Справа № 364/833/23
Провадження № 2/364/25/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2024 року, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ткаченко О. В.,

за участю секретаря Волохатюк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Володарка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ,

представник позивача: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №4902/10 та Ордера на надання правничої (правової) допомоги, Серія АІ №1483558 від 25 жовтня 2023 р., адреса: АДРЕСА_2 ,

до ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ,

про визнання права власності та встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

26.10.2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Позивач проживала разом з ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу починаючи з 22.01.2002 року. Позивачка та ОСОБА_4 вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувалися один про одного, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. За спільні кошти купували продукти харчування, сплачували комунальні послуги. Відпочинок вони проводили разом, їздили до родичів, подорожували та відпочивали в Україні.

За час спільного проживання за спільні кошти позивачка та ОСОБА_4 22.12.2004 року придбали квартиру АДРЕСА_4 з визначенням часток по 1/2 частині кожному.

Саме тому, позивачка просила встановити факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період з 22.01.2002 року до жовтня 2023 року та визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 АДРЕСА_5 (паспорт НОМЕР_4 , виданій Володарським РВ ГУ МВС України Київській області 14.01.2000 р. реєстраційні номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - на частину квартири АДРЕСА_4 , та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_4 .

Ухвалою судді Володарського районного суду Київської області від 03.11.2023 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання на 11.12.2023 р. (а.с. 28).

21.11.2023 року відповідачем подано відзив до Володарського районного суду Київської області на позовну заяву.

11.12.2023 року в підготовчому судовому засіданні позивач та його представник уточнили

позовні вимоги, шляхом їх зменшення, а саме: пункт 1 позовних вимог залишити, а пункти 2, 3 позовних вимог просили залишити без розгляду.

Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 11.12.2023 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 09.01.2024 року (а.с. 63, 64).

Позивач та її представник - адвокат Романішин Є.В. підтримали пред`явлений позов та наполягали на задоволенні уточнених позовних вимог.

Відповідач та її представник в судове засіданні не з`явилися, надали до суду заяву, якою просили розгляд справи проводити без їх участі та вказали, що позовну вимогу щодо встановлення факту проживання однією сім`єю (з урахуванням уточнених позовних вимог) визнають та просять задовольнити (а.с. 54).

Відповідач ОСОБА_3 надала відзив на позовну заяву, яким вказала на необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , викладеними без врахування всіх фактичних обставин справи, без зазначення важливих аспектів, тому з даним позовом відповідач у справі, не погоджується, вважає його протиправним, таким, що порушує її права і просить відмовити у його задоволенні. З доводів відповідача вбачається, що на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 14 лютого 2001 року до 12 жовтня 2023 року позивач додає декларацію, банківські виписки, фотознімки та посилається на покази свідків, вважає, що вказані докази не є достатніми. Так, фотознімки відображають певні моменти у житті та не можуть свідчити про обставини постійного проживання осіб, тим більше фотознімки не підписані, із іншими особами на них, тому не можуть підтверджувати факт спільного проживання та ведення спільного господарства та бюджету. Додані до матеріалів справи копії банківських виписок не мітить даних про власника картки, і їх наявність не свідчить про наявність спільного бюджету з померлим та не свідчать про обставини постійного проживання, обставини звернення померлого до сімейного лікаря та зазначення в декларації довіреної особи позивача.

Судом, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , згідно копії свідоцтва про смерть, виданого на його ім`я, серії НОМЕР_5 ( а.с.6).

ОСОБА_4 належала квартира, в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_5 , на підставі копії договору купівлі-продажу квартири від 22.12.2004 року на праві спільної часткової приватної власності в частці 1/2 (а.с. 9), що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу 8433554 від 23.09.2005 (а.с. 11) та копією витягу з Державного реєстру правочинів № витягу 529608 від 22.12.2004 року (а.с. 10).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вказали, що з 22.01.2002 року ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_4 однією сім`єю, як чоловік та дружина в квартирі за адресою: АДРЕСА_5 . і вели спільне господарство до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Останні проживали разом як сім`я, тобто чоловік та дружина.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачами, не дослідивши при цьому обставини справи.

За змістом з ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року

доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно положення ч.4 ст.3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі №695/1732/16-ц (провадження №61-38901св18) вказав, що обов`язковою умовою для визначення чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Згідно з вимогами ч.1 та ч.3 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положення ч.1 та ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З фотоілюстрацій ( а.с. 16), за твердженням позивача, підтверджується, що в період часу з 22.01.2002 по жовтень 2023 року вона та ОСОБА_4 разом подорожували, відпочивали, відвідували родичів.

Однак, вказані фотоілюстрації суд не може прийняти в якості належних доказів, оскільки з фотоілюстрацій не вбачається дати та часу, коли вони були здійснені. В той же час, суд об`єктивно позбавлений можливості перевірити також осіб, які на них зображені.

В матеріалах цивільної справи міститься копія витягу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з банківського рахунку, проте з нього не вбачається хто є власником карткового рахунку та кому здійснюються перекази відправником ОСОБА_4 , саме тому суд не бере їх до уваги в якості доказів.

Звернення померлого до сімейного лікаря та зазначення в декларації довіреної особи позивача не можуть свідчити про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Аналізуючи показання свідків, допитаних у судовому засіданні, встановлено, що з 22.01.2002 року до жовтня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом та між ними склались відносини, притаманні подружжю, оскільки оточуючі сприймали їх як сім`ю.

Встановлено, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_5 . Дана квартира належить на праві приватної спільної часткової власності по частці ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 22.12.2004 року (а.с. 9),

копією витягу з Державного реєстру правочинів № витягу 529608 від 22.12.2004 року (а.с. 10).

Довідкою виданою Володарською селищною радою від 19.10.2023 року №90 стверджено, що ОСОБА_1 проживала в цивільному шлюбі з загиблим ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 14.02.2001 року по 12.10.2023 року за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 7).

Враховуючи ту обставину, що позивачка зменшила позовні вимоги та просила пункти 2, 3 позовних вимог залишити без розгляду, а пункт 1 про: встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу задовольнити, а відповідачка визнала зменшені позовні вимоги та враховуючи вищезазначені показання свідків і письмові докази, які мітяться в матеріалах цивільної справи, суд погоджується з твердженням ОСОБА_1 стосовно того, що починаючи з 22.01.2002 року та по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 вони проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, інші позовні вимоги суд залишає без розгляду.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України суд вважає витрати по оплаті судового збору залишити за сторонами, які їх понесли.

На підставі викладеного та керуючись ч.2, ч.4 ст.3 СК України, ст. ст. 77, 81, 89, 141, 206, 258, 259, 247, 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності та встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, в період з 22 січня 2002 року до 12 жовтня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_4 , виданий Володарським РВГУ МВС України в Київській області 14.01.2000 року, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Решту позовних вимог залишити без розгляду.

Витрати по оплаті судового збору залишити за сторонами, які їх понесли.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. В. Ткаченко