ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», в особі Філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про скасування наказів та поновлення на роботі,

- за апеляційною скаргою Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», в особі Філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»,

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Позивач, в інтересах якого діє представник адвокат Снігур А.С. звернувся до суду із позовною заявою до філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарське підприємства «Ліси України» та з урахуванням уточнених вимог просив визнати незаконними та скасувати наказ про звільнення з посади та наказ про застосування стягнення, поновити на посаді, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та стягнути витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги мотивує тим, що на підставі наказу №01-к директора філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» від 09.01.2023 позивач був прийнятий в порядку переведення з ДП « Дніпровське лісове господарство» на посаду лісничого Любимівського лісництва. 22.05.2023 наказом № 61 директора філії «Про застосування стягнення» за порушення трудової дисципліни до лісничого ОСОБА_1 застосовано стягнення у вигляді догани. Застосування дисциплінарного стягнення мотивовано виявленням порушень при проведенні ревізій обходів, а саме: по Любимівському лісництву відсутні акти ревізій та протоколи розгляду планових ревізій у 2022 році, а також не направлення актів ревізій про зрубане 61 дерево до правоохоронних органів. Наказом № 88 від 10.07.2023 позивача було звільнено на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. Вказані накази позивач вважає незаконними, а розірвання трудового договору вважає безпідставним, оскільки позивач не був ознайомлений зі своїми посадовими обов`язками, а тому поставлені завдання не могли ними виконуватися, а відповідно їх невиконання чи неналежне виконання не є порушенням трудової дисципліни. Також, позивач вважає, що він має право на про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки його звільнення було здійснено з порушенням чинного трудового законодавств за період з 10.07.2023 по 10.01.2024. Крім того зазначає, що його середньоденна заробітна плата складає 748,80 грн. Кількість робочих днів за період заборгованості з 10.07.2023 по 10.01.2024 складає 183 днів. За підрахунками позивача, розмір середнього заробітку за період вимушено прогулу складає 137030,40 грн. (183 дні х 748,80 грн. середньоденну заробітну плату). На підставі чого, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України`в особі Філії «Дніпровськелісове господарство`Державного спеціалізованогогосподарського підприємства«Ліси України» про скасування наказів, поновлення нароботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства « Ліси України» від 22.05.2023 №61 «Про застосування стягнення».

Визнано протиправним та скасовано наказ філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства « Ліси України» від 10.07.2023 № 88 «Про розірвання трудового договору».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді лісничого Любимівського лісництва філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».

Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», () на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10.07.2023 по 01.03.2024 у розмірі 127296 (сто двадцять сім тисяч двісті дев`яноста шість) грн.

Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь ОСОБА_1 ,( РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 2147 грн. 20 коп.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

10.04.2024 року від Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», в особі Філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарське підприємства «Ліси України» надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться вимога про скасування рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2024 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що в матеріалах справи міститься довідка про розрахунок з позивачем, видана на запит суду, в якій зазначено, що період роботи ОСОБА_1 в філії «Дніпровське лісове господаство» - з 09.01.2023 по 12.07.2023, а не по 10.07.2023, як вказував позивач. Однак під час розгляду справи суд не звернув увагу на розбіжність в датах, не затребував з цього приводу пояснень та документів, щоб встановити фактичну дату звільнення.

Філія вважає, що протиправні дії позивача додатково свідчили про їх системність:

- перший проступок - не повідомлення правоохоронних органів про незаконну порубку дерев;

- другий проступок - незаконне залучення до роботи сторонніх осіб, без додержання вимог нормативних актів про працю та про охорону праці.

Таким чином апелянт вважає, що розірвання трудових відносин з ОСОБА_1 було законним та логічним завершенням його безвідповідальної діяльності, пов?язаної з невиконанням ним своїх посадових обов?язків, порушенням трудової дисципліни, небажанням працювати чесно та сумлінно.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від представника ОСОБА_1 - адвоката Снігур А.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить у задоволенні апеляційної скарги Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» відмовити.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Представник Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» Денисенко Т.В. доводи апеляційної скарги підтримала.

Позивач та його представник - адвокат Снігур А.С., проти апеляційної скарги Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» заперечували.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_1 був прийнятий в порядку переведення з ДП «Дніпровське лісове господарство» на посаду лісничого Любимівського лісництва, з оплатою 10530,00 грн. на підставі наказу №01-к директора філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства « Ліси України» від 09.01.2023 (а.с.19).

На підставі наказу директора філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» № 61 від 22.05.2023 «Про застосування стягнення» за порушення трудової дисципліни до лісничого ОСОБА_1 (Любимівське лісництво) застосовано стягнення у вигляді догани (а.с.20).

Наказом №88 від 10.07.2023, позивача було звільнено з посади лісничого Любимівського лісництва, за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків, покладені на нього трудовим договором, порушення трудової дисципліни, свідомо негативним ставленням до праці, залучення до роботи сторонніх осіб та у зв`язку з застосуванням раніше заходів дисциплінарного стягнення, посилаючись на п. 3 ст. 40 КЗпП України (а.с.21).

Так, згідно наказу № 61 від 22.05.2023 в обґрунтування порушення трудової дисципліни, яка виявилась у бездіяльності щодо належного оформлення лісопорушень відповідач посилається на невиконання позивачем наказу від 16.03.2023 №39 «Про проведення планових ревізій обходів», однак не зазначає які саме заходи покладені на позивача ним не виконано. Чи передбачено його обов`язками передачу актів ревізій, які все ж були проведені до правоохоронних органів.

Також, в наказі не зазначено коли вчинено позивачем дисциплінарний проступок чи коли він повинен був виконати покладені на нього трудовим договором обов`язки проведення ревізії.

Крім того, відповідач посилається на п. 2, 17 посадових обов`язків лісничого, при цьому не зазначено коли затверджено та не надано доказів про ознайомлення позивача з посадовою інструкцією лісничого Любимівського лісництва філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають із правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; ознакою порушення працівником трудової дисципліни, яка може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі оголошення догани, є наявність вини в його діях чи бездіяльності, шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними та поведінкою правопорушника.

З урахуванням викладеного суд вважає, що наказ №61 від 22.05.2023 «Про застосування стягнення» є незаконним, оскільки відповідачем не зазначено за невиконання яких саме трудових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією лісничого Любимівського лісництва філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання незаконним та скасування наказу №88 від 10.07.2023 про звільнення ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Як вбачається з оскаржуваного наказу №88 від 10.07.2023, позивача звільнено з посади лісничого Любиміського лісництва філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків, порушення трудової дисципліни, свідомо негативним ставленням до праці. Крім того зазначено, що в розмові з директором філії ОСОБА_1 почав сперечатися та діючи всупереч норм Кодексу етики, демонстрував неповагу, не утримувався від дій, які можуть викликами конфлікт.

З огляду на викладене суд вважає, що оскаржений наказ не може бути визнано законним з підстави порушення позивачем етики посадової особи Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».

Такий висновок відповідає позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 19.12.2018 у справі № 583/2103/17, від 22.07.2020 у справі № 554/9493/17.

Отже, для звільнення працівника на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України, необхідна наявність таких умов, як протиправність дій або бездіяльність працівника, його вина та систематичність порушень.

При відсутності хоча б однієї з наведених підстав звільнення працівника буде незаконним.

Таким, чином суд вважає наказ від 10.07.2023 року № 88 « Про розірвання трудового договору», незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем, як роботодавцем, не доведено фактів вчинення позивачем систематичного порушення трудової дисципліни, які б могли бути підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності і розірвання трудового договору.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем не доведено порушення ОСОБА_1 п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, а саме: «систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення». Відповідно, порушене право позивача повинно бути поновлено, шляхом визнання незаконним та скасування наказу №88 від 10.07.2023 "Про розірвання трудового договору ".

Щодо вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період з 10.07.2023 (день ухвалення судового наказу про звільнення) по 10.01.2024 (день подачі уточненої позовної заяви) у розмірі 137030,40 грн. суд виходить з такого.

Як вбачається із матеріалів справи, розмір середньоденної заробітної плати позивача згідно довідки виданої керівником філії «Дніпровське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» складає 748,80 грн. Вказаний розмір середньоденної заробітної плати позивач не оспорює.

Період вимушеного прогулу позивача триває з 10.07.2023 (день ухвалення судового наказу про звільнення) до 01.03.2024 (день винесення рішення суду) та становить 170 робочих днів.

Отже, розрахунок заробітної плати має наступний вигляд: 170 днів х 748,80 грн. (середньоденна заробітна плата) = 127296,00 грн.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 10.07.2023 по 01.03.2024становить 127296,00 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача як середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Отже, вимоги позивача з приводу стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу із застосуванням періоду з 10.07.2023 (день ухвалення судового наказу про звільнення) по 10.01.2024 (день подачі уточненої позовної заяви)у розмірі 137030,40 грн. не відповідають нормам діючого законодавства і усталеній судовій практиці.

Враховуючи наведене, вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку підлягають частковому задоволенню в розмірі 127296,00 грн.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Частиною першою статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до п.3 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Під систематичним невиконанням трудових обов`язків мається на увазі неодноразове здійснення працівником цих вчинків. А саме, для звільнення за пунктом 3 статті 40КЗпП України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання своїх трудових обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше.

Тобто працівник і раніше (до моменту вчинення проступку, за який його роботодавець звільнив за пунктом 3 статті 40 КЗпП України) порушував трудову дисципліну, не виконував своїх посадових обов`язків, у результаті чого до нього застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

При цьому для дотримання порядку звільнення роботодавець повинен навести конкретні факти допущеного працівником невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього попереднього стягнення та коли. Тобто необхідна саме наявність застосованого й такого, що не втратив юридичної сили стягнення, що передувало новому порушенню, а не просто фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення.

Отже, доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем, як роботодавцем, не доведено фактів вчинення позивачем систематичного порушення трудової дисципліни, які б могли бути підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності і розірвання трудового договору, а тому наказ від 10.07.2023 року № 88 « Про розірвання трудового договору» є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Крім того, позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за те, що відсутні акти ревізій та протоколи розгляду планових ревізій у 2022 році, в той час, як позивач був призначений на посаду лише у 2023 році.

Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. А вини позивача не вбачається.

А тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», в особі Філії «Дніпровське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 05.06.2024 року.

Судді: