Справа № 457/885/24
провадження №2/457/193/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Ярова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Позовна заява мотивована тим, що через взаємне непорозуміння їхня сім`я розпалася та сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. Одночасно, просив суд залишити малолітнього сина проживати з ним.

Позивач у судове засідання з`явився, пояснив суду, що вони з відповідачкою не проживають разом, а син проживає разом із ним і перебуває на повному його утриманні. Позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, однак до суду надійшла заява від відповідачки, в якій вона позов визнає та просить розгляд справи проводити у її відсутності.

Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У судовому засіданні встановлено, що сторони 09 листопада 2011 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 228, що стверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 , виданим 09 листопада 2011 року. У сторін у шлюбі народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З позовної заяви встановлено, що їхнішлюбні відносини припинилися, повна відсутність взаєморозуміння, поваги одне до одного. Стали різні погляди на життя, немає розуміння про подальше спільне проживання, не підтримують сімейних стосунків, розділений побут та взагалі фактично проживають окремо більше восьми місяців. Позивач проживаю з своїми батьками та малолітнім сином ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 у своїх батьків. Фактично їхня сім`я припинила своє існування. Шлюб існує лише формально. ОСОБА_2 не має наміру зберегти шлюб, її поведінка по відношенню до сім`ї є повністю байдужою, відсутня любов та повага, не цікавиться розвитком їхнього сина. Перестала брати участь у його вихованні та матеріально не утримує. Такий шлюб суперечить інтересам позивача та інтересам їхнього малолітнього сина, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім`ї неможливе та суперечить інтересам сторін, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивача є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати.

Вирішуючи заяву позивача про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові №200/952/18 від 15 січня 2020 року.

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами.

Зокрема, факт проживання малолітнього сина ОСОБА_4 із позивачем підтверджується актом №14 про фактичне проживання особи від 22.04.2024 року та актом обстеження умов проживання від 30.04.2024 року. Крім того, в матеріалах справи знаходиться копія рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 951 від 27.05.2024 року, яким визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з батьком, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із вказаним, після розірвання шлюбу дитину слід залишити із позивачем, з яким вона на даний час фактично проживає.

Розподіл судових витрат слід вирішити відповідно до ст.141 ЦПК України, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений ним при зверненні з позовною заявою до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції у Львівській області, про, що 09 листопада 2011 року складено відповідний актовий запис № 228 та видано свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 .

Після розірвання шлюбу, малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити проживати разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 для його самостійного виховання та утримання.

Стягнути з ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2422,40 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: В. І. Марчук