Справа № 175/8395/24
провадження №2/175/1407/24
УХВАЛА

10 червня 2024 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Васюченко О.Г., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06 червня 2024 року звернувся до суду з позовом до відповідач ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст.28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законному порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позовна заява не може бути прийнята до розгляду Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області та підлягає направленню за підсудністю з наступних підстав.

З відповіді на запит суду з Єдиного державного демографічного реєстру витікає, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а отже дана справа не відноситься до підсудності Дніпропетровського районного суду, а зазначена справа територіально підсудна Оріхівському районному суду Запорізької області.

При цьому згідно з розпорядженням Голови Верховного Суду від 10 травня 2022 року № 29/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Оріхівського районного суду Запорізької області у зв`язку з неможливістю здійснення ним правосуддя під час воєнного стану. Натомість територіальну підсудність судових справ визначено Шевченківському районному суду м. Запоріжжя.

Також з відповіді на запит суду з Єдиного державного демографічного реєстру було встановлено, що відомостей про реєстрацію позивача ОСОБА_1 не знайдено, крім того з матеріалів справи та позовної заяви було встановлено, що останнім відомим зареєстрованим місцем проживання або перебування позивача за цим позовом є у АДРЕСА_2 , отже дана справа не відноситься до підсудності Дніпропетровського районного суду, оскільки відповідно до Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02 вересня 2014 року «Про визначення територіальної підсудності справ», за Слов`янським міськрайонним судом Донецької області визначено підсудність судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам, а саме: Калінінському районному суду міста Горлівки, Микитівському районному суду м. Горлівки та Центрально Міському районному суду м. Горлівки, тобто справа підсудна також Слов`янському міськрайонному суду Донецької області.

Крім того слід зазначити, що позивач у позовній заяві не вказує та не обґрунтовує підстави звернення з нею саме до цього суду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 9 статті 187 ЦПК України передбачено, що якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

З урахуванням зазначеного і вище викладеного та враховуючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, предмет та підстави позову, вважаю, що відсутні передбачені законом підстави для розгляду зазначеної справи цим судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Таким чином, вважаю за необхідне зазначений вище позов для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина передати за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 187, 260,261 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини передати за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвала набрала законної сили 10 червня 2024 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя: О.Г. Васюченко