печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4754/24-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Матійчук Г. О.

секретар судового засідання Музика В. П.

справа №757/4854/24-ц

учасники справи:

заявник: державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Величко Роман Сергійович

боржник: ОСОБА_1

стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Величка Романа Сергійовича про тимчасове обмеження у боржника-фізичної особи у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2024 року заявник звернувся до суду із вказаним подання, у якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до виконання нею зобов`язань, покладених згідно виконавчого провадженні №39845713.

В обґрунтування подання зазначено, на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №39845713 з примусового виконання виконавчого листа №2026/692/2012 від 09 серпня 2013 року, виданого Люботинським міським судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитними договорами №CM-SME 706/195/2008 від 28.05.2008 року та №CM-SME 706/302/2008 від 30.07.2008 року у загальній сумі 13 488 055, 16 грн та судового збору у розмірі 3 219, 00 грн.

20.09.2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Юхименко О. С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №39845713.

07.07.2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Юхименко О. С. прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

06.04.2018 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою І. М. прийнято постанову про арешт коштів боржника в межах суми 14 348 716, 29 грн та направлено в банки до виконання, сторонам до відома.

З метою перевірки майнового стану боржника до реєструючих органів направлено відповідні запити.

Згідно відповідей на запити державного виконавця реєструючими органами повідомлено, що цінних паперів, земельних ділянок, сільськогосподарської техніки та іншого будь-якого майна, належного боржнику на праві власності, за боржником не зареєстровано.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України, щодо перетину боржником державного кордону від 26.12.2023 року за № 186129972, дата перетину кордону з: 01.01.2018 по: 26.12.2023, встановлено, що 08.09.2022 ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) виїхала по паспорту громадянина України НОМЕР_2 , та 07.11.2022 в їхала по паспорту громадянина України НОМЕР_2 ; 15.11.2022 ОСОБА_2 (TVERDOKHLIB OLENA) виїхала по закордонному паспорту НОМЕР_3 .

Вказує, що ОСОБА_1 є особою, якій на підставі закону може бути відмовлено у виїзді за кордон і відповідні органи прикордонної служби України, за умови наявності в них відповідної інформації, мають право відмовити такій особі у виїзді за кордон. Станом на момент подачі вказаного подання відсутні докази того, що ОСОБА_1 вчиняла будь-які дії щодо виконання судового рішення. Разом з тим, відсутні докази наявності об`єктивних причин, наприклад тривалого відрядження, важкої хвороби тощо, що унеможливлюють виконання боржником рішення суду, хоч в будь-якій їх частині.

Зазначене свідчить про свідоме ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду, ОСОБА_1 в період 19.04.2013 року (набрання рішенням законної сили) живе повноцінним життям, харчується, одягається, працює, їздить за кордон, тому то виникла необхідність у обмеженні боржника-фізичної особи у праві виїзду за межі України, що стало підставою для звернення до суду із вказаним поданням.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду подання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, у прохальній частині подання просив розглядати справи у їх відсутність.

Сторони у судове засідання не викликались.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Дослідивши матеріали заяви, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви.

Згідно ч. 6 ст. 441 ЦПК України суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №39845713 з примусового виконання виконавчого листа №2026/692/2012 від 09 серпня 2013 року, виданого Люботинським міським судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитними договорами №CM-SME 706/195/2008 від 28.05.2008 року та №CM-SME 706/302/2008 від 30.07.2008 року у загальній сумі 13 488 055, 16 грн та судового збору у розмірі 3 219, 00 грн (а. с. 5-9).

20.09.2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Юхименко О. С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №39845713. Копію вказаної постанови направлено на адресу боржника (а. с. 10-12).

07.07.2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Юхименко О. С. прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а. с. 13-14).

06.04.2018 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою І. М. прийнято постанову про арешт коштів боржника в межах суми 14 348 716, 29 грн та направлено в банки до виконання, сторонам до відома (а. с. 17-19).

15.11.2018 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою І. М. прийнято постанову про розшук майна боржника (а. с. 20-21).

20.12.2018 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою І. М. направлено ОСОБА_1 виклик (а. с. 22-24).

31.01.2023 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Величком Р. С. прийнято постанову про арешт коштів боржника (а. с. 25-26).

14.02.2023 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Величком Р. С. прийнято постанову про розшук майна боржника (а. с. 27-28).

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України, щодо перетину боржником державного кордону від 26.12.2023 року за № 186129972, дата перетину кордону з: 01.01.2018 по: 26.12.2023, встановлено, що 08.09.2022 ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) виїхала по паспорту громадянина України НОМЕР_2 , та 07.11.2022 в їхала по паспорту громадянина України НОМЕР_2 ; 15.11.2022 ОСОБА_2 (TVERDOKHLIB OLENA) виїхала по закордонному паспорту НОМЕР_3 (а. с. 34).

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі Інструкція).

Відповідно до п. 1 розділу ХІІІ Інструкції, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

У разі виконання зведеного виконавчого провадження зазначаються його номер в автоматизованій системі виконавчого провадження, кількість виконавчих проваджень, включених до зведеного виконавчого провадження, загальна сума стягнення з урахуванням суми виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця тощо; обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань (зобов`язань боржника - юридичної особи) (п. 2 розділу ХІІІ Інструкції).

Отже, ухилення боржника від виконання судового рішення є обов`язковою обставиною для вирішення питання про обмеження його у праві виїзду за межі України.

При цьому, оскільки державний виконавець ініціює відповідне подання та скеровує його до суду, саме на нього покладається обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу (посадової особи).

У ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон, зокрема якщо є неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання; боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи); щодо нього подано цивільний позов до суду.

Частиною 2 цієї ж статті даного Закону передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Законом не передбачене обов`язкове обмеження в праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобов`язань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України, доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», тощо.

Державний виконавець, заявляючи вимогу про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за кордон, крім посилання на нормативні акти, не зазначив, в чому проявляється ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, а посилання на ухилення від виконання рішень суду ґрунтуються лише на тому, що ОСОБА_1 в період з 19.04.2013 року (набрання рішенням законної сили) живе повноцінним життям, харчується, одягається, працює, їздить за кордон.

Крім цього, суд бере до уваги, що невиконання судового рішення полягає у невжитті фізичною особою, до якої звернуто виконання вироку, рішення, ухвали або постанови суду, що набрали законної сили, передбачених законом заходів щодо їх виконання. Невиконання може виражатися у прямій відмові виконати судове рішення або в ухиленні від його виконання. Відмова означає явне, відкрите, висловлене усно або письмово небажання фізичної особи виконати судове рішення. Ухилення - та сама відмова, яка має завуальований характер: фізична особа відкрито не заявляє про відмову виконати судове рішення, але діє таким чином, що фактично унеможливлює його виконання.

Так, як роз`яснив Верховний Суд України у листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Тобто, відсутність майна чи достатньої суми грошових коштів, не свідчить про вчинення свідомих дій боржником, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення.

При розгляді питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон необхідно враховувати той факт, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки вона пов`язана з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання. Судові рішення у зазначеній категорії справ мають бути постановлені з ретельним вивченням та обґрунтуванням наданих державним виконавцем доказів навмисного ухилення боржника від виконання рішення суду.

Згідно ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

При цьому, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Натомість, в матеріалах справи відсутні належні докази направлення та отамання боржником ОСОБА_1 копій постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №39845713, постанов про арешт коштів боржника та про розшук майна боржника. Так, до матеріалів справи не долучено копій рекомендованих поштових відправлень вказаних постанов на адресу боржника.

Наданий державним виконавцем супровідний лист від 23.09.2013 року про відкриття виконавчого провадженні та направлення постанови від 20.09.2013 року, за відсутності долучених копій рекомендованих поштових відправлень про направлення та відмітки про його отримання, не свідчить про обізнаність наявності відкритого відносно неї виконавчого провадження та належне отримання нею постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відтак, матеріали подання не містять жодних доказів щодо того, що боржник обізнана про наявність відкритого відносно неї виконавчого провадження.

Необізнаність боржника про початок процедури примусового виконання виконавчого документу унеможливлює ухилення від його виконання.

Крім цього, із долучених до подання документів не вбачається, що приватний виконавцем дійсно направлялись виклики боржнику ОСОБА_1 з метою з`явитись до приватного виконавця та надати пояснення щодо невиконання рішення суду, не надано докази отримання боржником такого виклику, як і докази на підтвердження дійсного місця реєстрації (проживання) боржника.

Таким чином, факт ухилення боржником ОСОБА_1 від виконання покладених на неї рішенням суду обов`язків не доведений державним виконавцем належними, достовірними та достатніми доказами за європейським стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Суд також звертає увагу і на те, що державним виконавцем взагалі не обґрунтовано, яким чином застосування до боржника ОСОБА_1 обмеження у праві виїзду за межі України буде сприяти виконанню рішень суду та погашенню заборгованості.

За наведених вище обставин суд дійшов висновку про те, що у задоволенні подання про тимчасове обмеження у боржника-фізичної особи у праві виїзду за межі України, слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 18, 32 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст. ст. 2, 4, 12, 13, 260-261, 353-355, 441, 15.5) Перехідних положень ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Величка Романа Сергійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання зобов`язань, покладених згідно виконавчого провадження №39845713, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі судової влади України за вебадресою: http://court.gov.ua/fair/sud2606.

Суддя Г.О.Матійчук