Справа № 740/6147/24
Провадження № 2/740/1753/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок,

встановив:

Позивачі 14.10.2024 через представника адвоката Семенка В.І. звернулися до суду із позовом, в якому просять визнати за кожною з них по 1/5 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Позов аргументують тим, що вказаний житловий будинок мав статус колгоспного двору і станом на 15 квітня 1991 року в будинку були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Таким чином, частка кожного члена колгоспного двору складала по 1/5.

До 2011 року право власності на житловий будинок зареєстровано не було.

14.01.2011 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Вікторівської сільської ради Ніжинського району, право власності на спірний будинок було зареєстровано за: ОСОБА_1 (1/5 частка), ОСОБА_7 (1/5 частка), ОСОБА_2 (1/5 частка).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 .

Спадщину після ОСОБА_4 прийняв її син ОСОБА_3 , таким чином останній став фактичним власником 2/5 часток житлового будинку АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .

Спадщину після його смерті прийняли позивачки, як спадкоємці за законом першої черги, на день смерті ОСОБА_3 були зареєстровані з ним за однією адресою, звернулися до нотаріуса із відповідними заявами. Проте у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, нотаріусом відмовлено у оформленні їх спадкових прав на частки будинку.

Ухвалою судді 16.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі.

Учасники справи у підготовче судове засідання не з`явились.

Представник позивачок адвокат Семенок В.І. подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності його і позивачок та підтримку позову.

Представник відповідача Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та визнання позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області від 04.10.2024 за №130/16/4-15, станом на 15.04.1991 у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , мешкали: ОСОБА_4 голова двору, ОСОБА_3 син, ОСОБА_1 невістка, ОСОБА_8 внука, ОСОБА_6 - внука (а.с. 22).

Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність».

Таким чином, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/5 частці кожен.

ОСОБА_1 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зареєстрували право власності на належні їм по 1/5 частці вказаного житлового будинку, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.01.2011 та витягом про державну реєстрацію прав № 28676590 від 14.01.2011 (а.с. 17-18).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

Спадщину після померлої, відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, прийняв її син ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги, який фактично проживав на час відкриття спадщини, фактично вступив в управління та володіння всім спадковим майном. Вказане підтверджується довідкою Вікторівського старостинського округу Лосинівської селищної ради Ніжинського району від 25.09.2024 № 124/16/4-15 (а.с. 23).

Згідно відповіді з Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 30.10.2024 № 3100/01-17, спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 Ніжинською районною нотаріальною конторою не заводилась.

Таким чином, ОСОБА_3 став фактичним власником 2/5 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 10).

Згідно матеріалів спадкової справи № 52/2024, спадщину після померлого прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 24-31).

Проте відповідно до копії постанови приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Бублика В.М. від 02.10.2024, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності спадкодавця на частку у будинку.

У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною (ч. 1, 5 ст. 1273 ЦК України).

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна.

Таким чином, оскільки спадкодавцю ОСОБА_3 за життя фактично належали 2/5 частки житлового будинку АДРЕСА_1 (1/5 як члену колгоспного двору та 1/5 в порядку спадкування після померлої матері ОСОБА_4 ), проте відсутні правовстановлюючі документи з визначенням його частки, у зв`язку з належністю спірного будинку до категорії «колгоспний двір», позивачі, як спадкоємці за законом, позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку шляхом звернення до нотаріуса, а тому їх права підлягають судовому захисту шляхом визнання за ними права власності в порядку спадкування.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/5 частці у праві власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 200, 263 - 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 1/5 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на 1/5 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Карпусь