ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/615/24
Провадження №2/477/746/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Саукової А.А.,

із секретарем судового засідання Крошніної А. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки, в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу № 477/1219/21 виданого 09 липня 2021 року Жовтневим районним судом Миколаївської області.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначив, що за наказом Жовтневого районного суду Миколаївської області від 07.03.2019 року з нього утримують аліменти на користь ОСОБА_3 , на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини та наказом Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09.07.2021 року з нього утримують аліменти на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини заробітку. Утримувані з нього аліменти загалом становлять 50% його заробітку, що перевищує встановлену законом частку.

В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином відповідно до ст. 128, 130 ЦПК України, причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив не подавала.

Ухвалою суду від 12 квітня 2024 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до такого висновку.

Згідно судового наказу № 477/389/19 виданого 07 березня 2019 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі (однієї четвертої) частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 лютого 2019 року і до досягненню дитиною повноліття.

Згідно судового наказу № 477/1219/21 виданого 09 липня 2021 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі (однієї четвертої) частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 червня 2021 року і до досягненню дитиною повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності до частин 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до вимог статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частини перша, третя статті 181 СК України).

Відповідно до ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Такі ж положення містяться у ст. 161 ЦПК України, відповідно до якої судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Отже, зазначеними положеннями передбачено видачу судового наказу з певним обмеженням щодо розміру аліментів, зазначених у одній заяві того з батьків, з яким проживає дитина.

Як вбачається з долучених до позовної заяви копій судових наказів № 477/389/19, виданого 07 березня 2019 року та № 477/1219/21, виданого 09 липня 2021 року, вони винесені за заявами різних заявниць та стосуються утримання дітей, матерями яких є різні жінки. За кожним з наказів стягується аліменти на одну дитину у розмірі, передбаченому ст. 183 СК України та ст. 161 ЦПК України. При цьому норми СК України та ЦПК України не містять обмежень щодо розміру аліментів, які стягуються за кожним окремим судовим наказом, в залежності від черговості або кількості судових наказів.

Крім того, відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Отже, посилання позивача на те, що утримуваний розмір аліментів загалом становить 50 відсотків, що перевищує встановлену законом частку, не грунтується на законі та не є підставою для зменшення аліментів.

Разом з тим, відповідно до ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу про стягнення аліментів боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Обов`язок доказування міститься й в приписах статті 81 ЦПК України.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Позивачем не надано доказів про зміну його матеріального стану, стану здоров`я або інших обставин, які б унеможливлювали сплату аліментів у визначеному розмірі. Сам факт наявності іншої дитини та стягнення на її утримання аліментів не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, визначених на підставі рішення суду та сам по собі не свідчить про погіршення матеріального стану позивача, а зменшення розміру стягнутих аліментів негативно вплине на належне забезпечення дитини, тому в задоволенні позову слід відмовити.

За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статями 258, 259, 263, 265, 279, 280-282, ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

Суддя А.А. Саукова