ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5651/23Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/817/578/24 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

секретар - Панькевич Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Гриців Ольги Ярославівни на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2024 року про відмову в ухваленні додаткового рішення, постановлену суддею Дзюбичем В.Л. у цивільній справі №607/5651/23 за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватне підприємство «Тернопількомсервіс» про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року представник ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Гриців О.Я. звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення із позивачів витрат на правову допомогу, яка була надана при розгляді заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2024 року в задоволенні заяви представника відповідачів адвоката Гриців О.Я. про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ПП «Тернопількомсервіс» про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 - адвокат Гриців О.Я. просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 12000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Вказує, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки факт понесення витрат на професійну правничу допомогу підтверджується поданими стороною доказами.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Сторони у судове засідання не зявилися.

Представник ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 - адвокат Гриців О.Я. подала заяву про слухання справи у відсутності скаржників та їх представника.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними у справі рекомендованими повідомленнями №970, 332 про вручення поштового відправлення, не повідомили суд про причину неявки у судове засідання.

Від представника ОСОБА_5 - адвоката Сампари Н.М. 11 червня 2024 року о 14 год. 12 хв через систему Електронний суд надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю ознайомитися з матеріалами справи.

Однак, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Судова повістка вручена ОСОБА_5 особисто 1 червня 2024 року.

Наданий адвокатом Сампарою Н.М. ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_5 виданий 22.02.2024 року на підставі договору про надання правничої допомоги від 30.12.2022 року.

Отже, в ОСОБА_5 та його представника адвоката Сампари Н.М. було достатньо часу від 1.06.2024 року ознайомитися з матеріалами справи, а тому зазначені у заяві адвоката Сампари Н.М. причини неявки у судове засідання не є поважними.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Апеляційне провадження у даній справі відкрито 3 травня 2024 року.

Враховуючи відсутність поважних причин неявки у судове засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та його представника адвоката Сампари Н.М., з метою недопущення порушення визначених законом строків розгляду апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення на їх користь із позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 витрат на правничу допомогу при розгляді заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу з позивачів на користь відповідачів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, враховуючи наступне.

Обставини справи.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2023 року, яке залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року, задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_5 та стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по 1758 грн. витрат на оплату житлово-комунальних послуг, та по 400, 20 грн. з кожного на оплату понесених ОСОБА_5 витрат на правничу допомогу.

На виконання зазначеного рішення було видано три виконавчі листи (щодо кожного з боржників) та відкрито виконавчі провадження.

Як вбачається із платіжної інструкції № 0.0..1 від 18.12.2023 ОСОБА_2 оплатив 2158,80 грн. на рахунок отримувача ОСОБА_5 , призначення платежу згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду №607/5651/23 від 06.09.2023; 1758,60 грн. ЖКП; 400,20 грн. прав. доп.

Згідно платіжної інструкції № 0.0..1 від 18.12.2023 ОСОБА_1 оплатив 2158,80 грн на рахунок отримувача ОСОБА_5 , призначення платежу згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду №607/5651/23 від 06.09.2023; 1758,60 грн. ЖКП; 400,20 грн. прав. доп.

Згідно платіжної інструкції № 0.0..1 від 18.12.2023 ОСОБА_3 оплатила 2158,80 грн на рахунок отримувача ОСОБА_5 , призначення платежу згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду №607/5651/23 від 06.09.2023; 1758,60 грн. ЖКП; 400,20 грн. прав. доп.

У звязку із сплатою боргу напряму стягувачу виконавчі провадження закінчено постановами державних виконавців від 22.12.2023 (щодо боржника ОСОБА_3 ), 27.12.2023 року (щодо боржника ОСОБА_2 ) на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження.

28 грудня 2023 року адвокат Гриців О.Я. в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулась в суд із заявою про визнання виконавчих листів, виданих на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2023 року такими, що не підлягають виконанню з тих підстав, що такі листи було видано помилково до набрання судовим рішенням законної сили, та окрім цього, 18.12.2023 року боржниками добровільно виконано судове рішення.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 січня 2024 року визнано виконавчі листи, що видані 10 жовтня 2023 року на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2023 року по справі №607/5651/23 про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в користь ОСОБА_5 1758,60 гривень витрат з оплати житлово-комунальних послуг та 400,20 гривень понесених позивачем витрат на оплату професійної правничої допомоги, такими, що не підлягають виконанню повністю, у зв`язку із добровільною оплатою боргу.

В апеляційному порядку ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 січня 2024 року не переглядалася.

З акту виконаних робіт від 10 січня 2024 року вбачається, що витрати на правничу допомогу, надану адвокатом Гриців О.М. ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , понесені у звязку з виконанням адвокатом таких робіт : попереднє консультування (28.12.2023) 3 000 грн, підготовка, складання та подання заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню (28.12.2023) 9 000 грн. Вартість вказаних робіт клієнти зобовязуються оплатити після набрання судовим рішенням законної сили.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права.

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3).

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

На момент звернення до суду із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню (28 грудня 2023 року), виконавчі провадження щодо боржників були закінчені у звязку з добровільною сплатою визначених судовим рішенням коштів, що підтверджується наявними у матеріалах справи постановами про закриття виконавчого провадження.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що стороною позивача не порушено права відповідачів як при видачі виконавчих листів, так і при їх пред`явленні до примусового виконання.

Зважаючи на вищенаведене, суд вважає відсутньою необхідність понесених боржниками ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у звязку із зверненням до суду із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, тому відповідно, відсутні підстави для стягнення таких витрат з ОСОБА_5 .

Ухвала є законною та обґрунтованою, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 382-384, п.2 ч.1 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Гриців Ольги Ярославівни залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 12 червня 2024 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Костів О.З.

Храпак Н.М.