Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6560/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.01.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Виноградів цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Боричок К.В. про визнання права власності на спадщину за законом.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Боричок К.В. про визнання права власності на спадщину за заповітом.

Зустрічний позов ОСОБА_2 об`єднано з первісним позовом ОСОБА_1 в одне провадження.

Первісний позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла моя тітка - ОСОБА_3 . Рішенням Виноградівського районного суду від 30.12.2013 по справі №299/4315/13-ц визнано моє право на спадщину за померлою - на житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Крім спадкового будинку у власності спадкодавця була земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акта на право приватної власності на землю серія ІІ-ЗК №018731, виданий головою Виноградівської райдержадміністрації 27 червня 2003 року, який зареєстрований в Книзі запису державних актів на право приватної власності на землю за №333. Дану земельну ділянку ОСОБА_3 заповідала моєму синові - ОСОБА_2 . Однак спадщину він не приймав, що робить мене єдиним спадкоємцем щодо майна померлої, так як мною подана заява на прийняття спадщини за померлою в порядку ст.1268 ЦК України. Відповідно Витягу №НВ-023 від 26.09.2023 року нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 39 503,90 грн.

Так як нотаріусом мені раніше вже було відмовлено в оформлення права на спадщину із-за відсутності правовстановлюючих документів, про що зазначено в самому рішенні суду, то я змушена звернутися за оформленням моїх спадкових прав у судовому порядку, поскільки оригінал вищевказаного державного акту втрачений.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності

інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, не дивлячись на той факт, що я фактично прийняла спадщину, однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, я не в змозі оформити своє право на спадщину.

У зв`язку з цим просить визнати за нею в порядку спадкування за законом: право власності на земельну площею 0,92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Фанчиківської сільської ради Берегівського (колишнього Виноградівського ) району Закарпатської області.

Зустрічний позов мотивовано тим, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 була моєю тіткою. За життя нею залишений заповіт, яким вона заповіла ОСОБА_2 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала їй згідно державного акту серія ІІ-ЗК №018731, виданий головою Виноградівської райдержадміністрації 27.06.2003 року. Відповідно Витягу №НВ-023 від 26.09.2023 року нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 39 503,90 грн.

Позивач за зустрічним позовом у визначений законодавством строк була подана заява в нотаріальну контору на прийняття спадщини, однак не оформлена, так як оригінал державного акту втрачений.

Крім нього спадкоємцями щодо майна померлої були її рідні сестри ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та брат ОСОБА_5 . Однак від спадщини вони відмовилися, подавши свої заяви про відмову від спадщини в нотаріальну контору.

За таких обставин вважає, що право власності на спірну земельну ділянку підлягає визнанню за ним, як спадкоємцем за заповітом.

Сторони у судове засідання не з`явилися, подали зави про розгляд справи без їх участі.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України.

У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 26.11.2012 року (а.с.6).

Згідно державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗК №018731 від27.06.2003 р. ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 0,92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Фанчиківської сільської ради (а.с.12-12 зв.).

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого, земельну ділянку, яка належала їй згідно державного акту серія ІІ-ЗК №018731 заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.33).

ОСОБА_6 в межах шестимісячного строку після смерті спадкодавця звернувся із заявою до державного нотаріуса про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , що стверджується копією заяви від 31.03.2013 року (а.с.32).

Позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву про прийняття за законом спадщини після смерті ОСОБА_3 , що стверджується копією заяви від 27.02.2013 року (а.с.30).

Спадкоємці за законом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заявами від 30.03.2013 року відмовилися від належних їм часток у спадщині після смерті сестри ОСОБА_3 , що підтверджується заявами вд 30.03.2013 року (а.с.34, 35).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст..1217 ЦК України).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.2 ст.1223 ЦК України).

Відповідно до ст..1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно положень ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності може бути проведена на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Судом встановлено, що в користь позивача за зустрічним позовом спадкодавцем ОСОБА_3 за життя склала заповіт, згідно якого спірну земельну ділянку заповіла саме позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_2 .

Спадкоємець ОСОБА_2 у визначеному законом порядку спадкове майно за заповітом прийняв, шляхом подачі в шестимісячний строк після смерті спадкодавця заяви до державного нотаріуса.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом.

Однак спадкування за законом відбулося на майно, яке необумовлене у заповіті.

За вказаних обставин вимоги щодо майна, яке згідно заповіту повинно успадковуватися саме ОСОБА_2 .

Належність спадкодавцю спадкового майна доведено належними та допустимими доказами.

Приймаючи до уваги, що позивач за зустрічним позовом є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв, інші особи претензій до спадкового майна не ставлять, позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно, вимоги первісного позову задоволенню не підлягають за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку площею 0,92 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Фанчиківської сільської ради Берегівського (колишнього Виноградівського ) району Закарпатської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 12.01.2024 року.

ГоловуючийВ. В. Леньо