РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Полонця С.М.,

секретаря с/з Лукасевич А.Є.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 30264, 18 грн.; стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 91200 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що 11.08.2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Suzuki Grand Vitara, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача, та автомобілем Renault Megane Scenic, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача. В результаті ДТП, автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, а позивачеві, як власнику автомобіля, завдано майнової шкоди. Дана ДТП сталася з вини відповідача, що підтверджується постановою судді Богунського районного суду м. Житомира від 19.10.2023 року по справі № 295/11051/23. У результаті ДТП, автомобілю позивача, який належить йому на праві приватної власності, згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, було завдано технічних пошкоджень, що підтверджується відповідним висновком експерта, відповідно до якого, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача та вартість матеріального збитку, завданого позивачеві, як власнику автомобіля, становить 30264, 18 грн. Крім того, позивачем було здійснено оплату послуг експерта Демешка В.Ю. щодо проведення автотоварознавчої експертизи та складання висновку експерта в розмірі 5721, 65 грн., а також, за послуги СТО для огляду експертом автомобіля 300 грн., за поштові послуги по виклику відповідача на огляд авто експертом 90 грн. Відповідальність відповідача на момент ДТП застрахованою не була. Позивач, також, на момент ДТП не мав полісу обов`язкового страхування, оскільки є учасником бойових дій, що підтверджується копією відповідного посвідчення. Внаслідок неправомірних, незаконних дій відповідача позивачеві, також, було завдано моральної шкоди, яку він оцінює у грошовому еквіваленті у 91200 грн. Позивач пропонував відповідачеві сплатити йому вказані суми, однак, позитивної відповіді на це не отримав.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 11.12.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 29.12.2023 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Куцого Сергія Анатолійовича про заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та необхідність розгляду справи в порядку загального позовного провадження залишено без задоволення.

04.01.2024 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Куций Сергій Анатолійович подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні вказаного вище цивільного позову відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 11.08.2023 року о 08 годині 20 хвилин ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у м. Житомирі по проспекту Миру, 21, під час повороту ліворуч, завчасно не зайняла крайню ліву смугу для повороту ліворуч, здійснивши при цьому поворот ліворуч з середньої смуги, в результаті чого допустила зіткнення з транспортним засобом Suzuki, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вищевказані обставини встановлені постановою судді Богунського районного суду м. Житомира Токарєва А.Г. від 19.10.2023 року по справі № 295/11051/23, що набрала законної сили 31.10.2023 року. Вказаною постановою судді ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави в особі ДСА України судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, як передбачено вимогами ст. 1188 ЦК України. Відповідно до вимог п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» із змінами та доповненнями, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля Suzuki Grand Vitara, д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 21.1. ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Стосовно транспортних засобів, які не беруть участі в дорожньому русі, укладення договору страхування є необов`язковим. Транспортний засіб має відповідати вимогам, передбаченим пунктом 1.7 статті 1 цього Закону, з моменту взяття ним участі в дорожньому русі на території України. Положення цього пункту не поширюється на осіб, які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону.

У свою чергу, згідно п. 1.7. статті 1 вищевказаного закону, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до п. 13.1. статті 13 вказаного вище закону, учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Згідно п .п. а) п. 41.1. ст. 41 даного закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Позивача ОСОБА_1 звільнено від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, на підставі п. 13.1. статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 .

Разом з тим, аналізуючи вищевказані норми закону, можна зробити висновок про те, що керовані особами, яких звільнено від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, на підставі п. 13.1. статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортні засоби, без укладання щодо них договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не відносяться до забезпечених транспортних засобів, у розумінні ст. 1 Закону.

З матеріалів справи не вбачається того, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була забезпечена, як того вимагає Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже, транспортний засіб Suzuki Grand Vitara, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач, не відповідає вимогам п. 1.7. ст. 1 вказаного закону та не є забезпеченим. З огляду на зазначене, МТСБУ не має правових підстав для здійснення відшкодування з фонду захисту потерпілих.

Як зазначено у ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідачем ОСОБА_2 , окрім відзиву на позовну заяву, поданого до суду її представником, не надано жодних доказів на спростування заподіяння шкоди майну позивача, зокрема, не оскаржено постанову про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, як і не надано доказів на спростування інших обставин, зазначених у позовній заяві.

Згідно висновку судового експерта Демешка В.Ю. № 26/09/23 автотоварознавчого дослідження від 03.10.2023 року, ринкова вартість автомобіля Suzuki Grand Vitaга, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на дату огляду - 21.09.2023 року, становить 231 737, 99 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля Suzuki Grand Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на дату огляду - 21.09.2023 року, з урахуванням ПДВ на запасні частини та метизи, становить 68 221, 71 грн. Водночас факт включення або не включення ПДВ до вартості відновлювального ремонту залежить від форми оподаткування суб`єкта господарської діяльності, який надає послуги з проведення відновлювального ремонту та/або продажу запасних частин і матеріалів; вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Suzuki Grand Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на дату огляду - 21.09.2023 року, з урахуванням ПДВ на запасні частини та метизи, становить 30 264, 18 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Suzuki Grand Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в ДТП, що мала місце 11.08.2023 року, станом на дату огляду - 21.09.2023 року, становить 30 264, 18 грн.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме - висновку судового експерта Демешка В.Ю. № 26/09/23 автотоварознавчого дослідження від 03.10.2023 року, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Suzuki Grand Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на дату огляду - 21.09.2023 року, з урахуванням ПДВ на запасні частини та метизи, становить 30 264, 18 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Suzuki Grand Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в ДТП, що мала місце 11.08.2023 року, станом на дату огляду - 21.09.2023 року, становить 30 264, 18 грн.

Суд критично ставиться до наведених представником відповідача у відзиві на позовну заяву обставин з приводу позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, зокрема, що у висновку експерта відсутні відомості, які б свідчили, коли отримані механічні пошкодження, чи отримані вони унаслідок пригоди від 11.08.2023 року до вказаної дати чи додаткові механічні пошкодження утворені після ДТП тощо, адже, як вбачається з копії даного висновку, на вирішення дослідження було поставлено певний визначений ряд запитань, на які судовий експерт надав вичерпну відповідь. Крім того, з копії вказаного висновку вбачається, що зовнішній візуальний огляд та перевірка технічної справності автомобіля проводилися у присутності власника КТЗ ОСОБА_1 та представника учасника ДТП ОСОБА_3 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача розмір матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Suzuki Grand Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_1 ), який становить 30 264, 18 грн., що узгоджується з нормами статті 1192 ЦК України та наданим висновком судового експерта.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна має проводитися особою, яку визнано винною у вчиненні ДТП.

При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг та глибину душевних страждань, їх негативний наслідок, в тому числі і пов`язаний з пошкодженням автомобіля, який належить позивачу на праві власності. Внаслідок ДТП, яка викликала у позивача негативні емоції та пошкодження власного майна, він поніс душевні страждання, у зв`язку з чим був порушений його звичайний спосіб життя, для відновлення якого знадобилися додаткові матеріальні і душевні зусилля, що призвело до вимушених змін в його житті.

З огляду на ту обставину, що внаслідок винних дій водія ОСОБА_2 під час вищезазначеної ДТП, було пошкоджено транспортний засіб позивача, враховуючи характер та обсяг страждань і немайнових втрат, яких зазнав ОСОБА_1 та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, а також, з огляду на обставини ДТП та встановлені судом факти, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди частково в розмірі 3000 грн. 00 коп., що відповідає положенню п. 9 постанови Пленуму Верхового Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Щодо стягнення судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 6 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд ураховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду з позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи. Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Тому сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ. Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (особливо, якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ), не узгоджується із засадами розумності, добросовісності, справедливості та правової визначеності, а також не забезпечує конструкцію передбачуваності застосування процесуальних норм, отже не є такою, що відповідає принципу верховенства права.

Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22.

У матеріалах справи міститься копія договору про організацію взаємовідносин при проведенні оцінки майна від 14 вересня 2023 року, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 ; копія акту виконаних робіт від 03.10.2023 року, де вартість наданих послуг за домовленістю складає 5500, 00 грн.; копія рахунку № 26/09/23 від 21 вересня 2023 року на суму 5500, 00 грн.; копія квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки про сплату наданих послуг з оцінки КТЗ Suzuki Grand Vitara, д.н.з. НОМЕР_1 на суму 5500, 00 грн. + комісія в розмірі 221, 65 грн., а разом 5721, 65 грн., долучені до копії висновку судового експерта Демешка В.Ю. № 26/09/23 автотоварознавчого дослідження від 03.10.2023 року.

Крім того, у матеріалах справи міститься копія експрес-накладної Нова Пошта від 13.09.2023 року, оголошеною вартістю 200 грн. (запрошення на оцінку пошкодження автомобіля держ. номер НОМЕР_1 , де відправником значиться ОСОБА_1 , а одержувачем ОСОБА_2 , та копія фіскального чеку на переказ коштів від 13.09.2023 року (сплата за товари/послуги ТОВ «Нова Пошта») на суму 90, 00 грн.; копія акту виконаних робіт №АІ-00000427 від 21.09.2023 року, де виконавцем значиться Товариство з обмеженою відповідальністю «Житомир Авто Інтернешнл», замовником ОСОБА_1 , найменування робіт огляд після ДТП, на загальну суму з ПДВ 300, 00 грн., та копія чеку від 21.09.2023 року про оплату даних послуг на суму 300, 00 грн.

Суд відносить вказані вище витрати до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема -пов`язаних із проведенням експертизи, окрім комісії в розмірі 221, 65 грн., яка не відноситься до вказаних витрат, а тому підлягає до часткового задоволення вимога позивача про стягнення даних витрат у розмірі 5890, 00 грн.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також, розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем до позовної заяви додано копію договору (угоди) про надання правничої допомоги № 02/11/1 від 02 листопада 2023 року, укладеного між адвокатом Грабчуком Олександром Васильовичем та Терпяком Петром Юрійовичем; копію додатку № 1 Договору (угоди) про надання правничої допомоги № 02/11/1 від 02 листопада 2023 року, з якого вбачається, що вартість надання правничої допомоги за вказаним вище договором становить 16000 грн., вказану суму 16000 грн. клієнт оплатив адвокату у момент підписання даного додатку, тобто 02.11.2023 року, даний додаток вважається документом, що підтверджує сплату клієнтом адвокату грошових коштів, законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також, не встановлено форму такого документ; попередній (орієнтовний) розрахунок суми понесених судових витрат, пов`язаних з розглядом справи на момент подачі позовної заяви, з якого слідує, що до витрат на професійну правничу допомогу адвокат відніс наступні витрати: правнича допомога (комплексна) адвоката Грабчука О.В. клієнту Терпяку П.Ю. по юридичному аналізу ситуації за фактом ДТП 11.08.2023 року в м. Житомирі по просп. Миру, 21; ознайомленню з матеріалами справи № 295/11051/23; складанню позовної заяви про стягнення шкоди, в результаті вказаної ДТП; представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції. Вартість даних витрат, згідно вказаного раніше розрахунку, складає 16000 грн.

Суд не бере до уваги попередній (орієнтовний) розрахунок суми понесених судових витрат, пов`язаних з розглядом справи на момент подачі позовної заяви у частині витрат на професійну правничу допомогу, оскільки даний документ не є тотожним з поняттям детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як це передбачено ч. 3 ст. 137 ЦПК України. Зокрема, у наданому позивачем розрахунку немає відомостей про те, скільки вартує кожен вид юридичних послуг, які було надано, та скільки часу на це затрачено адвокатом. Тим паче, враховуючи те, що дана справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, то така послуга, як представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції, взагалі не може бути взята судом до уваги, оскільки позивачем детально не описано, що саме вкладає адвокат у даному випадку у це поняття.

Крім того, суд критично ставиться до наданої позивачем копії додатку № 1 Договору (угоди) про надання правничої допомоги № 02/11/1 від 02 листопада 2023 року, як до документа, що свідчить про оплату гонорару адвоката, та вважає, що позивачем не надано документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлених у встановленому законом порядку, якими можуть бути квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також, критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи та часом, витраченим представником позивача на надання правничої допомоги.

Судом враховано категорію та невелику складність даної справи, що не потребує додаткового правового аналізу з боку адвоката для складання документів та формування правової позиції у справі, зміст заявлених позивачем позовних вимог, предмет спору.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд приймає до уваги вищенаведене, а також конкретні обставини справи, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000, 00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 77, 78, 80, 81, 82, 133, 137, 139, 141, 259, 263, 265, 279 ЦПК України, ст. ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 30264 грн. 18 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 3000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані із проведенням експертизи, в розмірі 5890 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. 00 коп.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1108 грн. 96 коп.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя: