Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" квітня 2024 р. м.Житомир

Крольовський районний суд м. Житомира в складі головуючого судді Маслак В.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на суму 46800,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 22.11.2022р. та 16.12.2022р. між ТОВ «ФК «Інвестурм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 25209-11/2022 та кредитний договір № 18969-12/2022.

Кредитні договори укладено шляхом підписанням електронними цифровими підписами позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора.

Між ТОВ «ФК «Інвестурм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 29.06.2023р. та 31.05.2023р. укладено Договори факторингу №29062023 та № 31052023, у відповідності до умов яких ТОВ «ФК «Інвестурм» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права Вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Інвестурм» права Вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 29.06.2023р. до Договору факторингу №29062023 від 29.06.2023р. та Реєстру боржників від 31.05.2023р. до Договору факторингу №31052023 від 31.05.2023р., ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 39000,00 грн., з яких: 10000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 29000,00 грн. заборгованість за відсотками; та в сумі 7800,00 грн., з яких: 2000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 5800,00 грн. заборгованість за відсотками.

Згідно з умовами кредитних договорів, укладених між ТОВ «ФК «Інвестурм» та ОСОБА_1 позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному Договорами. У зв`язку з тим, що відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит у визначені строки, позивач просить вимоги позовної заяви задовольнити.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 21.12.2023р. у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подавав. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами була направлена на адресу відповідача за зареєстрованим місцем проживання, у відповідності до приписів ЦПК України, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду не врученими, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі №921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Позивач стверджує, що 22.11.2022р. та 16.12.2022р. між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори № 25209-11/2022 та № 18969-12/2022, шляхом підписання таких електронним цифровим підписом: W515 та W0143 (а.с. 9-12, 23-26).

Відповідно до умов вказаних договорів, додатку №1 до договорів, паспортів споживчого кредиту, ТОВ «ФК «Інвеструм» надає ОСОБА_1 кредит у розмірі 10000,00 грн. за договором № 25209-11/2022 та у розмірі 2000,00 грн. за договором 18969-12/2022, строк користування яких становить 25 днів, за користування кредитами коштами клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу.

Вбачається, що 31.05.2023р. та 29.06.2023р. між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" (фактор) укладено Договори факторингу № 31052023 та № 29062023, у відповідності до умов яких ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права Вимоги, а ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права Вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 31-33, 17-19).

Витяги з реєстру боржників до договору факторингу №31052023 від 31.05.2023р. та договору факторингу №29062023 від 29.06.2023р. підписано сторонами (а.с. 21, 35).

Відповідно до Витягів з реєстру боржників від 31.05.2023р та 29.06.2023р. до Договорів факторингу №29062023 від 29.06.2023р. та №31052023 від 31.05.2023р., ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 25209-11/2022 в сумі 39000,00 грн. (10000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 29000,00 грн. заборгованість за відсотками) та за кредитним договором № 18969-12/2022 в сумі 7800,00 грн. (2000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 5800,00 грн. заборгованість за відсотками) (а.с. 21, 35).

Положеннями частин 1, 3 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч.1 ст.633 ЦК України).

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Всупереч встановлених вимог Закону України «Про електронну комерцію» суду не надано доказів, що відповідач з метою отримання кредитних коштів зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції - ТОВ «ФК "Інвеструм», ідентифікувався в такій, подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого ТОВ «ФК "Інвеструм» надіслало відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який останній використав для підтвердження підписання кредитного договору.

Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.

Так, відповідно з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, має бути доведеним надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Суду не надано жодного доказу, що свідчить про факт отримання ОСОБА_1 від ТОВ «ФК «Інвестурм» грошових коштів в сумі 10000,00 грн. на виконання умов договору № 25209-11/2022 від 22.11.2022р. та грошових коштів в сумі 2000,00 грн. на виконання умов договору № 18969-12/2022 від 16.12.2022р.

Відповідно до пункту 1.3. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов`язкові для виконання ними.

Згідно пункту 1.13 вказаної Інструкції, під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді. Ця Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів: меморіального ордера; платіжного доручення; платіжної вимоги-доручення; платіжної вимоги; розрахункового чека; інкасового доручення (розпорядження). За однотипними операціями банки можуть складати зведені меморіальні ордери відповідно до вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку з організації операційної діяльності в банках України, і внутрішніх процедур банку.

Доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Таким чином, належним та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку є відповідний платіжний документ, передбачений положеннями Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», та який містить відповідні відмітки про виконання цього платіжного документа банком платника.

Позивачем на підтвердження надання кредитних коштів відповідачу надано розрахунки заборгованості: за кредитним договором № 25209-11/2022 від 22.11.2022р. за період з 29.06.2023р. по 31.10.2023р. на суму 39000,00 грн. та за кредитним договором № 18969-12/2022 від 16.12.2022р. за період з 31.05.2023р. по 31.10.2023р. на суму 7800,00 грн., які не є достатнім доказом виконання ТОВ «ФК «Інвеструм» обов`язку щодо надання ОСОБА_1 кредиту.

Оскільки належних та допустимих доказів підписання відповідачем кредитних договорів, отримання кредитних коштів за кредитними договорами № 25209-11/2022 від 22.11.2022р. та № 18969-12/2022 від 16.12.2022р. суду не надано, в задоволенні позову слід відмовити.

За таких підстав, судові витрати, згідно зі ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача, з урахуванням відмови у задоволенні позову.

Керуючись статтями 4, 12, 81, 141, 258, 265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя В. П. Маслак