Справа № 744/8/24
Провадження № 2/744/48/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2024 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Смаги С. В.,

при секретарі судового засідання Бородіній В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», подано до суду позов до відповідача, ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості, в якому позивач просив: 1. Прийняти позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення (виклику)) сторін та відкрити провадження в цій справі, про що постановити відповідну ухвалу. 2. Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (, місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 6), заборгованість за Договором про надання коштів у позику №2035431 від 16.06.2021 року у розмірі 39360,00 (тридцять дев`ять тисяч триста шістдесят гривень 00 копійок). 3. Судові витрати, пов`язані з розглядом цієї Позовної заяви, у встановленому законодавством порядку покласти на Відповідача, та стягнути їх з нього в повному обсязі на користь Позивача. 4. Просить розгляд справи провести без участі представника Позивача. У разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого Відповідача провести заочний розгляд справи без участі представника Позивача та ухвалити заочне рішення.

В обґрунтування своїх вимог у позові позивач зазначив про те, що 16 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (надалі - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», первісний кредитор) та ОСОБА_1 (надалі - позичальник, відповідач) було укладено Договір про надання коштів у позику № 2035431 (надалі - кредитний договір, договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

ТОВ «Лінеура Україна» 16 червня 2021 року направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір про надання коштів у позику №2035431 після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті первісного кредитора в мережі Інтернет, що знаходиться за адресою https://credit7.ua/.

16 червня 2021 року ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору №2035431, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор Р976, котрий боржником було введено/відправлено.

Таким чином 16 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів у позику № 2035431 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1.2. Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти.

Позивач стверджує, що відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, не здійснивши повернення суми наданого йому кредиту і процентів, нарахованих за строк користування кредитом, в повному обсязі або не сплативши взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

15 липня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (надалі - позивач, новий кредитор) було укладено Договір факторингу №2-15072022, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні Договору факторингу у порядку та строки встановлені Договором факторингу.

Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу №2-15072022 від 15 липня 2022 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала: 39 360 (тридцять дев`ять тисяч триста шістдесят) гривень 00 копійок.

Позичальник на користь нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, тому станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором № 2035431 від 16 червня 2021 року становить:

-12 000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок - заборгованість по тілу кредиту;

-27 360 (двадцять сім тисяч триста шістдесят) гривень - заборгованість по відсотках;

-0 (нуль) гривень 00 копійок - пеня;

-39 360 (тридцять дев`ять тисяч триста шістдесят) гривень 00 копійок - загальна заборгованість.

Ухвалою судді від 08 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» Кашпур Максим Леонідович у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у позовній заяві просив розгляд справи провести без участі представника позивача, у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Відповідач ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явився, доручив представляти свої інтереси в суді адвокатам Усенку Антону Володимировичу та ОСОБА_2 .

Представник відповідача адвокат Усенко Антон Володимирович у судове засідання не з`явився, подав до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі відповідача та його представника та відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача адвокат Скользнєва Валерія Владиславівна у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника, в якій також просила за результатами розгляду справи в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити повністю за наступних обставин.

У справі встановлено, що 16 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (надалі - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», первісний кредитор) та ОСОБА_1 (надалі - позичальник, відповідач) було укладено Договір про надання коштів у позику № 2035431 (надалі - кредитний договір, договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

ТОВ «Лінеура Україна» 16 червня 2021 року направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір про надання коштів у позику №2035431 після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті первісного кредитора в мережі Інтернет, що знаходиться за адресою https://credit7.ua/.

16 червня 2021 року ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору №2035431, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор Р976, котрий боржником було введено/відправлено.

Таким чином 16 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів у позику № 2035431 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

16 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (надалі - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», первісний кредитор) та ОСОБА_1 (надалі - позичальник, відповідач) було укладено Договір про надання коштів у позику № 2035431 (надалі - кредитний договір, договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

ТОВ «Лінеура Україна» 16 червня 2021 року направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір про надання коштів у позику №2035431 після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті первісного кредитора в мережі Інтернет, що знаходиться за адресою https://credit7.ua/.

16 червня 2021 року ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору №2035431, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор Р976, котрий боржником було введено/відправлено.

Таким чином 16 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів у позику № 2035431 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1.2. Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

15 липня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (надалі - позивач, новий кредитор) було укладено Договір факторингу №2-15072022, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні Договору факторингу у порядку та строки встановлені Договором факторингу.

Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу №2-15072022 від 15 липня 2022 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала: 39 360 (тридцять дев`ять тисяч триста шістдесят) гривень 00 копійок, в тому числі:

-12 000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок - заборгованість по тілу кредиту;

-27 360 (двадцять сім тисяч триста шістдесят) гривень 00 копійок - заборгованість по відсотках.

Проте позивачем, Tовариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», не було надано жодного доказу отримання відповідачем коштів згідно договором позики, а саме первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували перерахування коштів ОСОБА_1 на підставі договору позики № 2035431.

Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу

Правова позиція щодо необхідності дослідження саме первинних документів в справах про стягнення кредитної заборгованості також знаходить відображення у постанові Верховного Суду від 14 червня 2018 року у справі № 364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві.

Позивачем не доведено виникнення права вимоги за договором позики № 2035431 до ОСОБА_1 .

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які підтверджують надання відповідачу кредитних коштів.

Крім, того як вбачається зі змісту п. 5.4. Договору факторінгу №2-15072022 від 15 липня 2022 року, протягом 365 календарних днів з дати укладання договору новий кредитор має право запитувати у первісного кредитора додаткову інформацію та/або документи, щб стосуються прав вимоги, а у разі наявності такої інформації або документів у первісного кредитора, первісний кредитор протягом 10 днів з моменту отримання відповідного запиту має надати таку інформацію.

Таким чином, позивач звертаючись з даним позовом до суду, повинен був отримати від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» первинні документи, які підтверджують перерахування суми кредиту на вказані в кредитному договорі реквізити.

Верховний Суд у постанові від 30 січня 2018 року, у справі №161/16891/15-ц з посиланням на ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтвердив, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному у розрахунку.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі №553/1325/14-ц, у якій суд зазначає: «відмовляючи в позові, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач у порушення вимог частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року не довів належними доказами (первинними документами, оформленими відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність») наявність вказаної у розрахунках заборгованості у відповідача перед банком».

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки відсутні належні, допустимі та достатні докази, що підтверджують отримання відповідачем коштів згідно договору позики, тобто докази існування спірної кредитної заборгованості.

За таких обставин підстав для задоволення позову не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 274, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (ідентифікаційний код юридичної особи в , місцезнаходження: бульвар Вацлава Гавела, будинок 6, місто Київ, 03124).

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Представники відповідача:

адвокат Усенко Антон Володимирович, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: місто Запоріжжя;

адвокат Скользнєва Валерія Владиславівна, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Дата складення повного судового рішення 10 червня 2024 року

Суддя: С. В. Смага