаченої заробітної плати розрахунковими листками (табуляграми) за період з березня по липень 2017 року, зазначені суми, які підлягали сплаті позивачу із зазначенням усіх її складових. Таким чином, нараховано: за березень - 4 714,07 грн., за квітень 2 304,11 грн., за травень - 2 333,45 грн., за червень 2 318,79 грн., заборгованість за липень 8 887,77 грн. (з яких: нарахована вихідна допомога 5 818,50 грн. та 1 581,21 грн. компенсації за невикористану відпустку). А сума зазначена до виплати після отримання податків і обов`язкових платежів за цей період : за березень 1 523,91 грн., за квітень 1 854,81 грн., за травень 1 878,43 грн., за червень 1 866,61 грн., заборгованість за липень 7 154,66 грн., включаючи окрім заробітної плати, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку та грошову допомогу при звільненні.
Таким чином, позивачем підтверджено що відповідач перед позивачем має заборгованість по заробітній платі, невикористаній відпустці та грошовій допомозі при звільненні за період з березня 2017 по липень 2017 року. За вказаний період нараховано 20 558,19 грн. заробітної плати, визначено для утримання з цих виплат податків та зборів на суму 6 279,77 грн., відраховано виплачений аванс в березні 2017 року в сумі 1 970,92 грн. і сума до виплати становить 14 278,42 грн., що є сумою заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача.
Вирішуючи позов щодо компенсації частини втраченої заробітної плати, суд також виходить із наданих відповідачем розрахунків нарахованої, але своєчасно невиплаченої заробітної плати та законодавства, яке регулює зазначені правовідносини.
Компенсація провадиться відповідно до Закону України «Про оплату праці», Закону України від 19.10.2000 р. № 2050 «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159.
Статтею 34 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи)
Ст. 2 Закону України встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадяться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення) тощо.
Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу.
Індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.
При розрахунку компенсації суд враховує лише виплати, які не мають разового характеру.
Так, розмір компенсації позивач розраховує за період з березня 2017 року по грудень 2021 року включно.
Суд перевірив та погоджується з позивачем, що компенсація втрати частини грошових доходів на момент звернення до суду за березень 2017 року в сумі 1 523,91 грн. у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням споживчих індексів споживчих цін складає 675,09 грн. (1 523,91* 0,443 коефіцієнт приросту споживчих цін за період з квітня 2017 року по грудень 2021 року).
Компенсація втрати частини грошових доходів за квітень 2017 року у сумі 1 854,81 грн. у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням споживчих індексів споживчих цін складає 797,57 грн. (1 854,81 *0,430 з коефіцієнт приросту споживчих цін за період з травня 2017 року по грудень 2021 року).
Компенсація втрати частини грошових доходів за травень 2017 року у сумі 1 878,43 грн. у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням споживчих індексів споживчих цін складає 773,91 грн. (1 878,43*0,412 коефіцієнт приросту споживчих цін за період з червня 2017 року по грудень 2021 року).
Компенсація втрати частини грошових доходів за червень 2017 року у сумі 1 866,61 грн. у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням споживчих індексів споживчих цін складає 727,98 гривень (1 866,61*0,390 коефіцієнт приросту споживчих цін за період з липня 2017 року по грудень 2021 року).
Так, компенсація втрати частини грошових доходів за липень 2017 року у сумі 8 887,77 грн. 5 818,50 грн. (вихідна допомога) = 3 069,27 грн. 598,50 грн. (за мінусом утриманого прибуткового податку та інших обов`язкових платежів 19,5%) = 2 470,77 грн., у зв`язку із пропущенням термінів їх виплати з урахуванням споживчих індексів споживчих цін складає 956,18 грн. ( 2 470,77*0,387 коефіцієнта приросту споживчих цін за період з серпня 2017 по грудень 2021 року).
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку прозадоволення позову. А саме, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по заробітній платі за період з березня по липень 2017 року в розмірі 14 278,42 грн. (включаючи грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку 1 581,21 та невиплачену вихідну допомогу 5 818,50 грн.), а також компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати по грудень 2021 року в сумі 3 930,73 грн., а всього 18 209,15 грн.
Щодо стягнення судових витрат необхідно зазначити наступне.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено повністю, проте позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України « Про судовий збір», судовий збір на підставі ст.141- 142 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 992,40 грн.
На підставі викладено та керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 273, 274-279, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерне товариство «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку, вихідної допомоги у зв`язку зі скороченням штату та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати, - задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з березня по липень 2017 року в розмірі 14 278,42 грн. (включаючи грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку 1 581,21 та невиплачену вихідну допомогу 5 818,50 грн.), а також компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати по грудень 2021 року в сумі 3 930,73 грн., а всього 18 209,15 грн. (вісімнадцять тисяч двісті дев`ять грн. 15 коп.), з відрахуванням у встановленому Законом порядку обов`язкових податків і зборів.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.).
Учасники справи:
- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне рішення суду складено 02 травня 2024 року.

Суддя С. І. Доценко