Провадження № 2/127/3456/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Бойко В.М.,

при секретарі Поперечної А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтранс Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» суму заборгованості у розмірі 44 925,00 грн., інфляційні втрати - 15 588,98 грн., та 3% річних 3 001,97 грн., а також судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що що 17.02.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем ТОВ «Авентус Україна» відповідно до Правил надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом №53-ОД від 16 січня 2020 року, був укладений електронний договір №3681577 про надання споживчого кредиту. Відповідно до договору відповідачці було надано кредит у розмірі 15 000 грн. 00 коп. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , строком на 30 днів тобто до 04.03.2021 року, який може бути продовжений (автопролонгація), зі сплатою процентів в розмірі 1,90% в день.

13.09.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу № 13/09/2021. У свою чергу, 17.08.2023 року між ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 17/08/23-Ф, відповідно до якого останній набув права грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором в розмірі 44 925 грн 00 коп., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 15 000 грн 00 коп., сума заборгованості за відсотками 29 925 грн 00 коп. Вказана сума заборгованості не погашена ні на рахунок попереднього кредитора, ні на рахунок позивача, а тому позивач, керуючись ст. 610-612, 625, 1049 ЦК України, звернувся до суду та окрім тіла кредиту та відсотків за користування кредитом також просить стягнути з відповідача інфляційні витрати 15 588 грн 98 коп. та три відсотки річних 3 001 грн 97 коп.

Ухвалою суду від 05.09.2023 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) осіб, з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

20.09.2023 року на адресу суду від представника відповідачки ОСОБА_2 надішов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник вказав, що відповідачка позовні вимоги не визнає, з наступних підстав. Зазначив, що жодних доказів перерахування ТОВ «Авентус Україна» грошових коштів на рахунок відповідачки та їх суму суду не надано, а довідка ТОВ «ФК «Контрактовий дім» не є належним доказом перерахування грошових коштів та надання кредиту відповідачці, оскільки не є первинним документом в силу ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Крім того, з договору про надання фінансового кредиту вбачається, що строк надання кредиту становить 15 днів з відсотковою ставкою 1,9% за одну добу, а тому нарахування відповідачці відсотків за користування коштами на підставі ст.1048 ЦК України після спливу 15-ти денного строку є незаконним. Додатково зазначив, що до позовної заяви не додано а ні реєтру боржників додоговору факторингу №13/09/2021 року, а ні витягу з реєстру боржників, що унеможливлює встановлення факту передавання вимоги до відповідачки за договором про надання спожиавчого кредиту №3681577 ві 17.02.2021 року. Враховуючи вищевикладене, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, відмовити у задоволенні стягненні судових витрат, та у свою чергу стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн.

У свою чергу, 02.10.2023 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив, у якій представник вказав, що з доводами відповідача позивач не погоджується та вважає їх таким, що не відповідають дійсності. Вказав, що кредитний договір який був укладений між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Вказав,що переказ коштів виданих в рамках кредитного договору здійснена шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , які відповідачка особисто вказала в заяві на отримання кредиту. Крім того, наголосив, що платіжна картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента. 04.03.2021 року відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредитних коштів та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись п.4.3 Кредитного договору його було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 днів. Крім того, додав, що позивач як кредитор вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляцій цих нарахувань та процентів річних до повного виконання. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 17.10.2023 року було витребувано докази по справі.

10.0.12024 року від представника позивача ОСОБА_3 було подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач відмовився від частини стягнення заборгованості, та просив стягнути з відповідачки суму заборгованості в розмірі 44 925,00 грн., інфляційні втрати - 2 791,76 грн., а також3% річних - 978,50, всього 48 695,26 грн. Крім того, стягнути судові витрати, а саме 2 147,20 грн.судового збору та витрати на правову допомогу 10 000,00 грн.

Дана заяву судом прийнята.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з`явився, в матеріалах справи наявна заяву про розгялд справи у його відсутність.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надіслала електронне звернення в якому вказала, що дійсно нею було взято кредит у сумі 15 000,00 грн. і він прологнговувався. Наразі вона виплачує кредит, але сума заборгованості у розмірі 75 000,00 грн. занадто велика.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

17.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», яке є фінансовою установою, та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір № 3681577 про надання споживчого кредиту (а.с.54-57).

Згідно з п.п. 1.3, 1.4, 1.5 договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 15 000 грн 00 коп., строк кредиту - 15 днів, тип процентної ставки фіксована 1,90%.

До відповідача ОСОБА_1 була застосована лише стандартна процентна ставка (1,90 % в день).

Згідно з п. 2.1. договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.

Як вбачається з Листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 13.11.2023 року 17.02.2021 року товариством успішно здійснено переказ коштів за платіжною операцією №913019239 на картковий рахунок НОМЕР_1 з призначенням оптежу «видача кредиту №3681577 ОСОБА_1 на суму 15 000,00 грн (а.с.117).

Отже, ТОВ «Авентус Україна» було у повному обсязі виконано своє зобов`язання за спірним договором.

Відповідно до п. 3.1. договору, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто методом «факт/факт».

Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 цього Договору (п. 1.4. Договору).

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що строк кредиту може бути продовжено: 1) за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п. 1.4 Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п.п. 4.2 (п.п.4.2.1-4.3.2) договору або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 (п.п.4.3.1-4.3.2) договору.

Згідно з п. 4.3.1 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожний раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4 договору; тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Оскільки у відповідачки ОСОБА_1 була наявна заборгованість за кредитом, то кредитний договір автопролонговувався на підставі п.4.3 договору, а строк кредиту продовжувався на 90 календарних днів поспіль.

Отже, строк користування кредитом становив 120 календарних днів.

13.09.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Українські фінансоі операції» було укладено договір факторингу №13/09/2021, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступив право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Українські фінансоі операції» за договорами кредиту, в тому числі і за договором № 3681577 про надання споживчого кредиту від 17.02.2021 року, укладеним з ОСОБА_1 (а.с.33-37).

17.08.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №17-08/23-Ф, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступив право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» за договорами кредиту, в тому числі і за договором № 3681577 про надання споживчого кредиту від 17.02.2021 року, укладеним з ОСОБА_1 (а.с.38-41).

Відповідно до п. 1.2 договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору.

17.08.2023 року сторони договору факторингу підписали акт прийому-передачі реєстрів боржників до договору факторингу №17-08/23-Ф від 17.08.2023 року та скріпили своїми печатками. (а.с.41 зворот).

Договір є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Доказів про неправомірність цього договору матеріали справи не містять.

У разі неспростування презумпції правомірності договорів всі права, набуті сторонами правочинів за ними, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Отже внаслідок укладення вказаного договору відбулася зміна кредитора, а саме ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 .

Відповідно до наданого розрахунку заборгованість відповідачки за договором №3681577 від 17.02.2021 року становить 44 925 грн 00 коп., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 15 000 грн 00 коп., сума заборгованості за відсотками 29 925 грн 00 коп. (а.с.48-52).

Суд погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та відсотками, які нараховані в межах строку договору. Дана сума заборгованості встановлена судом на підставі наданих доказів, а тому підлягає стягненню.

Крім того, суд враховує, що позивачем було зменшено суму інфляційних втрат 2 791,75 грн., та 35 річних 978,50 грн., які також підлягають стягненню з відповідачки.

Окрім того, згідно положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2 147,20 грн судового збору.

Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що ч.1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26.02.2015у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30.03.2004у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.01.2014у справі «East|WestAlianceLimited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 в справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд повинен оцінити витрати сторони у справі на оплату правничої допомоги у сукупності з критеріями, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини, ураховуючи реальні обставини їх понесення та необхідності таких трат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 та ч.8 ст.141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 в справі №925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 в справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 у справі № 554/2586/ 16-ц.

Як слідує з матеріалів цієї справи позивач в підтвердження витрат на правничу допомогу надав договір про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10.07.2023 року, звіт про надання правової допомоги від 31.07.2023 року на суму 10 000,00 грн, рахунок на оплату по замовленню №683/28/07 від 28.07.2023 року.

Надаючи оцінку наданим доказам суд зважає, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб, а тому, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 5000,00 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, клопотання представника відповідачки про стягнення витрат на правову допомогу понесених стороною відповідача не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 527, 530, 536, 610-611, 625, 628, 629, 634, 638, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст. 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ТОВ "ФК "Фінтраст Україна", , суму заборгованості в розмірі 48 695 (сорок вісім тисяч шістсот дев`яносто п`ять) гривень 26 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ТОВ "ФК "Фінтраст Україна", , витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про стягнення витра на правову допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ТОВ "ФК "Фінтраст Україна", код ЄДРПОУ - 44559822, адреса: м.Київ, вул.Загородня, буд.15, буд.118/2.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 06.06.2024 року.

Суддя: