Справа № 307/121/24
Провадження № 2/307/39/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Томишинець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , де третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Крец М.Ю. про виділ частини із спільного майна подружжя та визнання права власності на частину земельних ділянок.

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом про виділ частини із спільного майна подружжя та визнання права власності на частину земельних ділянок.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що із ОСОБА_2 вона одружилася 21 листопада 1998 року., шлюб був зареєстрований виконкомом Тересвянської селищної ради Тячівського району, актова запис № 41.

Від спільного шлюбу у них народилося двоє дітей: донька ОСОБА_6 , 1999 року народження, та донька ОСОБА_5 , 2003 року народження.

Прожила вона у шлюбі із ОСОБА_2 23 роки, а 06 жовтня 2021 року шлюб їх був розірваний рішенням Тячівського районного суду.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 одружився вдруге.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер., але на час смерті вже не проживав із другою жінкою, так як незадовго до смерті звернувся в суд із позовом про розірвання шлюбу. Оскільки шлюб Тячівським районним судом був розірваний після смерті ОСОБА_2 , то його дружина, відповідачка ОСОБА_7 , звернулася із апеляційною скаргою до Закарпатського апеляційного суду про скасування рішення Тячівського районного суду про розірвання шлюбу. На даний час вона претендує на спадкове майно чоловіка ОСОБА_8 .

Після його смерті залишилося спадкове майно у виді двох земельних ділянок, які згідно договору купівлі-продажу від 26.07.2013 року були куплені ними, як подружжям в період шлюбу: земельна ділянка кадастровий номер :04:001:0054 пл. 0.0180 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , на час смерті в 1/1 цілі належала ОСОБА_2 , та друга земельна ділянка кадастровий номер :04:001:0053 пл. 0.1500 га., яка також розташована в АДРЕСА_1 , та теж на час смерті в 1/1 цілій належала ОСОБА_2 ,

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦКУкраїни майно набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 60СК України майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 57 СК України кожна річ набута за час шлюбу крім речей індивідуального користування, є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальним правилом частка у спільній сумісній власності того із подружжя, хто пережив спадкодавця, становить 1/2 частину майна , підлягає виділу та не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті іншого подружжя.

Таким чином, презумція спільності права власності на майно подружжя поширюється і на спадкові правовідносини.

Відповідно до ст. 61 С К України встановлено, що об?єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь яке майно за винятком виключеного із цивільного обороту.

Таким чином, земельні ділянки які відповідно до договору купівлі-продажу від 26.07. 2013 року були придбані померлим ОСОБА_2 , являються спільною сумісною власністю подружжя, тобто і позивачки, так як на той час вона була його офіційною дружиною, а тому і їй належить 1/2 частина земельної ділянки, пл. 0.840 га в. АДРЕСА_1 .

Тому просить суд виділити їй, ОСОБА_1 1/2 частину із спадкового майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , у праві спільної сумісної власності подружжя, в яке входять дві земельні ділянки пл.. 0.1500 га та 0.0180 га, що розташовані в АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на 1/2 частину земельних ділянок загальною пл.. 0,840.00 га, що розташовані в АДРЕСА_1 .

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, однак надали суду заяву в якій просить суд справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник в судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомила, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву в якій просить суд справу розглянути у її відсутності, заявлені вимоги визнає та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності. Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву в якій просить суд справу розглянути у її відсутності, заявлені вимоги визнає та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності. Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Крец М.Ю., в судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка із ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 1998 року до 06 жовтня 2021 року.

Від спільного шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилося двоє дітей: донька ОСОБА_6 , 1999 року народження та донька ОСОБА_5 , 2003 року народження.

Рішенням Тячівського районного суду від 06.10.2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 10.08.2023 року.

Разом з цим, судом встановлено, що перебуваючи в шлюбі з позивачкою, ОСОБА_2 придбав дві земельні ділянки, які розташовані в АДРЕСА_1 , а саме: земельну ділянку із кадастровий номер :04:001:0054, пл. 0.0180 га. та земельну ділянку із кадастровий номер :04:001:0053, пл. 0.1500 га.

Дані обставини підтверджуються договором купівлі-продажу земельних ділянок від 27 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Крец М.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 6421.

Ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині на чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини /навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо/ самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Так, за ст. 368, 370, 372 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Частинами 4, 5 статті 89 Земельного кодексу України передбачено, що співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ, або виділ, або виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки , яка є у спільній сумісній власності з виділенням частки співвласника може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідні роз`яснення містить положення п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Згідно частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що земельні ділянки, які розташовані в АДРЕСА_1 , із кадастровий номер :04:001:0054, пл. 0.0180 га. та із кадастровий номер :04:001:0053, пл. 0.1500 га, є спільною суміжною власністю позивачки ОСОБА_1 та її колишнього чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки придбані останнім під час їх нього шлюбу, і 1/2 частина цих земельних ділянок, підлягає виділу позивачці, оскільки не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті ОСОБА_2 .

За таких обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, виділити ОСОБА_1 , із спільної суміжної власності її та ОСОБА_2 , частину земельної ділянки із кадастровий номер :04:001:0053, пл. 0.1500 га. та частину земельної ділянки із кадастровий номер :04:001:0054, пл. 0.0180 га., що не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті ОСОБА_2 , та які розташовані в АДРЕСА_1 , та визнати право власності на ці частини земельних ділянок за нею.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 368, 370, 372 , 1226 ЦК України, ст. 89 ЗК України, ст.ст.213-216 ЦПК України, суд ,

У Х В А Л И В:

Позов - задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 , із спільної суміжної власності її та ОСОБА_2 , частину земельної ділянки із кадастровий номер :04:001:0053, пл. 0.1500 га. та частину земельної ділянки із кадастровий номер :04:001:0054, пл. 0.0180 га., що не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті ОСОБА_2 , та які розташовані в АДРЕСА_1 , та визнати право власності на ці частини земельних ділянок за нею.

Скасувати заборону, накладену ухвалою тячівського раойнногог суду від 16 січня2024 року, на видачу приватним нотаріусом Тячівського нотаріального округу Крец Мариною Юріївною свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки кадастровий номер :04:001:0054 пл. 0,180 га, яка розташована в АДРЕСА_1 та № :04:001:0053 пл. 0,015 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 спадкоємцям: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , до набрання рішенням по справі законної сили. накладену ухвалою тячівського районного суду від 16.01.2024.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Крец М.Ю., місцезнаходження: смт. Солотвино, вул. Тячівська, 20 «а», Тячівського району, Закарпатської області.

Суддя: В.В. Чопик