ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/997/23 Номер провадження 22-ц/814/2189/24Головуючий у 1-й інстанції Просіна Я.В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

за участю секретаря: Дороженка Р.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Сєрого Віктора Володимировича на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 березня 2024 року по справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , Лубенська Міська рада Лубенського району Полтавської області про встановлення факту, що має юридичне значення віднесення до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2023 року адвокат Сєрий В.М. в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просив визнати членами сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 громадянку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви зазначав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є рідними братом та сестрою, які проживали разом з своїми батьками до їх смерті, з огляду на похилий вік та для надання стороннього догляду за ними.

Свій шлюб ОСОБА_4 розірвав в 2005 році. Від шлюбу має доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої до вересня 2021 сплачував аліменти.

На даний час місце знаходження доньки невідоме.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 загинув при виконанні військового обов`язку.

Допомогу на поховання та саме поховання здійснювала сестра ОСОБА_1 як член сім`ї та близький родич загиблого.

Після звернення до ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого брата, їй було відмоdлено та запропоновано звернутися до суду з питанням встановлення даного юридичного факту.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 березня 2024 року заяву залишено без розгляду.

Роз`яснено заявникам право на звернення до суду в порядку загального позовного провадження.

Ухвала суду вмотивована тим, що заінтересовані особи, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 та донька загиблого ОСОБА_3 заперечують проти задоволення заяви, не вбачають правових підстав для її задоволення, що, в свою чергу, свідчить про наявність спору про право, яке пов`язане з отриманням одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця.

Не погодившись з даним судовим рішенням, адвокат Сєрий В.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду.

Зважаючи на неодноразове залишення заяви без розгляду просив визначити іншу територіальну підсудність.

Зокрема вказує, що заявники звернулися до суду з заявою лише про встановлення факту визнання членами сім`ї загиблого військовослужбовця, що свідчить про відсутність спору про право, а відтак справа має бути розглянута за правилами окремого провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є рідними братом та сестрою.

ОСОБА_4 був одружений, проте шлюб розірвано в 2005 році.

Заінтересована особа ОСОБА_3 є донькою загиблого ОСОБА_4 .

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Залишаючи заяву про встановлення юридичного факту без розгляду суд першої інстанції мотивував свою ухвалу тим, що із поданої до суду заяви вбачається спір про право, який підлягає розгляду в загальному позовному порядку.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Положеннями ст. 315 ЦПК України врегульовано розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

У порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

У тому разі, коли буде виявлено, що з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження у справі, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Поняття «спір про право» пов`язане виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право.

Відповідно до положень ч. 4, 6 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Як регламентовано ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що залучені до справи заінтересовані особи представник ТЦК та СП та рідна донька загиблого ОСОБА_3 заперечують встановлення даного факту, стверджуючи про відсутність правових підстав для отримання заявниками одноразової грошової допомоги як члени сім`ї загиблого військовослужбовця.

Заперечуючи проти встановлення вказаного юридичного факту в порядку окремого провадження, ОСОБА_3 стверджувала про те, що встановленням такого факту можуть бути порушені її права як в частині оформлення спадщини після смерті батька, так і інші матеріальні права та інтереси, які вона може реалізувати як донька загиблого військовослужбовця.

Приймаючи до уваги вказані заперечення, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що під спором про право у справах окремого провадження необхідно розуміти конфлікт заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності вищевказаного юридичного факту.

В даному випадку, саме позиція заінтересованої особи ОСОБА_3 , яка заперечує проти задоволення заяви про встановлення факту проживання її батька однією сім`єю з заявниками є достатнім свідченням конфлікту, який в межах розгляду справ в порядку окремо провадження породжує спір про право, що виключає можливість розгляду такої заяви в порядку ст. 315 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують та не місять посилань на обставини, які б свідчили про їх помилковість.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що останні не спростовують висновок суду про те, що між заявником ОСОБА_1 та заінтересованою особою ОСОБА_3 існує конфлікт у формі категоричного заперечення останньою факту проживання заявників однією сім`єю з її покійним батьком.

Існування вказаного конфлікту є свідченням наявного правового спору між ними з приводу встановлення вищевказаного юридичного факту, що в розумінні положень ст. 294 ЦПК України виключає процесуальну можливість розглядати таку заяву в порядку окремого провадження.

За вказаних обставин, суд першої інстанції правомірно залишив заяву про встановлення факту, що має юридичне значення без розгляду, дійшовши вірного висновку про необхідність її розгляду в порядку загального позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали місцевого суду, як постановленої з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст. 367, ч.1 п. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Сєрого Віктора Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 11 червня 2024 року.

Судді: О. І. Обідіна С.Б. Бутенко О.В. Прядкіна