Справа № 274/1787/24
Провадження № 2/0274/732/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"07" червня 2024 р. м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Хуторної І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Дерманської О.В.,

учасники справи, присутні в судовому засіданні:

представник позивачки адвокат Геращенко Т.В. (в режимі відеоконференції),

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в :

22.02.2024 ОСОБА_2 , через свого представника, адвоката Геращенко Т.В. звернулась до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2019 року до січня 2024 року в розмірі 16 347, 95 грн та компенсувати їй судові витрати.

Короткий виклад доводів позивача, заперечень відповідача

Позовна заява ОСОБА_2 обґрунтована тим, що за рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області у справі № 274/4298/18 із ОСОБА_1 стягувалися аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів у зазначеному розмірі розпочато із дня набрання рішенням законної сили, тобто із 19.01.2019.

Відповідач несвоєчасно та не в повній мірі сплачував встановленні рішенням суду аліменти, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 16.01.2024 складала 16 347 грн 95 коп.

Нарахована пеня за прострочення сплати аліментів за період із січня 2019 року до січня 2024 року становить 232 727, 60 грн.

Оскільки розмір пені за аліментами не може перевищувати розміру бору, позивачка просила стягнути із відповідача борг за аліментами у розмірі 16 347 грн 95 коп, що дорівнює 100 % розміру заборгованості.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позову. Заперечення проти позову обґрунтував тим, що станом на 16.01.2024 за ним рахувалася заборгованість по сплаті аліментів перед позивачкою в розмірі 16 347, 95 грн.

Відповідно до складеного позивачкою розрахунку, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за вказаний вище період становить 16 347, 95 грн та в такому ж розмірі позивачка просить стягнути пеню за аліментами. Однак, станом на день звернення з цим позовом до суду, тобто на 22.02.2024 заборгованості по сплаті аліментів у нього не було, оскільки відповідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 29 від 31.01.2024 ним відповідачці сплачено кошти в сумі 16348,00 грн наявної у нього на той час заборгованості по сплаті аліментів.

Коли дочці виповнилось 18 років 16.01.2024 він з`ясував у державного виконавця про наявність боргу. Державний виконавець повідомила про борг в сумі 16 347, 95 грн, про який він не знав, оскільки аліменти сплачував щомісячно. Після цього повідомлення він добровільно сплатив всю суму боргу. Виконавче провадження було завершене.

Позивачка вказану постанову не оскаржила, а натомість, в порушення вимог чинного законодавства звернулась до суду з позовом про стягнення пені.

Із зазначеним у позові розміром боргу не погоджується, оскільки з моменту ухвалення судом рішення про стягнення аліментів він аліменти сплачував щомісячно, був на щомісячному зв`язку державним виконавцем Т. Капустинською, яка у разі, коли збільшувався розмір аліментів, ставила його до відома і вже наступного місяця він доплачував недоплачену суму.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 18.03.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

У судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги. Наполягала на стягненні пені, оскільки розмір боргу доведено довідкою державного виконавця, яка відповідачем не оспорена.

Відповідач проти задоволення позову заперечив із підстав, вказаних у відзиві. Пояснив, що він не оскаржував довідки державного виконавця про розмір боргу. Доповнив, що із серпня 2023 року він не працював та не мав доходів, оскільки проходив лікування, яке полягало у заміні суглобу та подальшу реабілітацію після операції. Наразі є особою із інвалідністю 3 групи та досі не отримує соціальної допомоги.

Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження

Суд встановив, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду у справі № 274/743/13-ц (провадження 2/0274/200/13) із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягувалися аліменти на дочку ОСОБА_4 в розмірі 400 грн щомісячно (а.с. 11).

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19.12.2018 змінено спосіб стягнення аліментів та із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягувалися аліменти в розмірі 1/4 частки доходів відповідача на утримання дитини ОСОБА_5 , із дня набрання рішенням чинності та до повнолітня дитини (а.с. 12-13).

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем Бердичівського відділу ДВС у Бердичівському районі Житомирської області Капустинською Т. від 17.01.2024 станом на 16.01.2024 загальний розмір заборгованості по сплаті аліментів за боржником ОСОБА_1 становить 16 347, 95 грн. Розрахунок боргу надано за перерід із січня 2019 року до січня 2024 року, із якого вбачається, що періодично відповідач сплачував аліменти не в повному розмірі або ж допускав несплату аліментів (а.с. 14-15).

Відповідно до платіжних документів (а.с. 16, 69) ОСОБА_1 31.01.2024 сплатив на користь ОСОБА_2 борг за аліментами в розмірі 16 347, 95 грн.

Постановою від 06.02.2024 державний виконавець Бердичівського відділу ДВС Капустинська Т.С. закрила у зв`язку із відсутністю боргу виконавче провадження із виконання виконавчого листа № 2-200, що виданий 06.03.2013 про стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 (а.с. 50).

Відповідно до виписного епікризу ОСОБА_1 23.08.2023 проведено тотальне без цементне ендоротезування лівого кульшового суглобу протезом Aesculap. Рекомендовано подальше лікування в травматолога (а.с. 60).

Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації інваліда ОСОБА_6 встановлено 3 групу інвалідності до 15.01.2026, рекомендовано лікування в сімейного лікаря, ортопеда, йому протипоказана важка фізична праця, робота із тривалим перебуванням на ногах (а.с. 62).

Відповідно до довідки заступника начальника відділу обслуговування громадян № 3 ГУПФУ в Житомирській області від 01.02.2024 ОСОБА_1 на обліку в Пенсійному фонді України не перебуває (а.с. 61).

Згідно із довідкою з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу за 3 та 4 квартал 2023 року із серпня 2023 року відомості про доходи ОСОБА_1 відсутні (а.с. 63).

Норми права, які застосовані судом, релевантна судова практика, аналіз доводів сторін, висновки суду

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця. Тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У постанові від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 Верховний Суд виснував, що розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. При застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованістьза аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року в справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач знав про судове рішення щодо стягнення із нього аліментів у розмірі частки його доходів. А тому заборгованість із аліментів виникла з його вини, як особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду.

Доводи відповідача, що державний виконавець його повідомляла про розмір боргу, який він мав сплатити та, відповідно, він такі аліменти сплачував, доказами не доведено.

Із розрахунку заборгованості за аліментами, що складений державним виконавцем за період із січня 2019 року до січня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 мав заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 16 347, 95 грн. Із цього розрахунку вбачається, що у певні місяці відповідач взагалі не сплачував аліменти, а в певні місяці сплачував аліменти не у повному розмірі.

Указаний розрахунок державного виконавця у встановленому законом порядку відповідач не оскаржував, а натомість сплатив борг, що свідчить про те, що борг ним визнавався.

Тому у суду немає підстав вважати, що розмір бору державним виконавцем проведено неправомірно.

Разом із тим, оскільки із серпня 2023 року відповідач не мав доходів, йому було проведено оперативне лікування по заміні суглобу та йому із січня 2024 року встановлено 3 групу інвалідності, відповідно, відповідач довів відсутність його вини у несплаті аліментів. Отже, підстав для стягнення пені за період із серпня 2023 року до січня 2024 року суд не вбачає.

Доводи відповідача, що він погасив борг ще до пред`явлення позову у даному випадку свідчить про факт визнання боргу, проте та не звільняє відповідача від сплати боргу за пенею, яка відповідно до ст. 196 СК України нараховується на суму боргу за кожен місяць окремо та така пеня не може перевищувати саме заборгованості за конкретний місяць сплати аліментів, а не на всю суму боргу.

Розмір неустойки (пені) по аліментах позивачкою наведено вірно, згідно якого заборгованість по аліментах за відповідний місяць помножено на кількість днів прострочення заборгованості по аліментах за відповідний місяць, починаючи з 01 числа наступного місяця до 31.01.2024 (дату сплати усього боргу) на та 1% пені.

Разом із тим, загальний розмір боргу за пенею за період із січня 2019 року до липня 2023 року не в повній мірі відповідає положенням ст. 196 СК України, оскільки розмір пені за цей період мав би не перевищувати розміру боргу за аліментами за кожен місяць, а не за всією сумою боргу на час складання розрахунку.

Висновки суду у цій справі ґрунтуються на правових висновках Верховного Суду у Постанові від 19.01.2022 у справі № 711/679/21, у які Верховний Суд, серед іншого, виснував, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Відповідно, розмір пені за період із січня 2019 року липня 2023 року, за виключенням місяців коли сума боргу за аліментами була відсутня, дорівнює фактично розміру боргу за аліментними у відповідному місяці зважаючи на кількість днів прострочення, та складає всього 17 636, 24 грн.

Суму боргу включає:

січень 2019 року 1072, 55 грн,

квітень 2019 року 826,50 грн,

травень 2019 року 826,50 грн,

червень 2019 року 826,50 грн,

липень 2019 року 855,00 грн,

серпень 2019 року 855,00 грн,

вересень 2019 року 855,00 грн,

січень 2020 року 396,16 грн,

лютий 2020 року 416,16 грн,

за березень 2020 року 436,16 грн,

за квітень 2020 року 1957,00 грн,

за травень 2020 року 1957,00 грн,

за червень 2020 року 1957,00 грн,

за грудень 2020 року 37,5 грн,

за квітень 2021 року 67,77 грн,

за травень 2021 року 1267,77 грн,

за червень 2021 року 67,77 грн,

за жовтень 2021 року 24,67 грн,

за листопад 2021 року 24,67 грн,

за лютий 2022 року 1309,00 грн,

за квітень 2022 року 25,53 грн,

за травень 2022 року 1335,53 грн

за липень 2022 року 62,00 грн,

за вересень 2022 року 12,00 грн,

за жовтень 2022 року 54,50 грн,

за листопад 2022 року 56,50 грн,

Оскільки розрахований судом розмір пені перевищує пред`явлену суму боргу згідно позову, а суд відповідно до ст. 13 ЦПК України не вправі вийти за межі заявлених позовних вимог, тому, хоч суд і не вбачав підстав для стягнення пені за період із серпня 2023 рокудо січня 2024 року, суд задовольняє позовні вимоги повністю та стягує пеню в розмірі заявленому у позові, тобто 16 347, 95 грн.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки ціна позову складає 16 347,95 грн, а позивачка від сплати судового збору звільнена, із відповідача на користь держави належить стягнути 1211 гривень 20 копійок.

Вирішуючи питання про стягнення із відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із наступного.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження обґрунтування розміру судових витрат на правничу допомогу позивачка надала договір про надання правничої допомоги від 22 січня 2024 року, що укладений між адвокатом Геращенко Т.В. та ОСОБА_2 , відповідно до якого сторони погодили розмір гонорару 3000 грн; акт приймання-передачі наданих послуг від 19.02.2024 у якому вказано надані адвокатом юридичні послуги на суму 3000 грн та платіжну інструкцію від 08.02.2024 про сплату ОСОБА_2 на користь адвоката Геращенко Т.В. 3000 грн за надання правничої допомоги за договором (а.с. 22).

Тому, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000 гривень судових витрат за надану правничу допомогу.

Керуючись статтями 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2019 року до січня 2024 року у розмірі 16347 гривень 95 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000 гривень судових витрат за надану правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексу рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 12.06.2024.

Суддя І.Ю. Хуторна