Справа № 947/2197/24
Номер провадження № 2/521/2938/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Громіка Д.Д.,

при секретарі Котигорох Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулось до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Обгрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 17.01.2020 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № CL 252108, відповідно до умов якого банк надав відповідачу у кредит грошові кошти в розмірі 135 773,28 грн. із сплатою 35 % річних з кінцевим терміном повернення до 16.01.2025 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, а також інші витрати згідно Умов. Однак, ОСОБА_1 взятого на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 13.12.2023 року має заборгованість в розмірі 197 128,18 грн., яка складається з наступного: 111 153,76 грн. заборгованість за тілом кредиту; 85 974,42 грн. заборгованість за відсотками.

Позивач зазначає, що 17.01.2020 року, підписуючи Анкету заяву № CL 252108 фізичної особи на отримання кредиту, ОСОБА_1 було зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 . Оскільки на момент укладення кредитного договору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, у зв`язку з чим кредитний договір було укладено в інтересах сім`ї, позивач вважає, що є всі підстави вважати ОСОБА_2 солідарним відповідачем навіть за відсутності окремого договору поруки.

Окрім того, відповідно до Анкети заяви № CL 252108 від 17.01.2020 року ОСОБА_1 підтвердила своїм підписом, що суму отриманого кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та таким, що не потребує згоди другого із подружжя.

У зв`язку з цим, просить суд задовольнити позов та винести рішення, яким стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму заборгованості за Кредитним договором № CL 252108 від 17.01.2020 року в розмірі 197 128,18 грн., суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2 956,92 грн., а також витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10 % від ціни позову, а саме 19 712,81 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2024 року цивільну справу № 947/2197/24 було передано за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси.

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 22.02.2024 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд провести розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився без поважних. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним, заяви про розгляд справи у його відсутність та відзив на позовну заву не подавав.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву, в якій просить судове засідання у справі за позовом АТ «Кредобанк» про стягнення заборгованості провести без її участі. Визнала, що має заборгованість перед банком, але вважає суму боргу безпідставно завищеною. Просить врахувати при постановленні рішення, що на даний момент розлучена та сама виховує неповнолітню дитину.

Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

По справі встановлено, що 17.01.2020 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № CL 252108, відповідно до умов якого банк надав відповідачу у кредит грошові кошти в розмірі 135 773,28 грн. із сплатою 35 % річних з кінцевим терміном повернення до 16.01.2025 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вказаного договору.

Факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у зазначеній в договорі сумі підтверджується наявними в матеріалах справи копіями меморіального ордеру № 3156338 від 17.01.2020 року, № 3156343 від 17.01.2020 року, № 3156336 від 17.01.2020 року, № 3156341 від 17.01.2020 року

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до п. 6.2 Кредитного договору № CL 252108 від 17.01.2020 року позичальник здійснює погашення заборгованості за цим Кредитним договором відповідно до графіку платежів . Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 Щомісячних платежів по 4862 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця впродовж 60 місяців з дати укладення Кредитного договору.

Відповідно до п. 6.6 Кредитного договору № CL 252108 від 17.01.2020 року погашення заборгованості за Кредитним договором здійснюється у наступній черговості:

-У першу чергу прострочені платежі по сплаті процентів користування Кредитом; прострочені платежі по поверненню Кредиту (основного боргу);

-У другу чергу поточні платежі по сплаті нарахованих процентів за користування Кредитом; поточні платежі по поверненню кредиту;

-У третю чергу прострочені платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені Кредитним договором; поточні платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені кредитним договором; пеня, штрафи та інші види неустойки.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог ЦК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Однак, судом встановлено, що ОСОБА_1 взятого на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 13.12.2023 року має заборгованість в розмірі 197 128,18 грн., яка складається з наступного: 111 153,76 грн. заборгованість за тілом кредиту; 85 974,42 грн. заборгованість за відсотками, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості, який відповідачем спростовано не було.

Так як своїх зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 добровільно не виконує належним чином, але як боржник він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобов`язання, то у позивача виникло право вимагати від боржника повернення несплачених кредитних коштів та обумовлені договором відсотки за їх користування.

Однак, стосовно позовних вимог в частині їх звернення до ОСОБА_2 , то суд вважає, що такі задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Позивач зазначає, що 17.01.2020 року, підписуючи Анкету заяву № CL 252108 фізичної особи на отримання кредиту, ОСОБА_1 було зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 . Оскільки на момент укладення кредитного договору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, у зв`язку з чим кредитний договір було укладено в інтересах сім`ї, позивач вважає, що є всі підстави вважати ОСОБА_2 солідарним відповідачем навіть за відсутності окремого договору поруки.

Згідно приписів ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Позивач просив суд прийняти до уваги постанову ВС/КЦС від 07.10.2020 року у справі № 205/5882/18, у якою дозволено залучати у спорах, в яких позичальником виступає фізична особа, яка на момент укладення кредитного договору перебувала у шлюбі солідарним відповідачем іншого подружжя, навіть у випадку відсутності окремого договору поруки.

Однак, суд констатує, що правовідносини, які були предметом розгляду ВС/КЦС у справі № 205/5882/18 є відмінними від обставин даної справи. Зокрема, предметом розгляду справи ВС/КЦС слугувало отримання одним із подружжя грошових коштів у кредит з метою придбання домоволодіння та укладення Договору іпотеки. Дані договори були укладені в інтересах сім`ї, у зв`язку з чим, інший з подружжя надав свою згоду на укладення даних договорів.

У зв`язку з чим, суд приходить до переконання про відсутність підстав для застосування у справі, що розглядається висновків зроблених ВС/КЦС у справі № 205/5882/18, оскільки, укладений Кредитний договір № CL 252108 від 17.01.2020 року, який є предметом розгляду даної справи суд не вважає таким, що укладений в інтересах сім`ї.

Так, відповідно до п. 2.4 Кредитного договору № CL 252108 від 17.01.2020 року Позичальник доручає Банкові здійснити переказ кредитних коштів з позичкового рахунку, вказаного в п. 2.5 Кредитного договору на наступні цілі: на поточні потреби в сумі 92396,60 грн.; погашення (рефінансування) кредитної заборгованості Позичальника перед ПАТ «ПУМБ» по Кредитному договору №901 від 19.08.2019 року в сумі 9 900,00 грн., погашення (рефінансування) кредитної заборгованості Позичальника перед ПАТ «КБ «Приватбанк» по Кредитному договору №SAMDNWFC5 від 16.05.2014 року в сумі 18 476,68 грн., погашення (рефінансування) кредитної заборгованості Позичальника перед ПАТ «А-Банк» по Кредитному договору №914745 від 02.12.2019 року в сумі 15 000,00 грн.

В той же час, суд констатує, що позивачем не було зазначено жодних відомостей щодо кредитного договору №901 від 19.08.2019 року, кредитного договору №SAMDNWFC5, кредитного договору №914745 від 02.12.2019 року, на погашення (рефінансування) заборгованості якого було здійснено переказ кредитних коштів, отриманих за Кредитним договором № CL 252108 від 17.01.2020 року.

Відповідно до Анкети заяви № CL 252108 від 17.01.2020 року ОСОБА_1 підтвердила своїм підписом, що суму отриманого кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та таким, що не потребує згоди другого із подружжя.

За змістом статті 31 ЦК України правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість.

Сімейне законодавство передбачає виникнення спільної сумісної власності на майно і рівні права подружжя щодо володіння, користування і розпорядження ним.

Майно предмети матеріального світу, які перебувають у власності суб`єкта права (фізична особа, юридична особа, держава, територіальна громада, Український народ), у тому числі: окрема річ, сукупність речей, майнові права та обов`язки, гроші і цінні папери, а також майнові права на них

За нормами сімейного законодавства умовою належності майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя.

Таким чином, укладення кредитного договору, під час перебування позичальника у зареєстрованому шлюбі не свідчить про беззаперечну мету укладення договору в інтересах сім`ї, оскільки особа навіть перебуваючи у шлюбі не позбавлена можливості укласти дрібний побутовий правочин для задоволення своїх особистих потреб, а не тільки в інтересах сім`ї.

Оскільки, матеріали даної справи не містять жодного належного доказу про те, що Кредитний договір № CL 252108 від 17.01.2020 року було укладено саме в інтересах сім`ї, натомість виходячи з умов даного договору та дослідженої судом Анкети заяви № CL 252108 від 17.01.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 зазначений вище Кредитний договір було укладено на поточні потреби та такий є дрібним побутовим правочином, у зв`язку з чим суд вважає метою укладення кредитного договору ОСОБА_1 слугувало не укладення такого договору в інтересах сім`ї, а саме для задоволення своїх особистих потреб.

А тому, пред`явлення даного позову до ОСОБА_2 як солідарного боржника суд вважає безпідставним.

Окрім того, поза увагою суду не може бути залишений той факт, що звертаючись до суду також із позовними вимогами до ОСОБА_2 , як чоловіка позичальника, позивачем не було додано до матеріалів справи жодного доказу, яким підтверджується факт перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Аргументи сторони відповідачки щодо її соціального статусу, фінансового стану, не отримання аліментів на дитини, не мають юридичного значення для вирішення цієї справи і не є обставинами, які можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, тому ці аргументи, на переконання суду, не заслуговують на увагу.

Згідно із статями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може гуртуватися на припущеннях.

АТ «Кредобанк» заявило про відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, в розмірі 19 712,81 грн. На підтвердження цих витрат надано договір про надання правової допомоги від 11.02.2019, укладений з АО «Бізнес і право», та довіреність, видану АТ «Кредобанк» адвокату Павленку С. В.

Згідно з ч.2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Надані АТ «Кредобанк» докази не відповідають вимогам ст. 137 ЦПК України, тому суд відмовляє в стягненні витрат на правничу допомогу адвоката.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 263, 265, 273, 279, 280 282 ЦПК України, ст.ст. 526, 257, 625, 651, 1049-1050, 1052, 1054 ЦК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» суму заборгованості за Кредитного договору № CL 252108 від 17.01.2020 року у розмірі 197 128 (сто дев`яносто сім тисяч сто двадцять вісім) грн. 18 коп., з яких:

-111 153 (сто одинадцять тисяч сто п`ятдесят три) грн. 76 коп. заборгованість за тілом кредиту;

-85 974 (вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) грн. 42 коп. заборгованість за відсотками.

В задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства «Кредобанк» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 2 956 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят шість) грн. 92 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10.06.2024 року.

Повні відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини 5 статті 265 ЦПК України:

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Кредобанк» (79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78, ).

Відповідач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя: Д.Д. Громік