Справа № 740/2118/24
Провадження № 2/740/818/24
УХВАЛА

10 червня 2024 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головучої судді Гагаріної Т.О.,

за участі секретаря судового засідання Філоненко О.В.,

представника позивача адвоката Кубрака Ю.І.,

представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Єркіна М.М. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

01.04.2024 позивач звернулась до суду із позовом.

До початку підготовчого засідання 28.05.2024 відповідач ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву про визнання заповіту недійсним.

У підготовчому судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Єркін М.М., просив прийняти до розгляду зустрічну позовну заяву подану відповідачем ОСОБА_1 та підтримав клопотання про витребування доказів, а саме: просив витребувати у приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Турчин А.М. оригінал примірнику заповіту складеного від імені ОСОБА_4 від 22.08.2014, та у приватного нотаріуса Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Зеленського В.В. оригінал другого примірнику заповіту складеного від імені ОСОБА_4 від 22.08.2014.

Представник позивача адвокат Кубрак Ю.І. у підготовчому засіданні заперечував проти прийняття зустрічної позовної заяви до спільного розгляду з первісним позовом оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вже зверталися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту нікчемним. З приводу цього спору прийнято рішення, яким у задоволенні позову відмовлено, рішення набуло законної сили.

Вирішуючи питання про прийняття зустрічного позову, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши позовну заяву та зустрічну позовну заяву, її зміст, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч.1-2 ст.193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог унеможливлює задоволення вимог позивача. Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів).

Зустрічний позов не є похідною вимогою від первинного позову, а є вимогою, яка повістю (або частково) виключить задоволення первинного позову.

Умовою пред`явлення зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним; взаємопов`язаність позовів виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин.

Правова природа зустрічного позову в тому, що він робить неможливим розгляд первісного позову без зустрічного, оскільки направлений на зарахування вимог або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю чи частково задоволення первісного позову, або коли виникають з одних правовідносин.

Тлумачення ч. 2 ст.193 та ч. 1 ст. 194 ЦПК України дає підстави вважати, що зустрічний позов - це самостійна матеріально-правова вимога відповідача до позивача, пред`явлена ним у порядку і в строки, встановлені законом, до позивача для її спільного розгляду з первісним позовом в одному і тому ж провадженні за наявності для цього відповідних умов та підстав.

Зазначені статті встановлюють окремі умови прийняття до розгляду зустрічного позову, тобто вказують на один із способів захисту відповідача проти пред`явленого до нього позову.

Способами захисту проти позову можуть бути: невизнання позову, заперечення проти нього і зустрічний позов, тобто, зустрічний позов це активний захист проти позову.

У постанові від 27.01.2021 у справі №908/1688/20 Верховного Суду та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 № 916/3245/17 суд зазначав, що зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним, при цьому взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах.

Так, підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що «позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 (провадження№ 12-161гс19)).

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим, не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону, позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили.

Європейський суд з справ людини у рішеннях від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» та від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» зазначав, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає, серед іншого, і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Так, у матеріалах справи наявне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14.03.2017 у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Ніжинського міського округу Чернігівської області Зеленського В.В. про визнання заповіту нікчемним, яке ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області та Постановою Верховного Суду залишено без змін та набуло законної сили. Предметом позову був заповіт складений ОСОБА_4 22.08.2014, підстава позову заповідач за станом здоров`я не міг підписати оспорюваний заповіт.

У свою чергу, звертаючись до суду із зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 просить визнати заповіт, складений від імені ОСОБА_4 22.08.2014, недійсним, зазначаючи, що ОСОБА_4 через стан свого здоров`я не міг підписати заповіт та вказує на підробку підпису спадкодавця та відсутність його волевиявлення, що вже у свою чергу було предметом та підставою позовної заяви при розгляді справи №740/3887/16 за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Ніжинського міського округу Чернігівської області Зеленського В.В. про визнання заповіту нікчемним. Крім того, Верховним Судом встановлено, що факт належності підпису викладеного запису у заповіті ОСОБА_4 позивачами визнавався і не оспорювався.

Аналіз матеріалів справи та зміст відповідних судових рішень свідчать про те, що підстави та предмет позову у зустрічні позовній заяві є тотожними підставам та предмету позову у справі №740/3887/16, , в якій ухвалені рішення, що набрали законної сили, оскільки стосуються одного і того же заповіту, а також тих самих підстав для визнання його недійсним/нікчемним.

Ознайомившись із вимогами зустрічного позову, зясувавши обставини на які посилається позивач за зустрічним позовом, як на підставу своїх вимог, докази, які було додано до зустрічного позову, суд дійшов висновку, що обєднання даних позовів в одне провадження та їх спільний розгляд є недоцільним, оскільки, вже існує рішення, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Беручи до уваги те, що вирішення питання про прийняття в провадження зустрічного позову є правом суду, суд приходить до висновку про необхідність відмови відповідачу у прийнятті зустрічної позовної заяви.

Зустрічна позовна заява підлягає поверненню зі всіма доданими до неї документами. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Керуючись ст. ст. 193-194 ЦПК України, суд

постановив:

відмовити у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_2 , про визнання заповіту недійсним до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно.

Зустрічну позовну заяву з додатками повернути ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 15.06.2024.

Суддя Т.О. Гагаріна