Справа № 146/531/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2024 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря судового засідання Ремізової Т.А.,

присяжних Васильківського О.Ф.,

Муляр В.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

свідків ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль цивільну справу за заявою, ОСОБА_1 зацікавлена особа: Вапнярська селищна рада Тульчинського району Вінницької області про оголошення фізичної особи померлою, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про оголошення особи померлою, відповідно до якої заявниця просила оголосити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав за адресою АДРЕСА_1 померлим, з 13 грудня 1961 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мотивувала заявлені вимоги тим, що вона є донькою ОСОБА_5 , який у 1973 році виїхав за межі України і до сьогоднішнього дня відомостей про його місцезнаходження немає. Наразі виникла потреба у оголошенні ОСОБА_5 померлим для оформлення права на спадщину це і стало підставою звернення до суду з цією заявою.

Ухвалою суду від 09 квітня 2024 року провадження у справі відкрито та вирішено розгляд справи здійснювати у порядку окремого провадження.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 заяву підтримала, суду пояснила, що її батько ОСОБА_5 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 ) з 1961 року по 1973 рік . У 1973 році батько виписався з домової книги і виїхав у Придністров`я. Інформацією про його місце перебування не володіє. Оголошення померлим батька їй потрібно для оформлення спадкового майна.

У судовому засіданні представник заявниці - адвокат Барвінський О.П. заяву про оголошення померлим батька заявниці підтримує. Вказав, що за останнім місцем реєстрації, а саме в АДРЕСА_1 відомості про ОСОБА_5 відсутні, що підтверджується документами наданими до суду.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона є рідною сестрою заявниці. З 10 років батька вона не бачила. Вісім років тому, коли ще були живі сестри батька, останні повідомляли, що батько помер. Батько зловживав алкоголем.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона є сусідкою та подругою заявниці, знає, що батько заявниці ще у 1973 році виїхав за межі України.

Представник заінтересованої особи Вапнярської селищної ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про слухання справи.

Суд, заслухавши поляснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є рідним батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.7)

З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 видно, що ОСОБА_6 уклала шлюб із ОСОБА_7 27 січня 1987 році та змінила прізвище на ОСОБА_8 ( а.с.8).

З довідки № 179 від 26 січня 2024 року виданої виконавчим комітетом Вапнярської селищної ради вбачається, що ОСОБА_5 , 17 жовтня 1934 року був зареєстрований та проживав з 13.12.1961 року по 24.10.1973 роки за адресою : АДРЕСА_1 . Інформацією стосовно місця перебування виконавчий комітет Вапнярської селищної ради не володіє (а.с.13).

Згідно довідки № 892 від 21 червня 2023 року виданої виконавчим комітетом Вапнярської селищної ради ОСОБА_1 встановлено, що після смерті матері ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка була зареєстрована та постійно проживала в АДРЕСА_2 залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку та надвірних побудов, що знаходиться за адресою смт. Вапнярка, який ОСОБА_9 успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 , але не встигла оформити у зв`язку із своєю смертю ( а.с.9)

Так, правовідносини з приводу оголошення особи померлою регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» надано роз`яснення, що судам необхідно відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців.

Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідомо.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Виняток встановлений у частини другій ст. 46 Цк України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісті у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті, згідно ст. 47 ЦК України. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Статтею 306 ЦПК України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Відповідно до положень ст.49 ЦК України, смерть фізичної особи є актом цивільного стану та підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

За ч.1 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою.

Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Згідно ч.1 ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію акті вцивільного стану, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду.

Також, Конституційний Суд України у своєму рішенні № 8-рп/2002 від 07.05.2002 визначив, що судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до ч.2 ст. 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право, а за змістом ч.2 ст. 4 Конституції України судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Враховуючи те, що відомості про місце перебування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за останнім відомим місцем його реєстрації та проживання відсутні більше трьох років та встановити місце його знаходження не представляється можливим, з урахуванням доказів, встановлених під час розгляду справи, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для оголошення ОСОБА_5 померлим, з роз`ясненням заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 258, 259, 263, 264, 265, 305-308, 351, 352, 354, 355 ЦПК України і на підставі ст.46 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 зацікавлена особа: Вапнярська селищна рада Тульчинського району Вінницької області про оголошення фізичної особи померлою задовольнити.

Оголосити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 13 грудня 1961 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 -померлим.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області.

Суддя: І. В. Скаковська

Повний текст рішення виготовлено 10 червня 2024 року.

Присяжні О.Ф. Васильківський

В.В. Муляр