Номер провадження 2-др/495/12/24
24 травня 2024 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у складі:
головуючого судді Волкової Ю.Ф.,
з участю секретаря судового засідання Мартиненко Т.А.,
Заява про стягнення понесених витрат на правничу допомогу мотивована тим, що 03.01.2024 Акціонерне товариство «ДТЕК Одеські Електромережі» звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості використаної необлікованої електричної енергії у розмірі 38 508 грн 94 коп.
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.04.2024 позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» заборгованість за необліковану електричну енергію у сумі 38 508 грн 94 коп.; також вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору у сумі 2 684 грн.

Згідно з додатного до позову договору №137-ОЕМ про надання правової допомоги від 25.09.2020, правова допомога АТ «ДТЕК Одеські електромережі» надавалась Адвокатським об`єднанням «Перший Радник», 22.12.2023 між сторонами було укладено новий договір про надання правової допомоги, строк дії якого до 31.12.2024. У позовній заяві АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» було заявлено попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і якій очікує понести у зв`язку з розглядом справи, у тому числі витрат на правничу допомогу у сумі 10 000 грн.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Куплун О.Б. правом подачі заперечень не скористались.

Ухвалою суду від 03.05.2024 заяву представника позивача АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» про поновлення строку для подання доказів понесених витрат на правничу допомогу задоволено; розгляд заяви по суті призначити на 09.05.2024, відкладено на 16.05.2024, 24.05.2024.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, продав заяву про розгляд справи без його участі; вимоги заяви підтримав та просив задовольнити.

Відповідач, представник відповідача у судове засідання не з`явились, про дату, час, місце судового розгляду повідомлялись шляхом направлення судових повісток про виклик у судове засідання в електронний кабінет представника адвоката Каплуна О.Б., причини неявки суду невідомі, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Додаткове рішення ухвалено за відсутності учасників справи на підставі частини четвертої статті 270 ЦПК України.

Як встановлено, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.04.2024 позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» заборгованість за необліковану електричну енергію у сумі 38 508 грн 94 коп.; витрати по сплаті судового збору у сумі 2 684 грн.

У позовній заяві представник позивача навів попередній (орієнтований) розмір витрат на правничу допомогу, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи, сума яких складає 10 000 грн. Заявлено про намір подати докази щодо розміру таких витрат в порядку частини восьмої статті 141 ЦПК.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача суду надав: договір про надання правової допомоги №2212-ПД/7074-09 від 22.12.2023, довіреність №64/2024 від 12.03.2024, акт надання послуг № 83-ОЕМ від 26.04.2024.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК).

Частина перша статті 133 ЦПК передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (частина друга статті 141 ЦПК).

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи зазначаються у позові (пункт 9 частини третьої статті 175 ЦПК).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (§ 268 рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) викладено правовий висновок про те, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Представник позивача у акті надання послуг № 83-ОЕМ від 26.04.2024 зазначає: вартість вивчення нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, аналіз судової практики у подібних справах складає 3 000 грн; вартість загальної стратегії дії щодо захисту інтересів Клієнта, підготовка та систематизація доказової бази, складає 2 000 грн; підготовка та подання процесуальних та інших документів правового характеру (позовна заява, інші заяви, клопотання), загальний моніторинг за рухом справи, складає 5 000 грн.

При цьому суд звертає увагу, що предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості вартості необлікованої електричної енергії і вказана категорія спорів є справами незначної складності із сталою судовою практикою. Обсяг поданих представником позивача процесуальних та інших документів правового характеру у цій справі складає лише позовна заява; доказів на підтвердження обґрунтованості віднесення загального моніторингу за рухом справи до виду адвокатської діяльності у розумінні статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» суду не надано.

Окрім того, заявлена сума витрат на правничу допомогу становить 10 000 грн, що складає 26% від заявленої суми позовних вимог. На переконання суду така сума є непропорційною та несправедливою.

Керуючись положеннями частини третьої статті 141 ЦПК України; керуючись принципом дійсності, необхідності, розумності понесених позивачем витрат на правничу допомогу, їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи, суд знаходить необхідним зменшити суму правничої допомоги до 2 000 грн.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

заяву представника Акціонерного Товариства «ДТЕК Одеські електромережі» Колініченка Сергія Миколайовича задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 000 (дві тисячі грн).

У задоволенні решти заяви відмовити.

Копію додаткового рішення направити учасникам справи.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне найменування сторін:

позивач - Акціонерне товариство «ДТЕК Одеські Електромережі», , місцезнаходження: 65031, вулиця М.Боровського, 28-Б, місто Одеса.

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Ю.Ф.Волкова