Справа 688/1896/24
№ 2/688/646/24
Рішення

Іменем України

10 червня 2024 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Березюк Н.П.,

за участі секретаря судових засідань Кулеші Л.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання права власності на будинковолодіння та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

встановив:

Стислий виклад та обґрунтування позовних вимог.

25.04.2024 позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , інтереси яких представляє адвокат Спеціальний С.П., звернулись до суду з даним позовом до Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла їх мати ОСОБА_4 . Вони прийняли спадщину після батьків за законом. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер їх дідусь ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 їх бабуся ОСОБА_6 , що були батьками їхнього батька. Після смерті бабусі та дідуся відкрилася спадщина на земельні частки (пай), що підтверджується відповідними сертифікатами. Також після смерті батьків та бабусі і дідуся відкрилася спадщина на будинковолодіння в с.Траулин Шепетівського району, що належало до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого був дідусь, членами двору були батьки, бабуся та позивачі, а тому кожному належали рівні частки у будинковолодінні. На день смерті дідуся та бабусі з ними були зареєстровані за однією адресою батьки позивачів та позивачі, тому вважаються такими, що прийняли спадщину. Звернувшись до нотаріальної контори, отримали відмову в оформленні свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Позивачі в судове засідання не з`явились, їх представник адвокат Спеціальний С.П. подав клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позов підтримав.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

26.04.2024 суд відкрив загальне позовне провадження в справі, призначив підготовче засідання на 23.05.2024, витребував у нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6

09.05.2024 на адресу суду надійшла копія спадкової справи №615/2006, що відкрита після смерті ОСОБА_5 та повідомлення, що спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не заводилася.

23.05.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 10.06.2024.

Позиція сторони відповідача.

Представник відповідача Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області Тетяна Котик в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, щодо вирішення справи покладається на думку суду.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Встановлені судом фактичні обставини, з посиланням на докази.

Судом встановлено, що батьками позивачів є ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті батьків позивачі прийняли спадщину за законом та оформили свої спадкові права.

Дідусь та бабуся позивачів по батьківській лінії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , померли ІНФОРМАЦІЯ_3 та 21.12.2006, відповідно.

Дідусь позивачів був головою колгоспного двору, розташованого по АДРЕСА_1 . Членами колгоспного двору були: бабуся ОСОБА_6 , батьки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які були зареєстровані за однією адресою із спадкодавцями та вважаються такими, що прийняли спадщину.

Після смерті дідуся, бабусі, батька та матері, відкрилась спадщина на їх частку у майні колгоспного двору.

Крім того, після смерті дідуся та бабусі відкрилася спадщина на земельні частки (пай), які належали померлим на день їх смерті, однак оригінали сертифікатів були втрачені.

Позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинковолодіння та земельні частки (пай).

Встановлені обставини підтверджуються: паспортами позивачів, свідоцтвами про їх народження, свідоцтвами про смерть спадкодавців, свідоцтвом про одруження батьків позивачів, копіями сертифікатів про право на земельну частку (пай), свідоцтвами про право на спадщину за законом, довідками сільської ради, довідкою про вартість будинковолодіння, інвентарною справою, свідоцтвом про право власності на житловий будинок, іншими матеріалами справи.

Норми права, які застосував суд

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При розгляді справ про спадкування необхідно встановити: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1, 3 ст.5 ЦК України, який набрав чинності 1 січня 2004 року, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб.

Його створення і діяльність врегульовувалось положеннями 120-127 ЦК Української РСР 1963 року.

Зокрема, згідно з частиною першою статті 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а частина друга статті 123 цього Кодексу визначала, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Закон Української РСР «Про власність», який набув чинності 15 квітня 1991 року, не містив поняття «колгоспний двір» і закріпив загальні положення щодо права власності на майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї.

Так, відповідно до статті 17 цього Закону майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

6 січня 1994 року набрав чинності Закон України від 16 грудня 1993 року № 3718-XII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким виключено з ЦК Української РСР статті 120-127, які врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, і статтю 563 щодо спадкування майна колгоспного двору.

При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, судам належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

При вирішенні питання щодо спадкування майна колишнього колгоспного двору судами належить виходити з того, що Закон Української РСР «Про власність» не містив положень, які виключали майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, зі складу спадщини.

У пункті 4 Постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII від 26 березня 1991 року «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» вказано, що правила, які містяться в Законі Української РСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність в СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР «Про власність в СРСР», тобто з 1 липня 1990 року.

Таким чином, з 1 липня 1990 року при спадкуванні частки майна колишнього колгоспного двору застосовувалися загальні правила щодо спадкування.

Такий правовий висновок відображено у постанові Верховного суду від 17.06.2020 року у справі №156/482/17 провадження 61-25814св18.

За змістом ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не було заявлено про відмову від неї або подано заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1267 Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, аналіз норм права, що регламентують порядок оформлення права на спадщину, що відкрилась після 1 січня 2004 року передбачає звернення спадкоємця як за законом так і за заповітом до нотаріуса і видачі ним відповідного свідоцтва.

Відповідно до абз. 2-3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є визнання права.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Мотиви та висновки суду.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи слідує, що будинковолодіння АДРЕСА_1 побудоване на законних підставах і не є самочинним будівництвом. Згідно свідоцтва про право власності будинок належить до суспільної групи - колгоспний двір. Дідусь, бабуся та батьки позивачів, а також позивачі були членами колгоспного двору, який є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку, тобто кожному належить по 1/6 частині будинковолодіння. Батько позивачів ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті своїх батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на належні їм частки у будинковолодінні по 1/6 частині кожного, а також прийняв спадщину на належні їм земельні частки (пай), оскільки проживав з ними та був зареєстрований за однією адресою, однак не оформив свої права, а тому відповідно до ст. 1276 ЦК України право на прийняття спадщини перейшло до його доньок позивачів у справі.

Отже, позивачі прийняли спадщину після смерті батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на їх частки у будинковолодінні, також до них перейшло право на належну батькові частку спадщини після смерті його батьків (бабусі та дідуся), однак позбавлені можливості оформити свої права на будинковолодіння та земельні частки (пай) через відсутність правовстановлюючих документів.

Тобто порушено цивільне право позивачів на отримання спадщини, яке підлягає судовому захисту шляхом визнання права власності на спадкове майно після смерті батьків, з урахуванням положень ст. 1267 ЦК України щодо рівності часток спадкоємців на спадкове майно.

Також право позивачів, які були членами колгоспного двору та їм належить по 1/6 частині будинковолодіння підлягає судовому захисту шляхом визнання за кожною права власності на 1/6 частину будинковолодіння, яка належить їм як членам колгоспного двору.

Отже за позивачами необхідно визнати право на будинковолодіння та земельні частки (паї) по частині за кожною.

Розподіл судових витрат.

При зверненні до суду позивачі сплатили судовий збір в сумі по 1211,20 грн, що підтверджується відповідними квитанціями.

Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки судовий спір виник з причин, не пов`язаних з діями відповідача, судовий збір покладається на позивачів.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 206, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання права власності на будинковолодіння та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 право власності на будинковолодіння, що складається з одноповерхового дерев`яного жилого будинку (А-І), з дерев`яними верандами (а,а1), загальною площею приміщень 90,4 кв.м., в т.ч. житловою 55,2 кв.м, сараю дерев`яного (Б), погреба камінного (В), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в рівних долях по частці кожній.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті дідуся ОСОБА_5 , розміром 3,25 в умовних кадастрових гектарах, що належала йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0150851 КСП «Добробут», с. Траулин Шепетівського району Хмельницької області, в рівних долях по частці кожній.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_6 , розміром 3,25 в умовних кадастрових гектарах, що належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0150853 КСП «Добробут», с. Траулин Шепетівського району Хмельницької області, в рівних долях по частці кожній.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 ;

відповідач: - Судилківська сільська рада Шепетівського району Хмельницької області, місцезнаходження: с. Судилків, вул. Героїв Майдану, буд. 54, Шепетівського району Хмельницької області, .

Суддя: Неоніла БЕРЕЗЮК