КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/5210/23

05 червня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Болотова Є.В.

- Музичко С.Г.

при секретарі - Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Київ справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року, постановлену під головуванням судді Шевчук А.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Оазис 4» про визнання недійсним договору оренди місця у паркінгу,-

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСББ «Оазис 4» про визнання недійсним договору оренди місця у паркінгу, в якому просив визнати недійсним з моменту укладення договір оренди місця у паркінгу № 20 від 01.08.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСББ «Оазис 4» та ОСОБА_1 .

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Оазис 4» про визнання недійсним договору оренди місця у паркінгу, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, оскільки є рішення, що набрало законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, позивач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що суд першої інстанції відмовив у відкритті провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, оскільки є рішення, що набрало законної сили щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Між тим, на думку скаржника, висновок суду про наявність судового рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є надуманим, оскільки він звернувся до суду з вимогою про визнання недійсним договору з інших підстав, ніж розглядалися судами у справі № 756/510/22, а саме судами не розглядалися обставини недосягнення сторонами істотних умов договору оренди.

В судовому засідання представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Київського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року, яка набрала законної сили, вже вирішено питання про визнання недійсним договору оренди місця у паркінгу між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками суду, виходячи з наступного.

Встановлено, що в провадженні Оболонського районного суду міста Києва знаходилась цивільна справа № 756/510/22 за за позовом ОСББ «Оазис - 4» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди місця у приміщенні паркінгу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Оазис-4» про визнання недійсним договору оренди місця у паркінгу.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19 квітня 2023 року відмовлено в задоволенні позову ОСББ «Оазис 4» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди місця у приміщенні паркінгу.

Задоволено зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСББ «Оазис 4» про визнання недійсним договору оренди місця у паркінгу.

Визнано недійсним з моменту укладення договір оренди місця у паркінгу № 20 від 01.08.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСББ «Оазис 4» та ОСОБА_1

Стягнуто з ОСББ «Оазис 4» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1569,80 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСББ «Оазис-4» задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов ОСББ «Оазис 4» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди місця у приміщення паркінгу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Оазис 4» суму заборгованості за договором оренди місця у приміщенні паркінгу № 20 від 01.08.2020 року у розмірі 4 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Оазис 4» сплачений судовий збір 7 601,90 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСББ «Оазис 4» про визнання недійсним договору оренди місця у паркінгу відмовлено.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є рішення, що набрало законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет позову, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема, у статті 16 ЦК України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/обраних способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин. Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Підстава позову - це обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин), позивач просить про захист свого права.

За змістом ЦПК України позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

З матеріалів справи вбачається, що у справах №756/510/22 та №756/3310/24 співпадають сторони, предмети і підстави позову. Зокрема, позивачем (за зустрічним позовом) у справі є ОСОБА_1 , відповідачем - ОСББ «Оазис 4». Предметом позову в обох справах - визнання недійсним з моменту укладення договір оренди місця у паркінгу № 20 від 01.08.2020 року. Підставами позовних вимог - договір оренди підлягає визнанню недійсним з моменту його укладення на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК, оскільки відповідач розпорядився майном, яке йому не належить; сторонами не було визначено об'єкт оренди, який повинен був бути визначений; особа (голова Правління), яка вчинила правочин, не мала необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Зважаючи на співпадіння в обох справах сторін, предмету та підстав та беручи до уваги, що на час подачі позивачем даного позову набрало законної сили рішення у справі №756/510/22, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі №756/3310/24 згідно п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що він змінив підстави позову з посиланням на недосягнення сторонами істотних умов договору оренди, по своїй суті є нічим іншим, ніж новими обставинами при збереженні в позові первісних обставин, як фактичних, так і юридичних.

Інші доводи апеляційної скарги позивача не спростовують законності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції і фактично зводяться до незгоди з постановленою судом ухвалою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки Оболонським районним судом міста Києва ухвалу від 21 березня 2024 року постановлено з дотриманням вимог закону, підстави для її скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України , апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11червня 2024 року.

Головуючий: Судді: