МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 484/6089/23
Провадження № 22-ц/812/423/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Крамаренко Т.В., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання Голощаповою А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Первомайськводоканал» на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 січня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Закревського В.І. в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Первомайської міської ради Миколаївської області "Первомайськводоканал", третя особа яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 , про поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства "Первомайськводоканал" Первомайської міської ради про поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що наказом № 27 від 06.04.2020 року вона була прийнята на роботу контролером водопровідно-каналізаційного господарства 3 розряду у відділ збуту.

Наказом № 79к від 10.10.2023р. звільнена у зв`язку з ліквідацією підприємства.

На запит адвоката до Первомайської міської ради Миколаївської області надійшла відповідь про те, що 29.06.2023 року Первомайською міською радою Миколаївської області було прийнято рішення № 24 «Про припинення комунального підприємства «Первомайськводоканал» Первомайської міської ради шляхом ліквідації, відповідно до якого, розпочата процедура ліквідації комунального підприємства «Первомайськводоканал» Первомайської міської ради. Вказаним рішенням не встановлено юридичну особу - правонаступника підприємства, що ліквідується, оскільки відповідно до норм діючого законодавства ліквідація є формою припинення юридичної особи, яке здійснюється без переходу прав та обов`язків підприємства, що ліквідується, до інших осіб, тобто, без правонаступництва.

Проте, це не відповідає дійсності, оскільки фактично відбулась не ліквідація, а реорганізація підприємства комунального підприємства з постачання води та надання каналізаційних послуг, в якому позивачка раніше працювала. Про це свідчить ряд обставин, а саме, отримувачі послуг ліквідованого комунального підприємства продовжують їх отримувати, а надавачем цих послуг залишилось «ліквідоване» підприємство. Ніхто не переукладав договори про надання послуг з новоствореним підприємством, яке, як і ліквідоване підприємство, отримує кошти за надання послуги. Таким чином, чітко просліджується правонаступництво, юридична адреса підприємства збереглася: АДРЕСА_1 . Повністю залишився фунціонал новоствореного підприємства, який відповідає функціоналу ліквідованого підприємства.

Крім того, збереглись всі основні фонди та обладнання підприємства, яке раніше мало назву КП Первомайської міської ради «Первомайськводоканал». Це обладнання не було новопридбаним новоутвореним підприємством, а було йому передано від ліквідованого.

Також, адміністрація новоствореного підприємства працює у тому ж складі і на тих же посадах, що і у ліквідованому підприємстві. Всі працівники ліквідованого підприємства на прохання представників адміністрації написали заяви про звільнення з підприємства, що ліквідується, та про прийом на роботу на новостворене підприємство.

Таке звільнення позивачка вважає незаконним.

Крім того, позивачка є матір`ю - одиночкою, на утриманні якої знаходиться неповнолітню донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, вона є єдиним годувальником в сім`ї. Тому при звільненні було порушене її право на залишенні на роботі, або при цьому адміністрація підприємства повинна була запропонувати їй іншу роботу. Крім того, профспілковою організацією ліквідованого підприємство не розглядалось питання про дачу згоди на її звільнення у зв`язку з ліквідацією підприємства при наявних обставинах. Ці вимоги Закону не були виконані, і в теперішній час її сім`я залишена без засобів до існування.

У випадку, коли працівника звільнено без законних підстав або з порушенням встановленого порядку, але поновити його на роботі неможливо внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, суд визнає звільнення неправильним і зобов`язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника) виплатити цьому працівникові заробітну плату за час вимушеного прогулу (частини друга статті 235 КЗпП України). Одночасно суд визначає працівника звільненим за пунктом 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи, організації (абзац третій пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

Якщо ж на день прийняття судом рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника процедуру ліквідації підприємства, установи, організації розпочато, але ще не завершено, на вказане підприємство, установу, організацію покладається обов`язок поновлення на роботі такого працівника та здійснення на його користь визначених законодавством виплат.

Відповідно до довідки, наданої бухгалтерією КП «Первомайськводоканал» Первомайської міської ради, розмір середньомісячного заробітку позивачки становить 8681,98 грн.

Посилаючись на ст. 233, 235, 240 КЗпП України ОСОБА_1 просила поновити її на роботі на комунальному підприємстві Первомайської міської ради «Первомайськводоканал».

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 січня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства Первомайської міської ради Миколаївської області "Первомайськводоканал" про поновлення на роботі - задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді контролера водопровідно - каналізаційного господарства 3 розряду у відділ збуту Комунального підприємства Первомайської міської ради "Первомайськводоканал" з 10.10.2023 року. Стягнуто з Комунального підприємства Первомайської міської ради "Первомайськводоканал" на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн 60 коп.

Ухвалюючи рішення про поновлення на роботі ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що згідно наказу № 27 від 06.04.2020 року позивачку було прийнято на роботу контролером водопровідно-каналізаційного господарства 3 розряду у відділ збуту КП "Первомайськводоканал" з 07.04.2020 року.

Рішенням Первомайської міської ради Миколаївської області №24 від 29.06.2023 року вирішено припинити КП "Первомайськводоканал" шляхом ліквідації та згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 05.07.2023 КП "Первомайськводоканал", ідентифікаційний код юридичної особи: 42700456, знаходиться в стані припинення, внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації, 03.07.2023 15:18:15, 001000756, здійснено ОСОБА_4 , виконавчий комітет Первомайської міської ради.

Згідно повідомлення голови ліквідаційної комісії КП "Первомайськводоканал" № 661 від 14.07.2023 "Про заплановане вивільнення", позивачку 21.07.2023 під особистий підпис попереджено про звільнення з посади контролера водопровідно-каналізаційного господарства на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, яке відбудеться 10.10.2023 у зв`язку з ліквідацією підприємства КП "Первомайськводоканал". Також позивачці повідомлено, що при звільненні їй буде виплачена вихідна допомога у розмірі місячного середнього заробітку на підставі ст. 44 КЗпП України.

27 липня 2023 року за вихідним номером 666 головою ліквідаційної комісії КП "Первомайськводоканал" до місцевої служби зайнятості було подано звітність за формою №4-ПН, тобто інформацію про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці.

Наказом голови комісії з припинення КП "Первомайськводоканал" № 79 к/тр від 10.10.2023 року позивачку 10 жовтня 2023 року звільнено з посади контролера водопровідно-каналізаційного господарства 3 розряду відділу збуту у зв`язку з ліквідацією КП "Первомайськводоканал" за п.1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку відповідно до ст. 44 КЗпП України.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив також з того, що оскільки КП "Первомайськводоканал"() засноване рішенням Первомайської міської ради 13.12.2018 року, то доводи позивачки про правову невизначеність з питання ліквідації не підтверджуються наданими суду доказами.

Проте, суд вважав, що звільнення позивачки проведено з порушенням вимог ч.3 ст.184 КЗпП України, так як ОСОБА_1 є одинокою матір`ю, а тому на неї поширюються гарантії дотримання трудових прав, визначені частиною третьою статті 184 КЗпП України, а посилання на те, що відповідач не був обізнаний з наявністю у неї статусу одинокої матері не спростовує наявності у неї такого статусу і звільнення такої особи за умови доведення права на відповідні гарантії є неправомірним.

При цьому судом були враховані правові висновки, викладені у постановах Верховного Суд від 13 березня 2019 року у справі № 299/2388/16-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 414/1148/16-ц, від 31 січня 2022 року у справі № 145/259/18, від 14 березня 2018 року в справі № 820/11570/15, від 28 січня 2019 року в справі № 392/1505/17-ц.

Також суд зазначив, що інші доводи позивачки та відповідача не впливають на висновки суду, що зазначені вище та не змінюють того, що звільнення позивачки як одинокої матері проведено з порушенням вимог трудового законодавства.

Посилаючись на викладене, а також на положення ч.1 ст.235 КЗпП України, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог щодо поновлення позивачки на роботі на посаді контролера водопровідно-каналізаційного господарства 3 розряду відділу збуту КП "Первомайськводоканал" Первомайської міської ради з 10.10.2023.

Не погодившись із рішенням суду, КП «Первомайськводоканал» Первомайської міської ради звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволення позову ОСОБА_1 відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції помилково враховані правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 14 березня 2018 року в справі № 820/11570/15, від 28 січня 2019 року в справі № 392/1505/17-ц, від 26 червня 2019 року в справі № 414/1148/16-ц,оскільки правовідносини у цих справа не є подібними до правовідносин, які склалися при розгляді даної справи, оскільки у даній справі мова йде про ліквідацію роботодавця без правонаступництва, а не реорганізацію роботодавця.

Так, у постанові Верховного Суду від 14 березня 2018 року в справі № 820/11570/15 Верховний Суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного наказу ГУМВС України в Харківській області від 06 листопада 2015 року № 625 о/с щодо звільнення позивача із займаної посади та сформулював правову позицію, згідно з якою ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

У постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року в справі № 392/1505/17-ц (провадження № 61-38857св18) предметом розгляду було звільнення працівника у зв`язку зі скороченням штату, а не ліквідації підприємства.

У постанові від 26 червня 2019 року в справі № 414/1148/16-ц (провадження № 61- 29151св18) предметом розгляду було звільнення в ситуації, коли не було ліквідації підприємства, і тому суд дійшов висновку про те, що працівника не можна було звільняти з ініціативи адміністрації (за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку з скороченням штату працівників).

Крім того, на думку апелянта, суд першої інстанції залишив поза увагою наведені відповідачем у відзиві на позов висновки Великої Палати Верховного Суду в подібних правовідносинах, які викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 911/3259/16.

Правом на подачу відзиву позивачка не скористалася.

Учасники процесу до судового засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, надаючи оцінку зібраним у справі доказам, визначаючи юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка з 07.04.2020 року працювала у КП "Первомайськводоканал" контролером водопровідно-каналізаційного господарства 3 розряду у відділ збуту.

Наказом голови комісії з припинення КП "Первомайськводоканал" № 79 к/тр від 10.10.2023 року її звільнено з посади контролера водопровідно-каналізаційного господарства 3 розряду відділу збуту у зв`язку з ліквідацією КП "Первомайськводоканал" за п.1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку відповідно до ст. 44 КЗпП України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем були порушені права ОСОБА_1 в частині звільнення її з роботи всупереч вимогам ст. 49-2 та частини третьої статті 184 КЗпП України.

Колегія суддів в цілому погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що звільнення позивачки відбулося з порушенням закону, виходячи з такого.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

За приписами статті 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця у випадку ліквідації підприємства, установи, організації допускається без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

В той же час, звільнення одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років з ініціативи власника або уповноваженого ним органу згідно частини третьої статті 184 КЗпП України не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням.

Отже, частиною третьою статті 184 КЗпП України встановлено гарантії для окремих категорій працівників, а саме: заборонено звільнення, зокрема, одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років, та передбачено обов`язкове їх працевлаштування у випадках звільнення за ініціативою власника при повній ліквідації підприємства, установи, організації.

Ліквідацією юридичної особи є спосіб припинення суб`єкта господарювання при якому припиняються всі його права, а зобов`язання мають бути виконані повністю в межах ліквідаційної процедури (стаття 111 ЦК України).

Під реорганізацією юридичної особи розуміють припинення юридичної особи з переходом прав та обов`язків до іншої особи (правонаступника) в порядку загального правонаступництва (стаття 104 ЦК України). При цьому, згідно частини четвертої статті 36 КЗпП України у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується.

Таким чином, обов`язок працевлаштування зазначеної у статті 184 КЗпП України категорії жінок може бути покладено на власника підприємства, установи, організації лише у випадку реорганізації юридичної особи, коли права та обов`язки юридичної особи переходять до іншої особи.

Порядок вивільнення працівників унормовано у статті 49-2 КЗпП України, відповідно до приписів якої про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю на підприємстві на якому відбувається вивільнення працівників, а саме така обставина настає внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації після визнання їх банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, власник або уповноважена ним особа, а в даному випадку - ліквідатор, доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці. Саме державна служба зайнятості в силу частини четвертої наведеної статті вчиняє дії по працевлаштуванню вивільненого працівника.

Згідно з частиною першою статті 22 Закону України «Про зайнятість населення» основними завданнями центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальних органів є: реалізація державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції; сприяння громадянам у підборі підходящої роботи; надання роботодавцям послуг з добору працівників; участь в організації проведення громадських та інших робіт тимчасового характеру; сприяння громадянам в організації підприємницької діяльності, зокрема шляхом надання індивідуальних та групових консультацій; організація підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації безробітних з урахуванням поточної та перспективної потреб ринку праці; проведення професійної орієнтації населення тощо.

Частиною третьою статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.

Тобто, державна служба зайнятості інформує працівників про роботу в тій самій чи іншій місцевості за їх професіями, спеціальностями, кваліфікаціями, а у разі їх відсутності - здійснює підбір іншої роботи з урахуванням індивідуальних побажань і суспільних потреб. У разі необхідності особу може бути направлено, за її згодою, на професійну перепідготовку або підвищення кваліфікації відповідно до законодавства.

Трудовий спір щодо оскарження дій по відмові у прийнятті на роботу підприємством, установою, організацією, які незаконно відмовляють у працевлаштуванні цієї категорії працівниць, відповідно до частини другої статті 232 КЗпП України може мати наслідком задоволення позову до такого підприємства, установи, організації про прийняття на роботу, а не про поновлення на попередній роботі у підприємстві, установі, організації, що ліквідуються.

З огляду на викладене вище, після відкриття ліквідаційної процедури ліквідатор повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю, зокрема, одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років, на підставі п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України та повідомляє про таке вивільнення державний центр зайнятості, на який законом покладено обов`язок їх працевлаштування.

Даний висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду в подібних правовідносинах, які викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 911/3259/16, на який посилається скаржник в апеляційній скарзі.

Матеріали справи свідчать про те, що роботодавець 21.07.2023 під особистий підпис попередив позивачку про звільнення з посади контролера водопровідно-каналізаційного господарства на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, яке відбудеться 10.10.2023

27 липня 2023 року за вихідним номером 666 головою ліквідаційної комісії КП "Первомайськводоканал" до місцевої служби зайнятості було подано звітність за формою №4-ПН, тобто інформацію про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці.

10 жовтня 2023 року наказом голови комісії з припинення КП "Первомайськводоканал" № 79 к/тр від 10.10.2023 року позивачку звільнено з посади контролера водопровідно-каналізаційного господарства 3 розряду відділу збуту у зв`язку з ліквідацією КП "Первомайськводоканал" за п.1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку відповідно до ст. 44 КЗпП України.

Однак, згідно роз`яснень, які містяться у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 110 ЦК України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Частиною п`ятою статті 111 ЦК України визначено, що ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо закриття відокремлених підрозділів юридичної особи (філій, представництв) та відповідно до законодавства про працю здійснює звільнення працівників юридичної особи, що припиняється.

Разом з тим, Верховний Суд України в постановах від 04 березня 2014 року (справа № 21-8а14), від 27 травня 2014 року (справа № 21-108а14), від 28 жовтня 2014 року (справа №21-484а14) сформулював правову позицію, згідно з якою ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім. У зв`язку з цим при вирішенні спорів щодо поновлення на роботі працівників юридичної особи публічного права, про ліквідацію яких було прийнято рішення, судам належить, крім перевірки дотримання трудового законодавства щодо таких працівників, з`ясовувати фактичність такої ліквідації (чи мала місце у цьому випадку реорганізація). При вирішенні зазначеної категорії спорів підлягає оцінці і правовий акт, що став підставою ліквідації, зокрема: припинено виконання функцій ліквідованого органу чи покладено виконання цих функцій на інший орган.

Судом першої інстанції було встановлено, що Первомайською міською радою Миколаївської області було прийнято рішення №24 від 29.06.2023 року «Про припинення КП "Первомайськводоканал" Первомайської міської ради шляхом ліквідації».

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 05.07.2023 КП "Первомайськводоканал" (ідентифікаційний код юридичної особи: 42700456) знаходиться в стані припинення. Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації 03.07.2023 здійснено ОСОБА_4 (виконавчий комітет Первомайської міської ради).

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 обґрунтовувала свої позовні вимоги також тим, що фактично відбулась не ліквідація, а реорганізація підприємства, в якому вона раніше працювала, про що свідчить на її думку те, що отримувачі послуг ліквідованого комунального підприємства продовжують їх отримувати, а надавачем цих послуг залишилось «ліквідоване» підприємство, що ніхто не переукладав договори про надання послуг з новоствореним підприємством, яке, як і ліквідоване підприємство, отримує кошти за надання послуги. Таким чином, на її думку, чітко просліджується правонаступництво, юридична адреса підприємства збереглася: АДРЕСА_1 . Повністю залишився фунціонал новоствореного підприємства, який відповідає функціоналу ліквідованого підприємства, збереглись всі основні фонди та обладнання підприємства, яке раніше мало назву КП Первомайської міської ради «Первомайськводоканал». Це обладнання не було новопридбаним новоутвореним підприємством, а було йому передано від ліквідованого.

Однак, приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції не дослідив на не здійснив оцінку правового акту, що став підставою ліквідації КП "Первомайськводоканал" Первомайської міської ради з метою перевірки доводів позивачки.

Заповнюючи цю прогалину, колегія суддів вважала необхідним з метою перевірки як доводів позову, так і доводів апеляційної скарги, в якій відповідач посилався на безпідставність врахування судом під час прийняття рішення у справі правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 14 березня 2018 року в справі № 820/11570/15, враховуючи положення ст. 367 ЦПК України, згідно якої суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, дослідити рішення Первомайської міської ради Миколаївської області №24 від 29.06.2023 року «Про припинення КП "Первомайськводоканал" Первомайської міської ради» шляхом ліквідації», яке знаходить в вільному доступі в мережі інтернет на сайті Первомайської міської ради.

Згідно ч.2 ст. 81 ЦК України юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань, зокрема, приймають рішення про створення, реорганізацію і ліквідацію підприємств, установ та організацій, заснованих на державній власності.

Згідно матеріалів справи КП "Первомайськводоканал" Первомайської міської ради було засновано 13 грудня 2018р., його засновником в витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб зазначено Первомайську міську раду Миколаївської області.

Отже, КП "Первомайськводоканал" Первомайської міської ради є юридичною особа публічного права.

Статтею 110 ЦК України передбачено, що юридична особа ліквідується: за рішенням її учасників, суб`єкта управління державної або комунальної власності або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами. Орган (особа), який прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи відповідно до частини першої цієї статті, призначає ліквідаційну комісію (ліквідатора) такої юридичної особи.

Порядок ліквідації юридичної особи передбачений ст. 111 ЦК України.

Як убачається зі змісту рішення Первомайської міської ради Миколаївської області №24 від 29.06.2023 року «Про припинення КП "Первомайськводоканал" Первомайської міської ради шляхом ліквідації», підставою для прийняття рішення про припинення комунального підприємства є необхідність оптимізації управління суб`єктами господарювання комунальної форми власності та неможливість в подальшому здійснювати господарську діяльність комунальним підприємством «Первомайськводоканал» Первомайської міської ради. Будь - якого іншого обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій цієї особи, видом економічної діяльності якої є здійснення забору, очищення та постачання води абонентам, в тому числі і громадянам міста, або їх передачі іншим органам виконавчої влади, з урахуванням того, що місто не може залишитися без підприємства, яке здійснює такі функції, органом місцевого самоврядування у цьому акті не наведено.

В той же час, із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, який є цілодобово доступним та містить в собі публічну інформацію і який колегія суддів також вважала необхідним дослідити з метою перевірки як доводів позову, так і доводів апеляційної скарги, оскільки це має суттєве юридичне значення для повного та всебічного встановлення обставин обґрунтованості як заявлених позовних вимог, так і заперечень, викладених в апеляційній скарзі, враховуючи положення ст. 367 ЦПК України, згідно якої суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, вбачається, що 12.07.2023р, тобто через два тижні після прийняття рішення «Про припинення КП "Первомайськводоканал" Первомайської міської ради шляхом ліквідації», в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб був вчинений запис: 000000899 про реєстрацію іншої юридичної особи, а саме Комунального підприємства Первомайської міської ради «Первомайське управління водопровідно-каналізаційного господарства (КП "ПУВКГ") з ідентифікаційний кодом 45094848, з тим же місцем знаходження (Україна, 55210, Миколаївська обл., Первомайський р-н, місто Первомайськ, вул. Київська, будинок 129-А), яке було і у ліквідованого комунального підприємства. Засновником даної юридичної особи вказано Первомайську міську раду Миколаївської області, а серед видів діяльності зазначено забір, очищення та постачання води (основний), а також каналізація, відведення й очищення стічних вод та інші.

Отже, в рішенні Первомайської міської ради Миколаївської області №24 від 29.06.2023 року фактично відсутнє обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій щодо здійснення забору, очищення та постачання води в окремо взятому регіоні, які були покладені на КП «Первомайськводоканал» Первомайської міської ради.

За такого, саме посилання в рішенні № 24 від 29.06. 2023р. на те, що Комунальне підприємство «Первомайськводоканал» Первомайської міської ради ліквідується, є недостатнім для висновку, що в даному випадку мала місце саме ліквідація вказаного підприємства.

З урахуванням наведеного, а також того, що через два тижні після прийняття рішення про припинення КП "Первомайськводоканал" шляхом ліквідації, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб тим же засновником була зареєстрована інша юридичної особи з покладанням на неї функцій, аналогічних тим, які були у юридичної особи, яка ліквідується, слід дійти висновку, що встановлена законодавством можливість ліквідації юридичної особи публічного права з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої юридичної особи.

При цьому колегія суддів враховує правову позицію, сформовану Верховним Судом України в постановах від 04 березня 2014 року (справа № 21-8а14), від 27 травня 2014 року (справа № 21-108а14), від 28 жовтня 2014 року (справа №21-484а14) згідно з якою ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України апеляційний суд дійшов висновку, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний був запропонувати позивачці всі наявні вакантні посади, які вона може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

У позові ОСОБА_1 вказувала, що має переважне право на працевлаштування, оскільки на момент звільнення мала статус одинокої матері за наявності дитини віком до чотирнадцяти років, що підтверджується матеріалами справи.

Як уже зазначалося, приписи частини третьої статті 184 КЗпП України чітко встановлюють гарантію обмеження звільнення для одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років та передбачають можливість такого звільнення лише у випадку повної ліквідації підприємства й за умови обов`язкового працевлаштування.

За такого правового врегулювання апеляційний суд дійшов висновку про протиправність наказу голови комісії з припинення КП "Первомайськводоканал" № 79 к/тр від 10.10.2023 року про звільнення позивачки із займаної посади. На час прийняття рішення відповідач знаходиться в стані припинення, процедура ліквідації не завершена.

Отже, враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги.

Проте, задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив тільки з правового статусу позивачки, як одинокої матері при наявності дитини віком до чотирнадцяти років, без перевірки та аналізу позовних вимог в частині заперечення позивачкою фактичної ліквідації КП "Первомайськводоканал" та без надання аналізу даним обставинам у сукупності зі статусом позивачки.

Зазначене свідчить, що оскаржене рішення суду першої інстанції частково ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Згідно ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки під час розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів вважає можливим вийти за межі доводів апеляційної скарги та частково задовольнити апеляційну скаргу, оскаржене рішення суду першої інстанції змінити у мотивувальній частині, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Первомайськводоканал» задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 січня 2024 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови виготовлено 29 березня 2024 року