Справа № 344/6935/24
Провадження № 2/344/2233/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

10 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.

за участю секретаря судового засідання Литвин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

11.04.2024р. згідно даних вхідної реєстрації кореспонденції позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особи з інвалідністю, у твердій грошовій сумі в розмірі 8000 грн. щомісячно, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення нею повноліття.

В обґрунтування позову зазначено, що 22.12.2017р. між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу в сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.02.2024р. шлюб між позивачем і відповідачем розірвано. Малолітню дочку залишено проживати з позивачем. ОСОБА_3 встановлено категорію дитини-інваліда підгрупи 1 «А», що підтверджується медичним висновком від 14.06.2022р.Також позивач вказує, що є законним представником дочки, яка перебуває під постійним наглядом лікарів та потребує постійного стороннього нагляду. Відповідач є працездатним, не має на утриманні інших осіб, не позбавлений можливості сплачувати аліменти на малолітню дочку. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проте, має таку можливість, оскільки перебуває за межами України та має постійні, значні доходи, які дозволяють йому сплачувати аліменти до досягнення дитиною повноліття. До березня 2023 року батько дитини ОСОБА_2 нестабільно, але виконував досягнуту між сторонами домовленість, щомісячно сплачував на утримання малолітньої дитини 5 000 (п`ять тисяч) гривень. Починаючи з березня 2023 року відповідач у категоричній формі відмовився виконувати домовленість. Позивачкою, як матір`ю, здійснюються всі необхідні заходи щодо матеріального утримання дитини, задля створення умов для фізичного та духовного розвитку дитини. Просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 11.04.2024 справа передана судді Кіндратишин Л.Р.(а.с.12).

Ухвалою суду від 12.04.2024р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.18-19).

Позивач в судове засідання не з`явилась, 01.05.2024р. через канцелярію суду подала письмову заяву, за змістом якої позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Щодо заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у тому числі через оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав.

За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання.

Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 06.06.2024р. не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданим Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області серії НОМЕР_1 від 10.05.2019р. (а.с.7)

Згідно копії рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2024 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено проживати із матір`ю (а.с.11).

Відповідно до копії медичного висновку №308 від 14.06.2022р., виданого ОПНЛ №3 встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 прирівняна до категорії дитини-інваліда підгрупи 1 «А», з подальшим переглядом зазначеного висновку 14.05.2037р. (а.с. 8).

Згідно довідки, виданої ГО «Світанок-ІФ» підтримки дітей з аутизмом та іншими психо-мовленнєвими розладами розвитку від 26.10.2023р. вбачається, що дочка сторін - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідує корекційно-реабілітаційні заняття з логопедом-дефектологом та реабілітолога п`ять разів у тиждень (а.с.10).

Сторони довідок про свої доходи суду не надали.

Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 3196 гривень.

При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує вік сторін та дітей, потреби дітей щодо належного утримання.

Згідно з ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005, дитина з інвалідністю - особа до досягнення нею повноліття (віком до 18 років) зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» дитина з інвалідністю - дитина зі стійким розладом функцій організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд дійшов висновку, що батьки дитини повинні забезпечити її утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму, встановленого для певного віку дитини, як мінімальної гарантії для збереження її здоров`я та розвитку. При цьому кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно, оскільки обов`язок щодо утримання дітей покладений на обох батьків.

Одночасно мінімальним рекомендованим розміром аліментів є розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за умови достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач в процесі розгляду справи не довела можливість відповідачем сплачувати аліменти в розмірі 8000 гривень на дитину, не зазначено приблизний розмір доходу відповідача, і судом такі відомості не встановлено.

Враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, а також те, що спільна дочка сторін ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 є особою з інвалідністю, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що в свою чергу відповідає конкретним обставинам справи.

Усі інші доводи і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні та не надали можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду, з 11 квітня 2024 року.

У разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (ч.1 ст.196 СК України).

Крім цього, за заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України (ст.186 СК України).

Статтею 185 СК України також визначено обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відтак, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Роз`яснити сторонам, що у відповідності до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

На підставі та керуючись ст.ст.76-81, 89, 223, 259, 263-265, 268, 280-285, 354-355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити частково.

Стягувати із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на малолітню дочку: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , особи з інвалідністю, в твердій грошовій сумі, в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

У іншій частині вимог - відмовити.

Стягнення аліментів розпочати з 11 квітня 2024 року.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять гривень) 20 копійок судового збору в дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3

Рішення складено у повному обсязі 10 червня 2024 року.

Суддя

Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.