Номер провадження: 22-ц/813/5298/24
Справа № 495/4896/23
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

з участю секретаря Виходець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду апеляційну скаргу адвоката Єфименко Наталі Василівни, представника ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 серпня 2023 року, постановленого під головуванням судді Боярського О.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

У травні2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі постанови Одеського апеляційного суду у справі № 495/9229/22, від 29.03.2023 року на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/7 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і досягнення сином 18-річного віку.

В обґрунтування свої позовних вимог позивач зазначив, що 07 липня 2022 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Від спільного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який залишився жити разом із матір`ю.

Позивач у вихованні та утриманні дитини завжди приймає участь.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 січня 2023 року у цивільній справі № 495/9229/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку/доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 21.11.2022 року та до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою Одеського апеляційного судувід 29.03.2023 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.01.2023 року змінено та ухвалено: змінити рішення суду, зменшивши розмір аліментів, що підлягає стягненню, на неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 21.11.2022 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач зазначив, що він є військовослужбовцем ЗСУ та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 842 від 01.05.2023 року.

Окрім спільного із відповідачко по справі сина, у нього є ще донька від першого шлюбу - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка також знаходиться на його утриманні.

Після розірвання шлюбу із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 одружився втретє із ОСОБА_5 .

Теперішня дружина позивача має двох малолітніх дітей від попереднього шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які проживають разом із з ними та знаходяться на його утриманні.

ІНФОРМАЦІЯ_8 нинішня дружина позивача - ОСОБА_8 народила спільну з ним дитину - ОСОБА_9 .

Оскільки, на утриманні позивача фактично знаходяться шість осіб, позивач вважає розмір аліментів має бути визначений у розмірі 1/7 від частки доходу.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 серпня 2023 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, адвокат Єфименко Н.В., представник ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким зменшити розмір аліментів, стягнути судові витрати, посилаючись на порушення норм матеріального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги надані до суду докази про зміну матеріального становища ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, які не можуть бути підставами для скасування законного та обґрунтованого рішення суду, яке ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановою Одеського апеляційного суду від 08 грудня 2023 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 серпня 2023 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 21 лютого 2024 року постанова Одеського апеляційного суду від 08 грудня 2023 року скасована, справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07 травня 2024 року справа прийнята до провадження та призначена до розгляду на 04 червня 2024 року.

В судове засідання призначене на 04 червня 2024 року ОСОБА_2 не з`явилася, була сповіщена належним чином (а.с. 208, 209, 210).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд д справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання та явка яких не визнавалась судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Єфименко Н.В., представника ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду зазначеним вимогам відповідає не в повному обсязі, з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 07 липня 2022 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.07.2022 року.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 січня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі - 1/4 частини з усіх видів заробітку/доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 21.11.2022 року та до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 29.03.2023 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.01.2023 року змінено. Зменшено розмір аліментів, що підлягає стягненню на неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з - 1/4 до - 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 21.11.2022 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З довідки № 1137 від 08.12.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки № 842 від 01.05.2023 року про доходи ОСОБА_1 , видана т. в. о. командира військової частини НОМЕР_1 , останній проходить службу у військовій частині на посаді командира батальйону, загальна сума доходу за період з 01.01.2023 року по 30.04.2023 року становить - 326 605,21 грн. (а. с. 9 9 зворотна сторона).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 04 лютого 2020 року, вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 17).

27 жовтня 2022 року було укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_11 (а.с. 22).

Також у позивача є донька від першого шлюбу - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та донька від третього шлюбу - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та достатніх доказів того, що він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки на його утриманні на час звернення, крім сина, знаходяться ще донька від першого шлюбу, донька від нинішнього шлюбу та дві дитини нинішньої дружини від першого шлюбу, а також вказує на те, що наразі нинішня дружина також знаходиться на повному його утриманні, оскільки перебуває в декретній відпустці по догляду за їхньою спільною дитиною.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що утримання інших дітей жодним чином не має здійснюватися за рахунок погіршення утримання іншої дитини, так як права дітей є рівними.

Зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Також суд зазначив, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно із іншою (постанова Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 565/2071/19).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Колегія суддів залишає без задоволення доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги надані до суду докази про зміну матеріального становища ОСОБА_1 , за ненаданням до суду належних доказів на підтвердження погіршення матеріального становища платника аліментів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 , однак вважає, що правильні висновки суду зроблені з порушенням норм процесуального права, за таких обставин.

Малозначними справами є: справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) (пункт 3 частини шостої статті 19 ЦПК України).

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті (пункт 1 частини першої та частина друга статті 274 ЦПК України).

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя (пункт 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 травня 2023 року було відкрито провадження у справі, визначений загальний порядок розгляду справи, призначено підготовче судове засідання.

Однак, суд першої інстанції в порушенні норм процесуального права не закривши підготовче судове засідання, розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження.

При цьому, в рішенні суду помилково зазначив, що провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного провадження та суд, заслухавши думку адвоката позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства розглянув справу.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права при розгляді справи, оскільки у порядку спрощеного провадження не можна розглянути спір, що виник із сімейних відносин (зменшення розміру аліментів) та розглянув справу за правилами спрощеного провадження, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції зробивши правильні висновки про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 , ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права, що є безумовною підставою для скасування судового рішення, та ухвалення нового про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Єфименко Наталі Василівни, представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 серпня 2023року скасувати.

Прийняти постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 06 червня 2024 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Є.С. Сєвєрова