печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Ільєвої Т.Г.,

при секретарі - Ємець Д.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальності «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

25.03.2024 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальності «Бізнес Позика» про повернення безпідставно набутих коштів.

Мотивуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказує, що на підставі виконавчого напису нотаріуса з неї було стягнуто кошти, проте в подальшому вказаний напис був скасований судовим рішенням, а відтак наявні підстави для стягнення коштів, в порядку статті 1212 ЦК України.

27.03.2024 ухвалою суду вказану справу прийнято до провадження та відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін.

20.05.2024 до суду надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальності «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яка була прийнята протокольною ухвалою суду від 26.09.2024.

Мотивуючи позовні вимоги, представник вказує, що між сторонами 09 грудня 2020 року укладено кредитний договір, на підставі якого відповідачем отримано суму 34000 грн. строком на 24 тижні - до 26 травня 2021 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,68785736% в день (фіксована ставка), із сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 680 гривень.

Позивач своє зобов`язання по видачі кредиту, шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок відповідача, виконав, але останнім в повному обсязі кредит не погашається, що стало підставою для звернення позивача до суду з метою стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (ідентифікаційний код юридичної особи 41084239, 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, оф. 411):

а) заборгованість за Договором про надання кредиту № 130408-ОД1-002 від 09 грудня 2020р. в розмірі - 48 059,65 грн. (сорок вісім тисяч п`ятдесят дев`ять грн. 65 коп.) гривень, з яких:

- заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом - 27 145,89 грн;

- заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом - 20 913,76 грн.

б) суму судового збору у розмірі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві грн. 40 коп.) гривень, сплаченого ТОВ «БІЗПОЗИКА» за подання цього Зустрічного позову;

в) суму витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 (вісім тисяч грн. 00 коп.) гривень, яка полягає у підготовці залученим (стороннім) адвокатом тексту цієї зустрічної позовної заяви та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, розмір яких буде документально підтверджений позивачем в установленому законодавством порядку,

27.11.2024 до суду надійшла заява представника позивача, в якій просив провести розгляд без фіксації технічними засобами, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути судові витрати з відповідача.

18.09.2024 протокольною ухвалою суду прийнято до розгляду з первісним позовом зустріну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс».

Відповідач та /або його представник в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином, заяв, клопотань до суду не подано.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення у відсутність осіб, що не з`явилися, на підставі наявних в матеріалах справі доказів.

Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до статті 1055 Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронній документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту.

Судом встановлено, що між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено 09 грудня 2020 року кредитний договір в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА», через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця - https://my.bizpozyka.com/.

Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій, щодо укладення електронного Договору про надання кредиту № 130408-ОД1-002 від 09.12.2020р.

Слід зазначити, що в первісній позовній заяві, яка залишена без розгляду, ОСОБА_1 , не заперечує, що між ним сторонами 09 грудня 2020 року було укладено кредитний договір.

Таким чином, у поєднанні із нормами статті 203 Цивільного Кодексу України, у відповідності з якою правочин, яким є Кредитний договір, є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, факт укладення Кредитного договору (в письмовій (електронній) формі) фактично визнається відповідачем.

До укладення Кредитного договору ОСОБА_1 було належним чином ідентифіковано/верифіковано Позивачем, а саме:

09.12.2020р. за допомогою відеоверифікації була здійснена перевірка особи, яка звернулась за отриманням кредиту з особою, якій належить фінансовий номер телефону НОМЕР_2 та паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 (відеофайл тривалістю 00:01:29 розміщений на гугл-диску за коротким посиланням: http://surl.li/tqnnz та надається Позивачем в електронному Суді), що в повній мірі підтверджує факт звернення саме Відповідача за оформленням кредиту до ТОВ «БІЗПОЗИКА» та належності Відповідачу фінансового номеру телефону НОМЕР_2 .

Відповідно до п.1 Договору, Кредитодавець надає Позичальникові кредит (надалі за текстом - «Кредит») у розмірі 34 000,00 грн. (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок), строком на 24 тижні - до 26 травня 2021року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,68785736% в день (фіксована ставка), із сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 680,00 гривень.

Кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених зазначеним Договором про надання кредиту та Правилами.

Відповідно до п.2 Договору, протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3 Договору встановлено Графік платежів, якого повинен дотримуватись Позичальник.

Пунктом 6 Кредитного договору, який уклали ТОВ «БІЗПОЗИКА» та ОСОБА_1 , було чітко та однозначно визначено, що позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті Кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає Договір.

Таким чином, підписавши Кредитний договір в цілому, ОСОБА_1 погодилась із всіма його складовими частинами (включаючи і зазначений пункт 6) та висловила своє вільне волевиявлення щодо його положень та змісту. Вказаний пункт 6 Кредитного договору слід розглядати як запевнення ОСОБА_1 щодо Договору, які були вчинені ним у відповідності до норм статті 650-1 ЦК України.

Таким чином, надавши в пункті 6 Кредитного договору вищевказані запевнення, ОСОБА_1 підтвердила факт її ознайомлення із змістом Кредитного договору Правилами, внаслідок чого та тільки після цього ТОВ «БІЗПОЗИКА», в тому числі і уклало з ОСОБА_1 . Кредитний договір - адже без наявності такого правдивого (з точки зору ОСОБА_1 ) запевнення, на яке добросовісно покладалось ТОВ «БІЗПОЗИКА», останнє вочевидь що взагалі не уклало би з ОСОБА_1 . Кредитний договір, оскільки Правила є невід`ємною частиною Кредитного договору (пункт 10 Договору).

09 грудня 2021р. ТОВ «БІЗПОЗИКА» видало ОСОБА_1 Кредит у розмірі 34 000,00 грн. на картковий рахунок, вказаний Відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується

- витягом з анкети клієнта ОСОБА_1 ;

- платіжним дорученням № 22621 від 09.12.2020р., виконаним (проведеним) АТ «КБ «Приватбанк» (шляхом перерахування зазначеної суми коштів на банківську картку отримувача (Відповідача) № НОМЕР_4 ), чим виконало свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі.

В подальшому сторонами Договору строки виконання грошових зобов`язань Позичальника за Договором не переносились.

У відповідності до положень ст. 61 Основного Закону України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Статтею 55 проголошено право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Такі правові висновку викладені у постановах Верховного Суду України від 09.09.2020 у справі №732/670/19 та від 23.03.2020 у справі №404/502/18.

В статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Положення ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно ЗУ «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначений цим Законом.

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення такого Договору на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено статтею 526 Цивільного кодексу України.

За приписами частин першої, другої статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідаючи перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до частини третьої ст. 12, частини першої, шостої ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За встановлених обставин, оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, сума отриманого кредиту, проценти за користування ним, підлягають примусовому стягненню.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Частиною другою статті 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Матеріали справи не містять доказів повного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором. Розмір суми заборгованості, наданий позивачем, відповідачем, у в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України, не спростований.

Так, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «БІЗПОЗИКА» за Кредитним договором була погашена (з урахуванням платежів, здійснених в рамках виконавчого провадження ВП № НОМЕР_5) лише частково - в розмірі 33 980,19 грн. (приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем (надалі за текстом - «приватний виконавець») - в сумі 13 930,06 гривень (в рамках виконавчого провадження ВП № НОМЕР_5 та безпосередньо ОСОБА_1 - в сумі 20 050,13 грн.), що підтверджується:

- чотирнадцятьма платіжними інструкціями, оформленими приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження ВП № НОМЕР_5 (та, відповідно - в рахунок погашення заборгованості Відповідача перед Позивачем за Кредитним договором), виконаними АТ «ОТП БАНК» та АТ «СЕНС БАНК» в період з 22 вересня 2021 року по 28 грудня 2023 року (додаються до цієї Зустрічної Позовної заяви);

- чотирма Інформаційними довідками ТОВ «Платежі онлайн» ТМ Platon від 10.05.2024р. за №№ 453/05, 454/05, 455/05 та 456/05 (графа «Опис») це була оплата кредиту в загальній сумі 13 200,00 грн. згідно договору № , де - РНОКПП Відповідача,

Зважаючи на вищенаведене, станом на дату подання зустрічної Позовної заяви, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «БІЗПОЗИКА», а відповідно й загальний розмір грошових вимог Кредитодавця до Позичальника за Договором про надання кредиту № 130408-ОД1-002 від 09 грудня 2020р. (без врахування коштів які надійшли в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_5) складає грошову суму в розмірі 48 059,65 грн. (сорок вісім тисяч п`ятдесят дев`ять грн. 65 коп.) гривень,яку позивач просить стягнути, з яких:

- заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом - 27 145,89 грн;

- заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом - 20 913,76 грн.

Наряду з вказаним, враховуючи, що заборгованість частково погашена, так як в рамках виконавчого провадження стягнуто з відповідача 13930,06 грн., а відтак позовні вимоги ТОВ «БІЗПОЗИКА» підлягають частковому задоволенню, а саме: 34 129,59 грн. (48 059,65 грн. - 13930,60 грн. (сума, яка була отримана ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» від приватного виконавця в рамках ВП № НОМЕР_5)

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Також, представник позивача просить відшкодувати позивачу, понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» 5 липня 2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22.12.2018 зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором».

Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги.

На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано договір Договір про надання правової (правничої) допомоги б/н від 25.11.2022 року, укладений з адвокатом Глуховецьким О.С., а також Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Глуховецького О.С.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

А отже, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні позову.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зважаючи на викладені норми, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні в розмірі 5000 грн. 00 коп.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на те, що справа є незначної складності, розгляд справи в спрощеному провадженні, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням ціни позову, заяви про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає можливим зменшити їх розмір та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 3 500 грн. 00 коп., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи, а саме: полягає у підготовці залученим (стороннім) адвокатом тексту зустрічної позовної заяви та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Так, відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 530, 536, 551, 612, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, ст. ст. 5-7 Законом України «Про електронній документи та електронний документообіг», Законом України «Про електронний цифровий підпис», ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 279, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальності «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (ідентифікаційний код юридичної особи 41084239, 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, оф. 411):

- заборгованість за Договором про надання кредиту № 130408-ОД1-002 від 09 грудня 2020р. в розмірі - 34 129,59 (тридцять чотири тисячі сто двадцять дев`ять) грн. 59 коп.

- суму судового збору у розмірі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. сплаченого ТОВ «БІЗПОЗИКА»;

- суму витрат на правничу допомогу в розмірі 3500,00 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено протягом десяти днів.

Суддя Тетяна ІЛЬЄВА