Справа №591/5970/24
Провадження № 4-с/591/16/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2024 року Зарічний районний суд м. Суми в особі судді Сидоренко А.П., розглянувши матеріали за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Світличного Валерія Олександровича,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з вказаною скаргою, в якій просить визнати протиправними дії державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Світличного В.О. в межах АСВП № 73738307, з виконання постанови від 26 вересня 2023 року №, складеної головним інспектором з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Обертасом О.Ф. про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 1400 грн. 00 коп. щодо не зняття арешту з коштів скаржника;

скасувати постанову від 08 січня 2024 року цього державного виконавця в межах АСВП № 73738307, з виконання постанови від 26 вересня 2023 року №, складеної головним інспектором з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Обертасом О.Ф. про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 1400 грн. 00 коп., щодо списання коштів в сумі 1865 грн. 30 коп. зі спеціального банківського рахунку;

зобов`язати вказаного державного виконавця вжити невідкладних заходів щодо відновлення порушених прав скаржника шляхом повернення безпідставно списаних грошових коштів в сумі 1865 грн. 30 коп. зі спеціального банківського рахунку.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VII ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

За ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Тобто, і право на звернення зі скаргою, і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та його примусовим виконанням.

При цьому за ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Як вбачається зі змісту скарги, предметом її оскарження є дії та рішення державного виконавця у виконавчому провадженні в межах виконання постанови № від 26 вересня 2023 року, складеної головним інспектором з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 1400 грн. 00 коп.

Оскільки у зазначеній скарзі ОСОБА_1 оскаржує дії та рішення державного виконавця у зв`язку з примусовим виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, ухваленого в порядку КУпАП, а не за наслідками розгляду цивільної справи, вказана скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Розгляд такої скарги віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 757/62025/17-ц.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 186, 258-261, 447, 448, 451 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Світличного Валерія Олександровича.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися з позовом в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.П. Сидоренко