Справа № 372/6041/23
Провадження № 2-528/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Висоцької Г.В.,

за участю секретаря Куник О.В.,

представника органу опіки та піклування Кучерук О.В.,

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника відповідачки ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку позовного провадження в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Козинської селищної ради Обухівського району Київської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В

Орган опіки та піклування Козинської селищної ради Обухівського району Київської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідачі є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батьки дітей за місцем проживання характеризуються негативно, ведуть антигромадський спосіб життя, зловживають алкогольними напоями, офіційно не працюють. Відповідачі мають низький соціальний рівень, свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх дітей, життям та здоров`ям не цікавляться, успіхами розвитку дітей не переймаються. Також, відповідачі не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до їхнього внутрішнього світу, не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі. У вересні 2021 року дітей взято на облік як таких, що опинились у складних життєвих обставинах.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 29.12.2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

25.03.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник органу опіки та піклування Козинської селищної ради Обухівського району Київської області в судовому засіданні позовні вимоги про підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити.

Відповідачі та їх представник - адвокат Івахненко В.А. позовні вимоги не визнали в повному обсязі, заперечили щодо позовних вимог позивача, зазначили, що відповідно відповідачка ОСОБА_7 алкогольними напоями не зловживає, в спілкуванні ввічлива, скарг, заяв, претензій зі сторони сусідів не надходило, на наркологічні та психіатричні захворювання не страждає. На даний час відпали причини, які перешкоджали належному вихованню та утриманню дітей. Відповідач ОСОБА_2 працевлаштований, отримує заробітну плату на рівні 12 000 грн., відповідачка ОСОБА_7 займається працевлаштуванням, пройшла медичний огляд та успішно справилася із випробувальним терміном. Відповідачі за рекомендацією судді відвідують психолога та стали на облік осіб, які потребують соціального супроводу. Крім того, відповідачі зобов`язалися виховувати своїх дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї, родини, піклуватись про їх здоров`я, їх фізичний, духовний і моральний розвиток.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представниці позивача, відповідачів та її представника, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких в інтересах малолітніх дітей звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 про, що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 04 вересня 2021 року (повторно), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 14 вересня 2021 року (повторно) та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 14 вересня 2021 року (повторно).

Як зазначено у позові, відповідачі мають низький соціальний рівень, свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх дітей, життям та здоров`ям не цікавиться, успіхами розвитку дітей не переймаються. Не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до їхнього внутрішнього світу, не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі.

З вересня 2021 року наказами Служби у справах дітей Козинської селищної ради Обухівського району Київської області №48, №49, №50, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було взято на облік, як дітей, що опинилась у складних життєвих обставинах.

З вересня 2021 року наказами Служби у справах дітей Козинської селищної ради Обухівського району Київської області №48, №49, №50, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було взято на облік, як дітей, що опинилась у складних життєвих обставинах.

Як зазначила представниця позивача у судовому засіданні, ОСОБА_8 та ОСОБА_1 ведуть асоціальний спосіб життя, не мають постійного місця роботи та джерел доходів, зловживають алкогольними напоями, не надають належної уваги вихованню своїх дітей, діти не доглянуті, голодні, брудні та занедбані.

17 жовтня 2023 року до служби у справах дітей Козинської селищної ради надійшов лист-звернення від директора Козинського ліцею Козинської селищної ради, про те, що 16.10.2023 року ОСОБА_9 учень 6-Б класу, ОСОБА_10 учень 6-В класу, були відсутні в ліцеї, причини відсутності дітей не відомі.

10 листопада 2023 року до служби у справах дітей Козинської селищної ради надійшла інформація щодо вчинення сексуального насильства за участю малолітніх дітей ОСОБА_11 .

Службою невідкладно направлено повідомлення щодо вчинення розбещення та/або насильства над дитиною керівнику Обухівської окружної прокуратури (вих. №2292/09-06/13-2023 від 13.11.2023) та начальнику Обухівського РУП ГУНП в Київській області (вих. №01-02/445).

Того ж дня до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення.

10 листопада 2023 року під час спільного виїзду спеціалістів служби у справах дітей та інспектора СІОП ВП Обухівського РУП ГУНП в Київській області до родин, що перебувають на обліку, як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах виявлено дітей, які перебували в неналежних умовах за своїм місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Так, в кухні-веранді на столі виявлено брудний посуд та застарілі залишки продуктів. В кімнатах брудно не прибрано особисті речі розкидані по кутках кімнат, ліжках та стільцях. На прибудинковій території розміщені передньою використані будівельні матеріали, рейки, дерев`яні дошки, залишки цегли тощо.

Відповідно до інформації Інспектора СЮП ВП Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП, у зв`язку із невиконанням останнього своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до інформації Інспектора СЮП ВП Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , притягнута до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП від 07.11.2023, окрім цього остання раніше притягувалась до відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП від 04.04.2023 та 04.10.2020 у зв`язку з невиконанням останнього своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 за рішенням виконавчого комітету Козинської селищної ради від 10 листопада 2023 року №1, службою у справах дітей Козинської селищної ради Обухівського району Київської області вилучено дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 у батьків - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Під час розгляду справи, позивачем подано до суду рішення Виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області №10 від 20.11.2023 року про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відносно їх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається з позову, на підтвердження своїх позовних вимог, сторона позивача, як доказами, обмежилась: копіями свідоцтва про народження дітей, висновком органу опіки та піклування, копіями актів обстеження умов проживання, копія ми характеристик.

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Підстави позбавлення батьківських прав, передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини (пункти 1)-6) частини першої статті 164 СК України).

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) зазначено, що: «ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18) вказано, що: «позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100)».

Суд зауважує, що розгляд справи здійснюється не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша, третя статті 13 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Під час розгляду справи по суті, суд рекомендував відповідачам навідати дітей, облаштувати належні умови для проживання дітей, відвідати психолога, пройти лікування від алкогольної залежності, та позивача обстежити умови проживання відповідачів.

Відповідачем ОСОБА_2 подано до суду довідку з місця роботи, що підтверджує його офіційне працевлаштування та розмір заробітної плати на рівні 12 000 грн.

Відповідачкою ОСОБА_1 подано до суду довідку від лікаря-нарколога проте, що остання на обліку у лікаря-нарколога не перебуває та за допомогою не зверталась, також відповідачка в даний час перебуває в процесі працевлаштування, здійснила медичний огляд, успішно пройшла випробувальний термін в закладі громадського харчування.

Також органом опіки та піклування в травні 2024 року здійснено огляд умов проживання за адресою проживання відповідачів та констатовано поліпшення життєвих умов порівняно із попередніми оглядами, дотримання чистоти та порядку, подолання безладу в приміщенні. Незважаючи на те, що умови проживання в повній мірі не відповідають комфортним для дітей, проте суд не може залишити без уваги намагання відповідачів докласти зусиль в межах їх фінансових можливостей для покращення життя дітей.

Відповідачка ОСОБА_1 також навідала дітей в травні 2024 року в соціальному закладі, в який вони передані після відібрання дітей, докази чого подані суду у вигляді сімейних фотографій. Суд також приймає до уваги пояснення представника відповідачки про достатню складну логістику для відвідування дітей в Переяслав -Хмельницькому, що не могло не виплинути на кількість візитів батьків до дітей.

Як прояв росту самосвідомості відповідачів, як батьків, суд розцінює їх звернення до психологу та відвідування тільки в травні 2024 року 4 рази.

Щодо посилань представника позивача на факти вчинення одним із дітей дій, які мають прояви сексуального насильства відносно інших дітей, суд не може оцінити ступінь провини відповідачів в цих подіях через недостатність поданих доказів.

Аналізуючи спірні правовідносини судом установлено, що позивач має сенс, стверджуючи про певну неналежність виконання відповідачами своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей.

У постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 643/7876/18 зазначено, що, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що в даний час у вказаному спорі позбавлення батьківських прав відповідачів ще не є єдиним та безумовним способом вирішення ситуації, яка склалася в стосунках батьків та дітей.

Окрім цього, на окрему увагу заслуговують й активні дії відповідачів, які спрямовані на заперечення проти цього позову, залучення представника, належне виконання процесуальних обов`язків, яке проявилося у добросовісній явці у всі призначені судові засідання, виконання рекомендацій суду та представника органу опіки та піклування. Тобто, самі по собі ці дії свідчать про наявність у відповідачів бажання возз`єднатися із дітьми та займатися їхнім вихованням.

Суд зазначає, що надані позивачем в обґрунтування позовних вимог докази достатньо та безумовно не підтверджують необхідність позбавлення відповідачів батьківських прав згідно пункту 2 частини першої статті 164 СК України.

З наявних матеріалів справи неможливо встановити факт ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків, напроти під час допиту в судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 довела свою обізнаність життям дітей, особливостями їх характеру. Вказана інформація на переконання суду свідчить про прояв щирої зацікавленості життям своїх дітей.

Висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Української міської ради від 20.11.2023 року № 10, згідно якого було визнано за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав відносно дітей, має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду.

Доводи позову щодо зловживання відповідачами спиртними напоями, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки належних доказів матеріали справи не містять, напроти відповідачкою ОСОБА_1 надана довідка про відсутність її на обліку у лікаря-нарколога.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідачів, яке є наслідком ухилення від виконання ними батьківських обов`язків, в тій мірі, яка потребує позбавлення батьківських прав, є недоведеним в цьому судовому провадженні.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, суд вважає за доцільне відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, оскільки обставини, викладені в позові є не доведеними.

Разом з цим, зважаючи на обставини які стали підставою для подачі даного позову, суд вважає за необхідне зобов`язати Орган опіки та піклування Козинської селищної ради Обухівського району Київської області здійснювати нагляд за виконанням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Органу опіки та піклування Козинської селищної ради Обухівського району Київської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей залишити без задоволення.

Зобов`язати Орган опіки та піклування Козинської селищної ради Обухівського району Київської області здійснювати нагляд за виконанням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В.Висоцька