Справа № 291/666/24
Ружинський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 червня 2024 року
Ружинський районний суд Житомирської області в складі головуючої
судді Митюк О.В.,
за участю секретаря Колесник Р.Ю.,
розглянувши заяву боржника ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Ружинським районним судом Житомирської області 09.05.2024 року у справі за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за розподіл природного газу у розмірі 1395, 01 грн.,-
в с т а н о в и в:
04.06.2024 року боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати вищевказаний судовий наказ.
На обґрунтування вимог заяви вказав, що 09 травня 2024 року Ружинським районним судом Житомирської області у цивільній справі №291/460/24 видано судовий наказ, за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за розподіл природного газу у розмірі 1395, 01 грн. та судового збору в сумі 302 грн. 80 коп.
Вважає, що наказ підлягає скасуванню, оскільки: він не є споживачем послуг стягувача, стягувач помилково вважає його споживачем його послуг та не надав фактичних документальних доказів того, що він йому дійсно ці послуги надав, а він їх прийняв добровільно на договірних взаємовигідних умовах. Також стягувач не надав письмово підписаної ним заяви приєднання до публічного договору, але насильно бездоказово вважає його споживачнм його послуг.
Також стягувач безпідставно і незаконно використовує особовий рахунок іншої компанії за оплату за його послуги.
Відповідно до законодавства, послуга з постачання та послуга розподілу природного газу- абсолютно окремі послуги, що надаються окремими суб`єктами господарювання.
Відтак, використання TOB «Газорозподільні мережі України» Житомирська філія особового рахунку іншої компанії, який призначений для сплати за послугу з постачання природного газу - є протиправним.
Стягувач вводить суд в оману, коли видає бажане за дійсність і стосовно розподілу природного газу, адже газ відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про нафту і газ» - корисна копалина, яка являє собою суміш вуглеводнів та невуглеводневих компонентів, перебуває у газоподібному стані за стандартних умов (тиску 760 мм ртутного стовпа і температури 20 град. С) і є товарною продукцією. Природний газ, нафтовий (попутний) газ, газ (метан) вугільних родовищ та газ сланцевих товщ, газ колекторів щільних порід, газ центрально-басейнового типу (далі - природний газ) відповідно до пункту 31 частини 1 статті 1 Закону 1 - Суміш вуглеводнів та невуглеводневих компонентів, що перебуває у газоподібному стані за стандартних умов (тиск - 760 міліметрів ртутного стовпа і температура - 20 градусів за Цельсієм) і є товарною продукцією відповідно до пункту 31 частини 1 статті 1 Закону 1- є природним газом, нафтовим (попутним) газом, газом (метан) вугільних родовищ та газом сланцевих товщ, газом колекторів щільних порід, газом центрально-басейнового типу (далі - природний газ).
З наведеного випливає, що газ і природний газ - це одна і та ж суміш 3 наведеного випливає, що газ і природний газ - це одна і та ж суміш вуглеводнів та невуглеводневих компонентів, перебуває у газоподібному стані за стандартних умов (тиску 760 мм ртутного стовпа і температури 20 град).
Газоподібне паливо відповідно до абзацу 7 пункту 6 Технічного регламенту приладів, що працюють на газоподібного паливі (затверджено постановою КАБІНЕТУ МІНІСТРІВ УКРАНИ від 04.07.2020 року № 814) - будь-яке паливо, яке за температури 15°С і під тиском 1 бар (750, 062 мм ртутного стовпа) перебуває в газоподібному стані, до якого, зокрема, входить коксовий, доменний, генераторний, світильний тощо гази.
З наведеного випливає, що газоподібне паливо за фізико-хімічними показниками та своєю природою не є природним газом.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви боржника та скасування судового наказу, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до п.п. 4, 5 ч.1 ст. 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23.12.2012 наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.
Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто, в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.
Таким чином, заява про скасування судового наказу ОСОБА_1 є обґрунтованою, підстав для відмови у її задоволенні немає.
У разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому ст. 444 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, відсутність підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, останній підлягає скасуванню.
Щодо вимоги заявника про те, щоб судові витрати покласти на стягувача, суд зазначає наступне.
Стаття 7 Закону України «Про судовий збір` містить вичерпний перелік підстав для повернення судового збору.
Положенняст.164 ЦПК України не передбачає порядку розподілу судових витрат, а саме судового збору за подачу заяви про скасування судового наказу. Частина друга вказаної статті передбачає лише можливість врахування суми судового збору, сплаченої за видачу судового наказу, до суми судового збору, яка має бути сплачена стягувачем при зверненні до суду в порядку позовного провадження.
Крім того норми ст.171 ЦПК України також не передбачають відшкодування судових витрат на користь особи, яка звернулась до суду із заявою про скасування судового наказу, в тому числі за рахунок стягувача.
Суд зазначає, що в разі скасування судового наказу, стягувач має право звернутись до суду з позовом про стягнення з боржника відповідних витрат, а тому при скасуванні судового наказу розподіл судових витрат не здійснюється.
Оскільки ст.141 ЦПК України регулює питання розподілу судових витрат в позовному провадженні, а нормами розділу ІІ ЦПК України не передбачено стягнення із стягувача на користь боржника судового збору, сплаченого при поданні заяви про скасування судового наказу у разі її задоволення, то сплачений судовий збір не підлягає стягненню на користь боржника.
З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що у стягненні судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу, слід відмовити, тому що відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню лише на користь заявника, який звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, шляхом зарахування такого до судового збору, сплаченого у разі пред`явлення ним позову до боржника. Водночас чинним процесуальним законодавством не передбачено відшкодування боржнику судових витрат у виді судового збору, сплаченого за подання заяви про скасування судового наказу.
Керуючись статтями 164, 170,171,258, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України,-

У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу задовольнити.
Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» його право звернутися до суду із вказаними у заяві про видачу судового наказу вимогами в порядку спрощеного позовного повадження.
У задоволенні решти вимог заявника відмовити.
Копію ухвали направити сторонам.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О. В. Митюк.