РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3147/19

03 січня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Олійника П. В.

з участю секретаря Зберун К. Ф.

за участю позивача ОСОБА_1 , представників позивачів ОСОБА_2 ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_4 , представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, про скасування запису про державну реєстрацію права власності на житловий будинок та визнання права власності на житловий будинок, та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на 1/2 частину спадкового майна за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_1 звернулися з позовом до ОСОБА_4 , в якому про-сили визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, вида-ного 13 травня 2019 року приватним нотаріусом Скоропад В.В., за спадко-вою справою №150/2018, зареєстроване в реєстрі №1274, що видане на спа-дкове майно ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 , скасувати відповідний за-пис про право власності № 31522899 на житловий будинок з надвірними бу-дівлями, державна реєстрація якого проведена 13 травня 2019 року та ви-знати право власності на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_6 на належних спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову покликаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер їхній батько ОСОБА_6 , який на день смерті був зареєстрований та проживав у будинку АДРЕСА_1 , на момент смерті ОСОБА_6 був єдиним власником вказаного житлового будинку. На момент смерті в спадкодавця було двоє дітей: неповнолітній 16-річний ОСОБА_1 , та мололітній 13-річний ОСОБА_1 (позивачі по справі). 12 листопада 2019 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса Скоропад В.В. для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, однак 21.11.2019 року позивачі отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що право на спадщину вже оформлено на іншу особу. Зокрема видано свідоцтво про право на спадщину за законом №1274 для ОСОБА_4 (відповідачка по справі), рідної сестри спадкодавця. Право власності згідно свідоцтва було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під записом № 31522899. Відповідачка ОСОБА_4 не повідомила або приховала при зверненні до нотаріуса факт наявності у спадкодавця на час відкриття спадщини дітей, один з яких був неповнолітнім, а другий малолітнім.

Відповідач ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , в якому просила встановити факт прийняття нею спадщини після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 право на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути із відповідачів понесені судові витрати по справі.

В обґрунтування зустрічного позову зазначила, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 був збудований її батьками і належав їм на праві власності. У погосподарській книзі власником значився її батько ОСОБА_7 , якого вона доглядала до дня смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), поховала і фактично вступила в управління та користування спадковим майном, до складу якого входить і спірне будинковолодіння. Батько позивачки - ОСОБА_7 проживав у вказаному будинку сам, хоча брат позивачки - ОСОБА_6 , і був прописаний (зареєстрований) за вказаною адресою. Починаючи з 2006 року ОСОБА_7 захворів на рак, у зв`язку з чим потребував постійної сторонньої допомоги. Увесь цей час саме позивачка доглядала за батьком, придбавала ліки, продукти харчування, готувала їсти, прибирала по будинку та виконували інші хатні роботи, а також виконувала роботу на присадибній ділянці та по домогосподарству в цілому. В цей час брат позивачки - ОСОБА_6 , проживав із своєю співмешканкою ОСОБА_8 у м. Костопіль в її квартирі. А тому він фактично був лише прописаний (зареєстрований) за вказаною адресою разом із батьком, тоді як фактично проживав в іншому місці. Після смерті батька позивачка як спадкоємиця першої черги фактично спадщину прийняла, оскільки вступила у володіння (управління) зазначеним спадковим майном (будинковолодінням), а саме: всі документи по будинку та ключі знаходилися в неї; ремонт, прибирання та утримання будинку і прибудинкової території проводилися також позивачкою; нею оплачувалися комунальні послуги. Пізніше, приблизно через рік після смерті батька, брат позивачки - ОСОБА_6 , переїхав проживати разом із своєю співмешканкою ОСОБА_9 з ОСОБА_10 до будинку батька в с. Борщівка, в якому вони проживали до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тому, на час відкриття спадщини позивачка постійно проживала разом зі спадкодавцем, але у визначений законом строк не звернулася до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину. У відповідності із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 змінила прізвище на ОСОБА_12 . Тому позивачка є спадкоємцем першої черги по закону разом з братом ОСОБА_6 . Рішеннм Костопільського районного суду від 05.03.2019 року по справі №564/234/19 за позовом ОСОБА_4 до Малолюбашнської сільської ради про визначення додатко-вого строку для подання заяви про прийняття спадщини судом встановлено, що позивач помилково вважала, що оскільки здійснює догляд за зазначеним житловим будинком та надвірними будівлями і відкрито користується цими будівлями та присадибною земельною ділянкою, є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька і брата, то зможе у будь-який час оформити на себе спадкове майно. Тому просить суд, зустрічну позовну заяву задовольнити.

В судове засідання позивач за первісним позовом ОСОБА_1 , не з`явився про розгляд справи повідомлений у встановленому законом поряд-ку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представники позивачів за первісним позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та з підстав зазначених в позові. Щодо зустрічного позову, то позовні вимоги відповідачки не визнали та просили суд відмовити в задоволенні зустрічного позову.

В судовому засіданні відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 та представник відповідача ОСОБА_5 позовні вимоги не визнали. Просили суд зустрічну позовну заяву задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, з`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

Згідно ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може гуртуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частина 1 статті 1222 ЦК України зазначає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з на-двірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 .

На момент смерті в спадкодавця було двоє неповнолітніх дітей (пози-вачі по справі) 16- річний ОСОБА_1 , 13-річний ОСОБА_1 .

12 листопада 2019 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_1 зверну-лись до приватного нотаріуса з заявою про прийняття та видачі свідоцтва на спадщину після померлого батька ОСОБА_6 .

З постанови приватного нотаріуса Костопільського районного нота-ріального округу Рівненської області Скоропад В.В. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 15.11.2019 року, вбачається, що пози-вачам не може бути видано свідоцтво про право на спадщину позивачам піс-ля смерті їх батька ОСОБА_6 , так як відповідно до поданих документів та заяви від 13.05.2019 року на ім`я ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними бу-дівлями за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того, з даної постанови вбачається, що на день відкриття спад-щини після померлого ОСОБА_6 - діти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 не досягли 18-ти річного віку, а отже від-повідно до ст. 1268 ЦК України є такими, що прийняли спадщину.

З рішення Костопільського районного суду Рівенської області від 05.03.2019 року вбачається, відповідачці ОСОБА_4 , визначено додатковий строк тривалістю один місяць для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З свідоцтва про право на спадщину за законом виданого приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Скоропад В.В. від 13.05.2019 року вбачається, що ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , що належав батьку ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , спадкоємцем якого був його син ОСОБА_6 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

Допитані в судовому засіданні свідки надали покази зокрема:

Свідок ОСОБА_14 показав, що знає ОСОБА_4 з 1992 року. Батько ОСОБА_4 був онкохворий, догляд за батьком здійснювала ОСОБА_4 .. Після смерті батька в будинок поселився син покійного- ОСОБА_6 . Знає, що у покійного ОСОБА_15 є двоє синів.

Свідок ОСОБА_9 колишня неофіційна дружина рідного брата ОСОБА_4 - ОСОБА_6 надала покази, що після смерті батька вона разом з чоловіком ОСОБА_6 переїхали жити в батьківський будинок чоловіка. Батько чоловіка був онкохворий його лікуванням та доглядом займалася дочка ОСОБА_4 , оскільки покійний ОСОБА_15 не мав можливості матеріально допомагати, так як сплачував аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_18 , сусідка покійних батьків ОСОБА_4 , надала покази, що знає сім`ю батьків ОСОБА_4 з 1978 року. Батьків доглядала ОСОБА_4 . Після смерті батька ОСОБА_4 в будинок переїхав жити син покійного рідній брат ОСОБА_4 - ОСОБА_6 . В даному будинку ОСОБА_15 жив постійно, а після смерті ОСОБА_15 в будинку залишилась жити його неофіційна дружина ОСОБА_9 ..

Свідок ОСОБА_19 , сусідка батьків ОСОБА_4 , надала покази, що батько ОСОБА_4 був онкохворий. В будинку він проживав сам, а доглядом батька займалася ОСОБА_4 .. Після смерті батька в будинок переїхав жити син покійного ОСОБА_15 . Діти ОСОБА_15 його не провідували.

Свідок ОСОБА_20 надала покази, живе в селі з 1993 року. Спірний будинок будували батьки ОСОБА_4 .. Спочатку померла мати, а потім батько. Батько був онкохворий і його лікуванням та доглядом займалася ОСОБА_4 .. Після смерті батька в будинок переїхав жити син покійного, рідній брат ОСОБА_4 .

Судом з пояснень сторін та з матеріалів справи встановлено, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_1 є спадкоємцями першої черги після смерті свого батька ОСОБА_21 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент відкриття спадщини спадкоємці були неповнолітніми, однак отримати свідоцтво про право на спадщину після померлого батька позивачі не мають можливості, оскільки спадщину вже оформила рідня сестра батька ОСОБА_4 .

Частиною 4 статті 1268 ЦК України передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_1 відмови у прийнятті спадщини, зазначених статтями ст. 1273. 1274 ЦК України, нікому не надавали, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину, доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Крім того, набуття надання повної цивільної дієздатності неповнолітньою особою не є підставою для того, щоб вважати її повнолітньою. У зв`язку із цим вона має вважатися такою, що прийняла спадщину відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ст. 1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з роз`яснень, викладених у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року відповідно до ст. 1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11, у статті 1301 Цивільного кодексу України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. До інших підстав визнання свідоцтва недійсним відноситься також випадок, коли у зв`язку видачою свідоцтва про право на спадщину порушуються права інших осіб.

У постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 414/811/17 Верховний Суд дійшов висновку про те, що порушення у зв`язку з видачою свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 не мала права на спадкування вищевказаного майна, яке залишилося після смерті її брата ОСОБА_6 , оскільки вона відповідно до ч.2 ст. 1262 ЦК України відноситься до другої черги спадкоємців.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.11.2019 року на об`єкт нерухомості: житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано 13.05.2019 року право власності за ОСОБА_4 . Право власності виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Скоропад В.В.. право власності зареєстровано приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Скоропад В.В.

Статтею 328 визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.

Згідно п.3. ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 27 Закону державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

З урахуванням викладеного, у даній справі належним та ефективним способом захисту прав позивача буде визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом на ім`я ОСОБА_4 на спадщину на спірний будинок, скасування державної реєстрації речових прав ОСОБА_4 , вчиненої приватним на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину, та визнання права власності на спадкове майна за позивачами.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого первинного позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачки на користь позивачів підлягає сплачений позивачами судовий збір у розмірі 1536. 80 грн.

Що стосується зустрічної позовної заяви, то суд зазначає наступне.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1, ч. 5статті 1268 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 Цивільного кодексу України).

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Згідно з абзацами другим та третім п. 23 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Встановлено, що постановою нотаріуса від 20 грудня 2019 року від-мовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що належить померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 , у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини.

З рішення Костопільського районного суду Рівенської області від 05.03.2019 року вбачається, що ОСОБА_4 визначено додатковий строк тривалістю один місяць для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті брата ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із змісту зустрічної позовної заяви вбачається, що позивач за зустрічною позовною заявою просить суд встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 право на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Пленому Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 Про судову практику у справах про спадкування, з метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування роз`яснено, що спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України ( 435-15 ) (далі - ЦК), законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII ( 3425-12 ) "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV ( 2709-15 ) "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( 1540-06 ) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК ( 435-15 ) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування передбачено, що при вирішенні спорів про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини судам слід звертати увагу на час відкриття спадщини та дію актів цивільного законодавства відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Судам необхідно розмежовувати пропуск строку для прийняття спадщини, прийняття спадщини особами, які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (ст. 549 ЦК УРСР). Якщо спадщина відкрилась після 01 січня 2004 року, суди не повинні задовольняти вимоги про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном або задовольняти позови про визнання права власності на спадкове майно із зазначених підстав.

Виходячи із вищенаведеного суд вважає, що в даному випадку повинен застосовуватися ЦК України, який не передбачає прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном, а тому приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову.

З пояснень відповідача за первісним позовом та свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , встановлено, що відповідач ОСОБА_4 провела поліпшення у спірному будинковолодінні, однак, це не може бути підставою для задоволення зустрічного позову, а лише служити підставою для вимоги до позивачів про відшкодування понесених витрат.

Суд відзначає, що з боку відповідача ОСОБА_4 мало місце зловживання своїми правами. Зокрема, при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті брата вона вказала, що інших спадкоємців немає, хоч завідомо знала, що у нього було двоє неповнолітніх дітей. Аналогічне відбувалося і при зверненні ОСОБА_4 до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті брата.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись 12, 89, 141, 259, 260 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, про скасування запису про державну реєстрацію права власності на житловий будинок та визнання права власності на житловий будинок -задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане 13 травня 2019 року приватним нотаріусом Скоропад Валентиною Володимирівною за спадковою справою №150/2018, зареєстроване в реєстрі №1274, що видане ОСОБА_4 на спадкове майно ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 .

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 31522899 на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 , державна реєстрація якого проведена 13 травня 2019 року.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_1 право власності на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 та ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , 1536 (одну тисячу п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на 1/2 частину спадкового майна за законом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач 1: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 .

Позивач 2 : ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 12 січня 2024 року.

СуддяП. В. Олійник