Провадження № 2/466/877/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2024 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Зими І.Є.

за участю секретаря с/з Колодій Я.П.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в порядку загального провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_6 , про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 третя особа ОСОБА_6 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

27.12.23 ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_5 боргу за договором позики, в розмірі 600 672,25 грн. , та судових витрат.

16.02.24 до суду надійшла заява ОСОБА_4 про зменшення розміру первинно заявлених позовних вимог, в якій сторона просить стягнути з ОСОБА_5 402 240 грн. 92 коп., з яких 360 000 грн. є основним боргом, 16 668 грн. 23 коп.- 3 % річних та 25 572 грн. 69 коп. інфляційна втрати.

Свої вимоги мотивує тим, що 26.10.2022р. він надав ОСОБА_5 позику в розмірі 560 000 грн. , на підтвердження чого була складена відповідна розписка, яка власноручно написана та посвідчена відповідачем. ОСОБА_5 зобов`язався повернути половину грошових коштів, тобто 280 000,00 грн у строк до 31.12.2022 включно, а решту суми, до 30.11.2023 включно.

Однак, станом на день подачі позовної заяви відповідач борг не повернув в повному обсязі, чим порушив виконання свого зобов`язання, на звернення з проханням повернути кошти, відповідач жодним чином не реагує.

На виконання своїх зобов`язань за розпискою, відповідач передав йому автомобіль для продажу, а виручені кошти повинні були піти у списання боргу. Вказаний транспортний засіб перебував у незадовільному стані, тому позивач здійснив його продаж лише за 200 000 грн. Отже, непогашеною залишається сума в розмірі 360 000,00 грн.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача, в силу ст. 625 ЦК України, 16 668,23 грн. 3% річних та 25 572,69 грн. інфляційних втрат.

Провадження у справі відкрито 28.12.24р., розгляд справи призначено в спрощеному позовному провадженні.

31.02.2024р. ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 , в якому просить стягнути з ОСОБА_4 в його користь 205 413, 70 грн.

Свої вимоги за зустрічним позовом, ОСОБА_5 мотивує тим, що дійсно 26.10.22р. отримав від ОСОБА_4 позику в сумі 560 000,00 грн. В подальшому, 04.10.23р. , він надав ОСОБА_4 доручення продати від його імені автомобіль «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був проданий 05.10.23р. за 200 000, 00 грн. Проте жодних коштів Ю отриманих від реалізації згаданого транспортного засобу ОСОБА_4 йому не передав. Таким чином, просить стягнути з ОСОБА_4 в його користь вказану суму, а також 3 % річних в сумі 1 413, 70 та інфляційні втрати в сумі 4 000, 00 грн.

Також додав, що заперечує проти вимог ОСОБА_4 в частині стягнення з нього 16 668 грн. 23 коп.- 3 % річних та 25 572 грн. 69 коп. інфляційних втрат, посилаючись на п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, де зазначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу.

20.02.2024р. ухвалою суду прийнято до спільного розгляду зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення коштів.

07.03.2024р. ОСОБА_4 подав відзив на зустрічну позовну заяву, у якому підтримав вимоги, заявлені у первісному позові. Додатково зазначив, що не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_5 про те, що він не передав йому гроші від продажу автомобіля, адже за усною домовленістю сторін, кошти від реалізації транспортного засобу повинні були бути зараховані як часткове погашення боргу ОСОБА_5 перед ним за розпискою, задля чого було надано довіреність від 04.10.2023р. У вказаній довіреності між сторонами, жодної передачі коштів не передбачалось. Фактично, подаючи зустрічний позов, ОСОБА_5 визнав вимоги по первісному.

15.04.2024р. від третьої особи ОСОБА_6 , яка була залучена до участі в розгляді справи за клопотанням ОСОБА_5 , надійшли письмові пояснення. Вона зазначає, що є дружиною ОСОБА_5 , однак шлюб між ними існує формально, вони уже тривалий час проживають окремо та не підтримують сімейні відносини. Відтак вона не володіє жодною інформацією з приводу боргу, що є предметом спору у даній справі. Про даний спір дізналась лише в процесі судового розгляду. Також зазначила, що автомобіль придбаний ОСОБА_5 під час шлюбу, а відтак є спільним майном подружжя, жодного дозволу на його відчуження вона не давала, і такий продаж не був здійснений в інтересах сім`ї.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом , адвокат Пужаєва І.С. , позовні вимоги підтримала, зіславшись на викладені в заяві та відзиві обставини та факти, просила первісний позов задовольнити, а в зустрічному - відмовити.

Представник відповідача, адвокат Гаталяк М.Я., в судовому засіданні підтримав зустрічну позовну заяву, надав пояснення, аналогічні, викладеним в заяві, просив таку задовольнити, а в первісному позові відмовити.

Представник третьої особи , адвокат Столяр О.М., в судовому засіданні зазначила, що їй довірительці ОСОБА_6 , яка є дружиною ОСОБА_5 , не було відомо про укладення між сторонами будь-яких договорів до моменту залучення її третьою особою в даній цивільній справі. Також їй не відомо про домовленість з приводу продажу спірного автомобіля, вона вважає даний транспортний засіб спільним майном подружжя і дозволу на його продаж не давала. При вирішенні даного спору покладається на розсуд суду, просить прийняте законне рішення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 26.10.2022р. ОСОБА_4 надав ОСОБА_5 позику в розмірі 560 000 грн., про що відповідачем складена розписка.

Згідно змісту даної розписки, ОСОБА_5 зобов`язався повернути позивачу половину грошових коштів від отриманої суми, а саме 280 000,00 у строк до 31.12.2022р. включно, а решту - до 30.11.2023 р.

Боргова розписка відповідно до правових позицій ВС є документом, що підтверджує боргове зобов`язання за договором позики. В ній повинні міститися умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст. 1047 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Слід також відзначити, що при розгляді справи № 6-63 цс 13 Верховний Суд України 18 вересня 2013 року зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Як встановлено судом, на виконання своїх зобов`язань за розпискою, відповідач передав позивачу для продажу автомобіль. За їх усною домовленістю, виручені кошти повинні були піти у списання боргу. Наведе випливає також із змісту довіреності , самої суті та хронології подій , спрямованих на часткове погашення боргу .

Так, 04.10.2023р. ОСОБА_5 видав довіреність (а.с. 33), якою уповноважив ОСОБА_4 розпоряджатися за ціну та на умовах на розсуд представника (продати, обміняти, реєструвати ТЗ у відповідних органах, тощо), належним на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 , виданий 03.02.21р. ТСЦ 4641, транспортним засобом Volkswagen Passat, 2015 р.в., н.з. НОМЕР_1 . Цією ж довіреністю , ОСОБА_5 надав право позивачу отримувати виручені за договором купівлі-продажу гроші.

Згідно договору купівлі-продажу від 05.10.23р., вказаний автомобіль був проданий позивачем третій особі за 200 000 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача за борговою розпискою залишається частково непогашеною і становить 360 000 грн. і підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Твердження ОСОБА_5 у зустрічному позові про те, що позивач не передав йому грошей, які він отримав від продажу автомобіля суд не бере до уваги, адже домовленість між сторонами з приводу вказаного питання відображена у довіреності від 04.10.23р.

В даному випадку автомобіль був проданий позивачем у своїх інтересах, при наявності згоди відповідача, для погашення боргу за розпискою. В свою чергу, відповідач, звернувшись із зустрічним позовом, обравши способом захисту порушеного права пред`явлення позову про стягнення коштів, повинен довести правову і фактичну підставу своїх вимог, але обставини, зазначені останнім, у цьому позові не доведені. Вимоги, заявлені ньому, суд розцінює як обрану форму захисту своїх інтересів, з метою штучного зменшення розміру боргу по договору позики.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ст. 77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ст. 78 ЦПК України).

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

При цьому суд враховує вимоги ст. 625 ЦК України, - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, окрім осново боргу, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню 16 668 грн. 23 коп. - 3 % річних та 25 572 грн. 69 коп. інфляційних втрат.

Аналізуючи викладене та беручи до уваги те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення коштів, суд вважає підставними позовні вимоги про стягнення з відповідача неповернутої суми боргу, а також, в силу ст. 141 ЦПК України, - судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 82, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 11, 203, 526, 527, 530 , 1046, 1047 ЦК України, суд ,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 402 240 грн. 92 коп., з яких 360 000 грн. є основним боргом за договором позики від 26.10.22 , 16 668 грн. 23 коп. - 3 % річних та 25 572 грн. 69 коп. інфляційна втрати.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 4 022, 41 грн.

Повернути ОСОБА_4 зайво сплачений до бюджету судовий збір у розмірі 782 грн. 97 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_6 про стягнення 205 413, 70 грн. відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного його тексту, до Львівського апеляційного суду.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_4 , проживає АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_5 , проживає АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 .

Третя особа : ОСОБА_6 , проживає : АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 11 червня 2024 року.

Суддя І. Є. Зима