Номер провадження: 22-ц/813/5368/24
Справа № 947/5441/24
Головуючий у першій інстанції Васильків О.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНСТАФІНАНС" на рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНСТАФІНАНС" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНСТАФІНАНС", в якому просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса № 17691 від 16.07.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_1 суми 51 538 грн на користь ТОВ "ІНСТАФІНАНС".

У позові ОСОБА_1 посилалася на те, що 16.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за реєстровим №17691 було вчинено виконавчий напис, згідно якого з ОСОБА_1 стягнуто на користь ТОВ "ІНСТАФІНАНС" суму заборгованості в загальному розмірі 51538 грн. Позивач зазначає, що дізналась про вчинення виконавчого напису лише після отримання її роботодавцем постанови приватного виконавця від 23.11.2021 року. Позивач стверджує, що будь-яких взаємовідносин з ТОВ "ІНСТАФІНАНС" у позивача немає, жодних кредитних договорів з відповідачем не укладалося, кредитний договір є підробкою, а оформлення виконавчого напису нотаріуса і стягнення коштів на підставі цього договору є необґрунтованим. Оскільки наявність виконавчого напису порушує права позивача, ОСОБА_1 змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2024 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса №17691 від 16.07.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_1 суми 51538,00 грн. на користь ТОВ "ІНСТАФІНАНС".

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНСТАФІНАНС" на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 2502,30 грн. /дві тисячі п`ятсот дві гривні 30 копійок/.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНСТАФІНАНС" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1453,44 грн. /одна тисяча чотириста п`ятдесят три гривні 44 копійки/.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНСТАФІНАНС" на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25769 грн. /двадцять п`ять тисяч сімсот шістдесят дев`ять гривень 00 копійок/.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНСТАФІНАНС" подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2024 року в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні цих вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що вартість послуг, заявлених позивачем у справі № 947/5441/24 є суттєво завищеною, необґрунтовано високою, не відповідає ринковим цінам та не відповідає розумності та співмірності зі складністю і тривалістю справи. Таким чином відповідач вважає, що твердження суду першої інстанції про те, що витрати на правничу допомогу в розмірі 25 769 гривень є доведеними та співмірними зі складністю справи є необґрунтованим, а вартість правничої допомоги є завищеною, неспівмірною зі складністю виконаних робіт та непропорційною до предмету спору.

Таким чином, рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу адвоката.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Лях Ігоря Дмитровича до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого позивач просять апеляційну скаргу ТОВ "ІНСТАФІНАНС" залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 26.11.2023 року на 14:00 год. учасники справи не з`явилася, про причини неявки суду не повідомили, належної ініціативи взяти участь у розгляді справи в режимі відео конференції не виявили та заяв про відкладення судового засідання не подавали.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Оскільки явка учасників справи до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, поважність причин неучасті у судовому засіданні 26.11.2024 року учасників справи, належним чином повідомлених про розгляд справи, судом апеляційної інстанції не встановлено, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, спір підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тому розгляд апеляційним судом справи у відсутності учасників (відповідачів), які відсутні у судовому засіданні при таких обставинах не є порушенням їхніх прав щодо забезпечення участі у судовому засіданні і доступі до правосуддя. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі Верховного Суду у справі № 361/8331/18.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов та стягуючи з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНСТАФІНАНС" на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 769 грн, суд першої інстанції виходив з дотримання принципів обґрунтованості, пропорційності (співмірності) витрат на оплату послуг адвоката, складності справи, значення її для сторін, з обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

- 09.02.2024 року, за допомогою підсистеми «Електронний суд», представник ОСОБА_1 адвокат Лях Ігор Дмитрович звернувся до суду першої інстанції з позовом до до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНСТАФІНАНС", в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса № 17691 від 16.07.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_1 суми 51 538 грн на користь ТОВ "ІНСТАФІНАНС". Також у позові зазначено, що ОСОБА_1 очікує понести витрати у суді першої інстанції на правничу допомогу обраховані позивачем в орієнтовному розмірі 25 769 грн. Крім того, зазначено, що докази на підтвердження таких витрат стороною буде подано до суду у строк передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України (а/с 1-7).

До позову додано ордер серії ВН № 1220505 від 09 лютого 2024 року, що підтверджує повноваження адвоката Лях І.Д. на представництво інтересів ОСОБА_1 в Київському районному суді м. Одеси на підставі договору про надання правової допомоги № 202 від 30.04.2021 року та витяг з договору про надання правової допомоги № 6/24 від 26.01.2024 року (а/с 25);

- 26.01.2024 року між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Лях», в особі керуючого адвоката Лях Ігоря Дмитрович укладено договір про надання правової допомоги № 6/24, згідно п. 1.1. якого Адвокат зобов`язується надати Клієнту консультації з питань кримінального, цивільного, господарського, адміністративного та податкового права; організовувати ведення претензійно-позовної роботи по матеріалам справи, що підготовлені Клієнтом; надати правову допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в судах, органах державної влади, на підприємствах, а Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу в обсязі на умовах, визначених цим Договором (а/с 21 зворот - 22).

Пунктом 4.1 цього Договору встановлено, що вартість послуг Адвокатського бюро за надану правову допомогу Клієнту встановлюється у фіксованому розмірі 50 відсотків від суми зобов`язань Клієнта перед іншими особами, виконавчі документи за якими буде визнано судами такими, що не підлягають виконанню.

Згідно п. 4.3 Договору Клієнт приймає надану правову допомогу шляхом підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги.

- 09.02.2024 року між сторонами складено та підписано попередній (орієнтовний) розрахунок вартості витрат на правничу допомогу та детальний опис робіт (наданих послуг) за договором № 6/24 від 26.01.2024 року, згідно яких гонорар адвоката становить 25 769 грн (51538 грн х 50% = 25 769 грн) у випадку ухвалення рішення суду з визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а/с 22 зворот - 23);

- 07.03.2024 року, через підсистему «Електронний суд», представник ОСОБА_1 адвокат Лях Ігор Дмитрович направив до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову, в якій просив зупинити стягнення виконавчому провадженні ВП 6667559.

- 29.03.2024 року, через підсистему «Електронний суд», представник ОСОБА_1 адвокат Лях Ігор Дмитрович подав до суду відповідь на відзив, в якому просив клопотання ТОВ "ІНСТАФІНАНС" про зменшення витрат на оплату правової допомоги адвоката відхилити та задовольнити позов у повному обсязі стягнувши з відповідача витрати на правову допомогу та судовий збір за подання позову і заяви про забезпечення позову.

До відповіді на відзив адвокатом додано:

1. Акт прийманняпередачі наданої правової допомоги за договором № 6/24 від 26.01.2024 року, що складено та підписано 29.03.2024 року ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Лях», в особі керуючого адвоката Лях Ігоря Дмитрович. Так відповідно до договору № 6/24 від 26.01.2024 року Адвокатським бюро «Лях» були надані наступні роботи (послуги):

- надання правової інформації, консультації Клієнту і роз`яснення з правових питань судової практики, що стосуються вирішення подібних спірних правовідносин про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, перевірка обґрунтованості правової позиції, складання і подання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса № 17691 від 16.07.2021 таким, що не підлягає виконанню (перевірка змісту/обґрунтованості);

- підготовка і подання заяви про забезпечення позову (перевірка змісту/обґрунтування).

Заборгованість Клієнта за виконавчим написом нотаріуса № 17691 від 16.07.2021, становить 51 538 грн.

Гонорар адвоката становить 25 769 грн (51538 грн х 50% = 25 769 грн).

Клієнт приймає правову допомогу і зобов`язується сплатити гонорар в обумовлений строк (а/с 67);

2. Рахунок фактор від 29.03.2024 року, згідно якого платнику ОСОБА_1 необхідно на банківських рахунок постачальника Адвокатського бюро «Лях» здійснити оплату за надання послуг з правової допомоги за договором № 6/24 від 26.01.2024 року у сумі 25 769 гривень (а/с 57 зворот).

Колегія суддів виходить з такого.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до змісту ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

При цьому серед основних засад (принципів) цивільного судочинства п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України закріплює принцип відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За приписами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ст. 141 ЦПК України, що закріплює вимоги щодо розподілу судових витрат між сторонами, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Згідно приписів ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Так, у рішенні по справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

ЄСПЛ в своєму рішенні від 07 листопада 2013 року у справі «Бєлоусов проти України» (Заява № 4494/07) зазначив, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (рішення від 07.11.2013 року у справі «Бєлоусов проти України», Заява № 4494/07, п. 115).

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки:

1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21);

2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу (пункти 28, 29);

3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44).

У постанові від 25 жовтня 2022 року у справі № 820/3681/18 (адміністративне провадження № К/9901/27069/19) Верховний Суд зазначив: «Розмір відповідної суми (витрат на правничу допомогу) має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. Суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат».

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20) роз`яснено, що в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Так матеріалами справи підтверджено, що на виконання вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України позивач у першій заяві по суті спору, а саме позовній заяві, зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ОСОБА_1 очікує понести витрати у суді першої інстанції на правничу допомогу адвоката в орієнтовному розмірі 25 769 грн. Крім того, зазначено, що уточнений розрахунок та докази на підтвердження таких витрат стороною буде подано до суду у строк передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

29.03.2024 року, через підсистему «Електронний суд», представник ОСОБА_1 адвокат Лях Ігор Дмитрович подав до суду відповідь на відзив, в якій просив клопотання ТОВ "ІНСТАФІНАНС" про зменшення витрат на оплату правової допомоги адвоката відхилити та задовольнити позов у повному обсязі, стягнувши з відповідача витрати на правову допомогу та судовий збір за подання позову і заяви про забезпечення позову, а також подав докази витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції. Таким чином, докази понесених судових витрат подані у строк, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

16 квітня 2024 року Київським районним судом м. Одеси по суті спору ухвалено рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса № 17691 від 16.07.2021 року, тобто мета надання адвокатом Боднарем М.О. правової допомоги ОСОБА_1 в суді першої інстанції досягнута. Дане рішення суду набрало законної сили та в частині позовних вимог про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса № 17691 від 16.07.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про стягнення з ОСОБА_1 суми 51538 грн на користь ТОВ "ІНСТАФІНАНС", та стягнення з ТОВ "ІНСТАФІНАНС" на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 2502,30 грн в апеляційному порядку не оскаржувалося.

За таких обставин, у суду першої інстанції були наявні всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Водночас суд також мав оцінити витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Не маючи повноважень втручатися у відносини між адвокатом та клієнтом щодо визначення гонорару адвоката за надані ним послуги, суд лише здійснює оцінку дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності такого гонорару вчиненій адвокатом роботі під час судового провадження у справі з урахуванням складності та значення справи, за умови подання іншою стороною клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

На підтвердження понесених судових витрат позивача на правничу допомогу представником надано наступні докази:

- договір про надання правової допомоги № 6/24 від 26.01.2024 року укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Лях», в особі керуючого адвоката Лях Ігоря Дмитрович, згідно п. 1.1. якого Адвокат зобов`язується надати Клієнту консультації з питань кримінального, цивільного, господарського, адміністративного та податкового права; організовувати ведення претензійно-позовної роботи по матеріалам справи, що підготовлені Клієнтом; надати правову допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в судах, органах державної влади, на підприємствах, а Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу в обсязі на умовах, визначених цим Договором;

- попередній (орієнтовний) розрахунок вартості витрат на правничу допомогу та детальний опис робіт (наданих послуг) за договором № 6/24 від 26.01.2024 року, які складено та підписано сторонам 09.02.2024 року, відповідно до яких гонорар адвоката становить 25 769 грн (51538 грн х 50% = 25 769 грн) у випадку ухвалення рішення суду з визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню;

- акт приймання передачі наданої правової допомоги за договором № 6/24 від 26.01.2024 року, що складено та підписано 29.03.2024 року ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Лях», в особі керуючого адвоката Лях Ігоря Дмитрович;

- рахунок фактор від 29.03.2024 року, згідно якого платнику ОСОБА_1 необхідно на банківських рахунок постачальника Адвокатського бюро «Лях» здійснити оплату за надання послуг з правової допомоги за договором № 6/24 від 26.01.2024 року у сумі 25 769 гривень.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що справа з підстав розгляду спору по суті перебувала у провадженні суду першої інстанції з лютого 2024 року по квітень 2024 року, під час якого представником позивача у справі подавалися процесуальні документи, зокрема позовна заява, заява про забезпечення позову та відповідь на відзив. Участі у судових засіданнях в суді першої інстанції представник позивача не приймав.

Між тим, апеляційний суд вважає частково слушними посилання скаржника про завищений розмір заявлених позивачем судових витрат на правову допомогу щодо складності справи, ціни позову та обсягу виконаних адвокатом робіт.

Тому враховуючи положення статті 141 ЦПК України, зважаючи на підставу, предмет та ціну позову, типовість обставин справи, щодо яких існує стабільна судова практика, апеляційний суд зазначає, що вказані представником позивача витрати до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНСТАФІНАНС", зокрема на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у сумі 25 769 грн є такими, що у повній мірі не відповідають критерію реальності наданих адвокатських послуг та розумності їхнього розміру.

У постанові Верховного Суду від 12.04.2023 року у справі № 127/9918/14-ц вказано, що відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Оскільки колегія суддів доходить висновку про неспівмірність заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу складності справи, не відповідність критерію розумності, та співмірності із виконаною роботою адвоката, обрахована стороною позивача вартість наданих адвокатом послуг підлягає зменшенню.

Слід зазначити, що при зменшенні витрат на правову допомогу також враховується: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах певної або всіх судових інстанцій; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги та інші обставини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 року у справі № 910/20852/20.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката та їх стягнення з відповідача ТОВ "ІНСТАФІНАНС" на користь позивача ОСОБА_1 у розмірі 10 000 грн, оскільки загальний розмір вказаних витрат у сумі 25 769 грн є неспівмірним та суперечить критеріям їх дійсності, необхідності та розумності.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних рішень у різних країнах.

Так, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія А № 303-А; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

У справі «Серявін та інші проти України» зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині розміру витрат на професійну правову допомогу зміні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНСТАФІНАНС" - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2024 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНСТАФІНАНС" на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 769 гривень змінити, зменшивши розмір витрат на професійну правничу допомогу до 10 000 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНСТАФІНАНС" () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції у розмірі 10 000 гривень.

В іншій частині рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 11.12.2024 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова