Справа № 127/9929/24
Провадження № 2/127/1207/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Дернової В.В., секретаря Бабкіної К.В., розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Позивач ОСОБА_1 просила розірвати шлюб, укладений 19.02.1978 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , запис № 4; визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 ; визнати в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на частку квартири АДРЕСА_1 , мотивуючи позовні вимоги тим, що кооперативну квартиру АДРЕСА_1 було набуто у шлюбі з відповідачем.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2024 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2024 року було витребувано від Вінницького міського суду Вінницької області для огляду у судовому засіданні матеріали цивільної справи № 127/28072/23 за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права власності; витребувано від КП "ВМБТІ" для огляду у судовому засіданні інвентаризаційну справу на квартиру АДРЕСА_1 .

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кундеус С.І. у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві; судові витрати просив залишити за позивачем.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав повністю (і у частині розірвання шлюбу, і у частині поділу майна подружжя).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, враховуючи визнання ОСОБА_2 позову, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання; обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

19.02.1978 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб Селищенською сільською радою Тиврівського району Вінницької області за актовим записом № 4, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 19 лютого 1978 року (а.с. 6).

Примирення між подружжям неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Отже, з 19.02.1978 року до теперішнього часу сторони перебували у шлюбі (згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від року у справі № 127/28072/23 за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права власності було визнано за ОСОБА_2 право власності на двохкімнатну квартиру, загальною площею 52,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набрало законної сили 13.01.2024 року, у апеляційному порядку не оскаржувалося.

Так, вказаним судовим рішенням встановлено, що на підставі рішення Виконкому Вінницької міської ради народних депутатів від 31.03.1986 року № 156 було проведено реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_3 за Житлово будівельним кооперативом «Глобус» згідно акту прийомки від 31.03.1986 року; ОСОБА_2 , який у період з 15.09.1980 року до 13.06.1986 року працював в ДП «Поділлягеодезкартографія» на посаді столяра було виділено місце в ЖБК «Глобус» на заселення кооперативної 2-х кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 52,6 кв.м.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав самостійного заробітку; вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, вважається їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, під час шлюбу сторін, було набуто нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

При цьому, та обставина, що спірне нерухоме майно підлягає поділу між подружжям, була визнана відповідачем ОСОБА_2 (чоловіком), а тому в силу вимог ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч.1 ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Таким чином, позов підлягає задоволенню , а саме слід розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 19.02.1978 року Селищенською сільською радою Тиврівського району Вінницької області, за актовим записом № 4; визнати двокімнатну квартиру, загальною площею 52,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на частку двокімнатної квартири, загальною площею 52,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 .

Судові витрати сторона позивача просила залишити за нею.

На підставі викладеного та керуючись ст. 13, 81, 82, 141, 200, 206, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. 60, 70, 71, 104, 105, 112, 114 СК України, ст. 368, 372 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 19.02.1978 року Селищенською сільською радою Тиврівського району Вінницької області, за актовим записом № 4

Визнатидвокімнатну квартиру, загальною площею 52,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на частку двокімнатної квартири, загальною площею 52,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 )

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 )

Повний текст судового рішення складено 12.06.2024 року.

Суддя