КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 755/9717/22 Головуючий у суді першої інстанції - Галаган В.І.
Номер провадження № 22-ц/824/3823/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Сукач О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , поданою представником Холіним Андрієм Борисовичем , на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чернявська Анастасія Сергіївна, про визнання договору дарування нерухомого майна недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , звернулись до суду із позовом до ОСОБА_5 про визнання договору дарування нерухомого майна недійсним та просили суд визнати недійсним договір дарування нерухомого майна від 29 грудня 2021 року, укладений ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 щодо нежитлового приміщення № 257 (літ. А) в будинку АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернявською А.С., зареєстрований за номером № 1105.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 - ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилась спадщина, зокрема, на нежитлове приміщення № 257 (літ. А) в будинку АДРЕСА_1 .

Однак, позивачам стало відомо, що 29 грудня 2021 року спадкодавцем напередодні дня смерті вказане нерухоме майно було подаровано відповідачу ОСОБА_5 .

Вказана ситуація хвилює позивачів, оскільки у спадкодавця ОСОБА_6 з його братом відповідачем по справі ОСОБА_5 ніколи не було гарних, приязних стосунків.

Вказували, що у серпні 2021 року у спадкодавця під час медичного обстеження було виявлено онкохворобу.

Крім того, позивачі зазначали, що останнім часом спадкодавець проживав окремо від синів та його лікуванням займався відповідач ОСОБА_5 .

Так, у жовтні 2021 року спадкодавця було прооперовано, він відвідував лікарню та робив обстеження разом із своїм братом відповідачем ОСОБА_5 . Після операції спадкодавець проживав у свого товариша.

Таким чином, про перебіг хвороби, прогнози лікування в останні місяці життя спадкодавця знав лише його брат, відповідач по справі ОСОБА_5 , який жодної інформації про стан здоров`я спадкодавця позивачам не повідомляв.

ОСОБА_1 посилалась на те, що про смерть спадкодавця вона дізналась лише 01 січня 2022 року, після того як додзвонилась відповідачу.

З огляду на викладене, позивачами зроблено висновок, що відповідачем навмисно приховувався стан здоров`я спадкодавця ОСОБА_6 , щоб, користуючись безпорадним станом спадкодавця, отримати від нього в дар нерухоме майно, що є підставою звернення позивачів з даним позовом до суду.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Скасовано арешт, накладений ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2022 року на нежитлове приміщення АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_5 .

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , - Холін А.Б. подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом не були досліджені матеріали кримінального провадження № 0001196 від 13 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, які мають істотне значення для повного з`ясування обставин, що мають значення для справи. А також не була допитана в судовому засіданні лікар онколог, КНП «КНКОЦ» ОСОБА_7 , яка була допитана в якості свідка у вказаному кримінальному провадженні та надала свідчення щодо тяжкого стану ОСОБА_6 , призначення йому опіоїдів з першого дня перебування в лікарні та про часті візити відповідача, а також візит нотаріуса.

Крім того, суд не допитав в якості свідка ОСОБА_8 , директора ТОВ «Перфект Софт», яка раніше допитувалась в якості свідка в кримінальному провадженні та давала свідчення щодо спілкування братів, наявність боргових відносин між ними та щодо проживання та лікування спадкодавця.

Апелянт вважає, що суд необґрунтовано надав перевагу висновку щодо психічного стану спадкодавця ОСОБА_6 , складеному лікарем ОСОБА_9 про те, що померлий був здатний за своїм психічним станом брати участь в юридичних діях, правочинах, проігнорувавши при цьому висновок експерта, який вказував, що ОСОБА_6 не міг усвідомлювати значення своїх дій та їх наслідків.

Посилаючись на відсутність у матеріалах справи належних доказів свідомого стану дарувальника, представник апелянта Холін А.Б. просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

04 березня 2024 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника ОСОБА_5 , адвоката Палій А.В., відповідно до якого вважає апеляційну скаргу надуманою, безпідставною, а тому просить відмовити в її задоволенні, залишивши оскаржуване рішення без змін.

Так, представник відповідача наголошує, що судом досліджено матеріали справи в повному обсязі, оскільки в судовому засіданні 29 травня 2023 року позивачу було поставлено питання щодо розгляду будь-яких інших заяв та клопотань, проте позивачем ОСОБА_1 не було заявлено жодних клопотань чи заяв, у зв`язку з чим судом було закрито підготовче провадження. Після закриття підготовчого засідання від позивача не надходило клопотань із заявленням про поновлення пропущеного строку та із зазначенням поважності причин пропуску строку, відтак твердження апелянта щодо позбавлення її права на подання доказів не відповідає дійсності.

Разом з тим, ОСОБА_10 вважає, що суд апеляційної інстанції не має задовольняти клопотання апелянта про витребування доказів, адже таке клопотання не заявлялось в суді першої інстанції до закриття підготовчого провадження, відтак, порушено порядок подання доказів.

Суд надав належну оцінку висновкам спеціалістів та експертів щодо стану померлого ОСОБА_6 та здатності усвідомлювати свої дії, оцінив їх в сукупності з іншими доказами, та не знайшов підстав для визнання правочину недійсним за статтею 225 ЦК України через абсолютну неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Вказує, що суд не надав перевагу висновку судово-психіатричної експертизи №851 від 14 серпня 2023 року, адже вона виконана із дослідженням доказів, які експертами не витребовувались та судом не надавались, в матеріалах справи відсутні, а експерти не навели посилання на способи та шляхи отримання таких доказів.

Враховуючи викладене у відзиві, представник ОСОБА_5 - ОСОБА_10 просить відмовити у задоволенні клопотання апелянта про витребування доказів, клопотанні про допит свідків та клопотанні про допит експертів, а також відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскаржуване рішення залишити без змін.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , та її представник адвокат Холін А.Б. підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просили її задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення про задоволення позову з підстав, зазначених в позовній заяві та мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача ОСОБА_5 , адвокат Палій А.В. заперечила щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити її без задоволення, оскільки доводи, на які посилається апелянт, не спростовують обставин, які були встановлені судом при розгляді справи та висновків, викладених у рішенні суду. Вважає рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального права та з дотримання норм процесуального законодавства, просив залишити його без змін.

Інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явились.

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача у справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що на підставі Договору дарування нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернявською А.С., від 29 грудня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1105, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передав безоплатно у власність ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належне дарувальнику на праві власності нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення АДРЕСА_3 . (том 1 а.с. 9-10)

Відповідно до витягу з Реєстру для реєстрації нотаріальних дій Справа № 02-33, Том 2, Договір дарування нерухомого майна у зв`язку із станом здоров`я ОСОБА_6 посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернявською А.С. 29 грудня 2021 року о 14 год. 15 хв. в Київському міському клінічному онкологічному центрі в м. Києві по вул. Верховинна, 69 (том 2 а.с. 34-35).

Згідно даних свідоцтва про смерть, виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04 січня 2022 року, актовий запис № 210, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.с. 14).

За життя дарувальник ОСОБА_6 мав рідного брата, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Дніпровським відділом ЗАГ м. Києва від 27 січня 1970 року, актовий запис № 175, та свідоцтвом про народження, виданим Дніпровським відділом ЗАГ м. Києва від 27 січня 1970 року, актовий запис № 176. (том 1 а.с. 66, 67)

За життя дарувальник ОСОБА_6 мав двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 31 серпня 2001 року, актовий запис № 1200, та свідоцтвом про народження, виданим Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 11 липня 2017 року, актовий запис № 1880. (том 1 а.с. 15, 16).

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що не вбачає правових підстав для визнання недійсним Договору дарування нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернявською А.С., від 29 грудня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1105, - оскільки матеріали даної справи не містять доказів категоричного висновку психіатричних експертиз/досліджень про абсолютну неспроможність дарувальника ОСОБА_6 розуміти значення своїх дій та/або керувати ними в момент укладення ним оспорюваного Договору дарування нерухомого майна, що саме по собі не є підставою для визнання укладеного Договору недійсним з підстав, передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України.

Апеляційний суд не може погодитися із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, яка передбачає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Стаття 203 ЦК України містить загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною першою статті 30 ЦК Україницивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Стаття 225 ЦК України передбачає правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, зокрема, відповідно до частини першої цієї статті правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Норми статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд має призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін.

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 496/4851/14-ц (провадження № 61-7835сво19) вказав, що підставою для визнання правочину недійсним згідно з частиною першою статті 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 06 грудня 2023 року у справі № 2-25/11 (провадження № 61-7816св23).

Перевіряючи доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , поданій представником Холіним А.Б. , у вказаній справі колегія суддів виходить із наступного.

Звертаючись до суду із позовом у вказаній справі позивачі наполягали на тому, що оспорюваний договір дарування нерухомого майна, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернявською А.С., 29 грудня 2021 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за умовами якого дарувальник передав обдарованому належне дарувальнику на праві власності нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення АДРЕСА_3 було вчинено дарувальником у стані, коли він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, внаслідок ракової та наркотичної медикаментозної інтоксикації мав психічні розлади на рівні органічного астенічного розладу та легкого когнітивного органічного розладу у зв`язку з чим його волевиявлення не було вільним.

Суд першої інстанції дотримуючись вимог п. 2 ч.1 ст.105 ЦПК України 29 травня 2023 року призначив у вказаній справі посмертну судову-психіатричну експертизу, проведення якої доручив судовим експертам Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» (а.с.13-16 т.2)

14 серпня 2023 року комісією відділу судово-психіатричної експертизи м.Києва ДУ «ІПСПЕМН МО України» був складений висновок №851 за результатами проведеної посмертної судово-психіатричної експертизи було встановлено, що : ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у момент укладення договору дарування від 29 грудня 2021 року виявляв ознаки стану наркотичного сп`яніння на тлі вираженої астенії, соматогенно обумовленої (ракова інтоксикація); ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у момент укладання договору дарування від 29 грудня 2021 року не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними ( а.с. 41-48 т.2).

Суд першої інстанції вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог та не приймаючи висновок даної експертної установи як належний та допустимий доказ у вказаній справі зазначив, що критично оцінює даний Висновок судово-психіатричного експерта № 851 від 14 серпня 2023 року, з огляду на наступне.

Згідно змісту Висновку судово-психіатричного експерта № 851 від 14 серпня 2023 року (пункт 18) при проведенні експертизи були використані наступні матеріали: матеріали цивільної справи № 755/9717/22 (Провадження № 2/755/208/23) у 2-х томах; оригінали трьох медичних карт стаціонарного та амбулаторного хворого ОСОБА_6 (том 2 а.с 42)

Разом з тим, відповідно до абзацу 4 сторінка 45 Том 2 даної справи, окрім матеріалів даної цивільної справи № 755/9717/22 у 2-х Томах та оригіналів наданих судом трьох медичних карт стаціонарного та амбулаторного хворого ОСОБА_6 при проведенні посмертної судово-психіатричної експертизи експертами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 прийнято до уваги Висновок експертного дослідження № 784 від 15.12.2022 року, виконаний судово-психіатричним експертом ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України», який містить зміст протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 04.11.2022 року, допитаного слідчим в рамках кримінального провадження № 0001196 в Печерському УП ГУ НП в м. Києві.

Однак, Дніпровським районним судом м. Києва при направленні матеріалів цивільної справи № 755/9717/22 (Провадження № 2/755/208/23) у 2-х томах для проведення посмертної судово-психіатричної експертизи було надано лише медичні карти стаціонарного та амбулаторного хворого ОСОБА_6 та на запит експерта ОСОБА_11 судом було надано належним чином засвідчену копію витягу з Реєстру для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Чернявської А.С. Висновок експертного дослідження № 784 від 15.12.2022 року експертами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у суду не витребовувався та судом не надавався. Висновок експертного дослідження № 784 від 15.12.2022 року відсутній в матеріалах даної цивільної справи, не підлягав огляду судом, щодо нього судом не вирішувалось питання про його витребування у органів прокуратури та слідства, судом не вирішувалось питання про його долучення до матеріалів даної цивільної справи.

Таким чином, суд не обізнаний щодо джерела отримання та суб`єктів надання експертам ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вищевказаного Висновку експертного дослідження № 784 від 15.12.2022 року, експертами не зазначено правових підстав прийняття такого Висновку до уваги в якості об`єкту експертного дослідження при проведенні призначеної ухвалою суду посмертної судово-психіатричної експертизи, - що ставить суд під сумнів дотримання експертами при проведенні посмертної судово-психіатричної експертизи принципів законності, повноти, об`єктивності експертних досліджень та принципу допустимості використання методів, засобів та способів проведення експертних досліджень.

При цьому судом першої інстанції як належний доказ прийнято - висновок спеціаліста в галузі судової психіатрії, складений 29 грудня 2021 року сертифікованим лікарем-спеціалістом в галузі судової психіатрії з 26-ти річним експертним стажем в галузі судово-психіатричної експертизи ОСОБА_9 , згідно якого : « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно даним теперішнього проведеного огляду та наданій медичній документації внаслідок ракової та наркотичної медикаментозної інтоксикації має психічні розлади на рівні органічного астенічного розладу (МКХ-10; F06.6) та легкого когнітивного органічного розладу (МКХ-10; F06.7). Виразність вищевказаних психічних розладів у ОСОБА_6 така, що він здатний за своїм психічним станом брати участь в юридичних діях, правочинах.»

Обґрунтовуючи допустимість зазначеного доказу суд послався на те, що указаний Висновок спеціаліста складено за особистою заявою під експертного ОСОБА_6 , в день та час укладення оспорюваного Договору дарування нерухомого майна 29.12.2021 року, в місці укладення оспорюваного Договору дарування нерухомого майна, тобто в Київській міській онкологічній лікарні Відділення паліативної медицини, палаті № 11 (м. Київ, вул. Верховинна, 69) та за наявності як оригіналів медичної документації, також і самого під експертного ОСОБА_6 , який був особисто оглянутий та опитаний експертом ОСОБА_9 .

Колегія суддів вважає даний висновок суду помилковим та прийнятим з порушенням норм процесуального законодавства.

Так, у частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Положення статей 76, 102 - 113 ЦПК України визначають висновки експертів як один із засобів встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Вказане узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18, провадження № 14-270цс19 , що у висновку експерта має бути застереження, що він обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Приймаючи як належний доказ - висновок спеціаліста в галузі судової психіатрії, складений 29 грудня 2021 року лікарем-спеціалістом в галузі судової психіатрії ОСОБА_9 (а.с. 35,36 т.1) суд першої інстанції не врахував вимоги цивільного процесуального законодавства, які ставляться до вказаної категорії доказів, а саме те, що вказаний висновок експерта (спеціаліста) не містить відомостей про те, що він підготовлений для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок ( ч.5 ст. 106 ЦПК України).

У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 520/8073/16-ц (провадження № 61-4114св17) Верховний Суд виснував, що при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Так, колегія суддів, перевіряючи доводи апеляційної скарги, поданої представником позивача ОСОБА_1 , адвокатом Холіним А.Б., щодо неправомірності відхилення судом першої інстанції висновку судово-психіатричної експертизи № 851 від 14 серпня 2023 року враховує, що дана експертиза проводилася державною установою - ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України», яка має відповідні повноваження на її проведення та на підставі судової ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2023 року.

Зі змісту самого висновку експертизи вбачається, що предметом дослідження експертів були матеріали цивільної справи №755/971/22 в 2 томах; медичні картки стаціонарного хворого (МКСХ) №39041 з КНП «КМКОНЦ» на ім`я ОСОБА_6 ; медична картка стаціонарного хворого (МКСХ) №21/1/2533 з КЛ «Феофанія» та медична картка амбулаторного хворого (МКАХ) №16436/21 з КНП «КМКОНЦ».

Співставляючи матеріали цивільного провадження з медичною документацією, з клінічно-експертними уявленнями про перебіг термінальної стадії онкологічної хвороби, якою страждав ОСОБА_6 : ліпосаркома зачеревинного простору справа, пролонгації хвороби, множинні метастази по брюшній стінці, канцероматоз. Ускладнення : «Пухлинна інтоксикація, больовий синдром, асцит, симптоматична жовтяниця» та з прийомом ОСОБА_6 з 23.12.2023 року, в тому числі і в день складання договору 29.12.2021 р. наркотичних опіоїдних анальгетиків та інших знеболюючих препаратів, які подовжують дію наркотичних анальгетиків. У момент укладення договору дарування від 29 грудня 2021 року ОСОБА_6 виявляв ознаки стану наркотичного сп`яніння на тлі вираженої астенії, соматогенно обумовленої(ракова інтоксикація); ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у момент укладання договору дарування від 29 грудня 2021 року не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними ( а.с. 41-48 т.2).

Апеляційний суд вважає, що вище вказаний висновок судово-психіатричної експертизи не суперечить матеріалам справи, оскільки був проведений з урахуванням даних, що містилися в справі, у тому числі із з урахуванням та оцінкою висновку спеціаліста в галузі судової психіатрії, складеного 29 грудня 2021 року лікарем-спеціалістом в галузі судової психіатрії ОСОБА_9 .

Так, даючи оцінку складеному висновку лікарем-спеціалістом в галузі судової психіатрії ОСОБА_9 . комісія експертів зазначила : «Згідно дослідження лікаря-психіатра ОСОБА_9 , який він проводив на приватній основі, ОСОБА_6 внаслідок ракової інтоксикації та наркотично- медикаментозної терапії, мав психічні розлади у вигляді «Органічного астенічного розладу» та «Легкого когнітивного органічного розладу». За вираженістю психічних розладів здатний за своїм психічним станом брати участь у юридичних діях та правочинах. Разом з тим, спеціаліст в галузі психіатрії при своєму обстеженні зазначив, що внаслідок ракової та наркотично-медикаментозної інтоксикації, яка наявна у ОСОБА_6 під час огляду в нього спостерігалася апатія та седація, помірно виражена астенізація, психомоторна загальмованість, порушення уваги, зниження здатності логічно та послідовно міркувати, критично оцінювати свої вчинки, порушення повсягденого особистісного життя; має місце з відносно недавнього часу, обумовлена, в основному, сомато-неврологічними порушеннями та несприятливою динамікою онкологічного захворювання (а.с. 45 т.2).

Безпідставними на думку колегії судів є висновок суду першої інстанції про відхилення судом висновку судово-психіатричної експертизи № 851 від 14 серпня 2023 року, оскільки в ньому містяться посилання на висновок експертного дослідження № 784 від 15.12.2022 року, який судом першої інстанції при направленні на експертизу не витребовувався та судом експертам не надавався, оскільки дані висновки суду суперечать обставинам та матеріалам справи.

Так, із висновку судово-психіатричної експертизи № 851 від 14 серпня 2023 року, вбачається що на дослідження експертам ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» судом першої інстанції ( Дніпровським районним судом міста Києва) було надано матеріали даної цивільної справи №755/971/22 ( провадження №2/755/208/23) в 2 -х томах ( том 1 в прошитому вигляді на 248-ми пронумерованих аркушах; том 2- в прошитому вигляді на 36 -ти пронумерованих аркушах) (а.с. 42 т.2).

Як вбачається із матеріалів справи том.1 а.с. 247,248 представник позивачів у справі адвокат Поздняков П.В. подав до суду 21 квітня 2023 року клопотання про призначення у вказаній справі посмертної судово-психіатричної експертизи, яке було обґрунтовано тим, що 15 грудня 2022 року на замовлення ОСОБА_1 фахівцем ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» ОСОБА_12 був зроблений висновок експертного дослідження №784 згідно якого ОСОБА_6 29 грудня 2021 року виявляв ознаки психічного розладу у вигляді глибокої астенії та для встановлення ступеню психічних порушень у ОСОБА_6 29.12.2021 року необхідно в обов`язковому порядку проведення посмертної судово-психіатричної експертизи в рамках ст. 225 ЦПК України.

В додатках до вказаного клопотання заявником було подано і вище вказаний висновок фахівця ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» ОСОБА_12 №784 ( а.с. 248 т.1,) який був долучений до матеріалів цивільної справи та знаходиться на аркуші 1-10 т.2 справи.

Із протоколу судового засіданні від 29 травня 2023 року вбачається, що судом першої інстанції вказане клопотання було розглянуто та задоволено судом ( а.с. 11-12 т.2). Вказаний висновок фахівця ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» ОСОБА_12 №784 був долучений судом до матеріалів справи, вшитий та наданий судом комісії експертів. Зокрема, із матеріалів справи вбачається, що експертам надано матеріали другого тому на 36 аркушах в якому і знаходився зазначений висновок фахівця.

Таким чином вказані висновки суду першої інстанції щодо не відповідності висновку судово-психіатричної експертизи № 851 від 14 серпня 2023 року обставинам справи та матеріалам справи є необґрунтованими.

Даючи оцінку вказаному висновку експертизи № 851 від від 14 серпня 2023 року колегія суддів апеляційного суду враховує, що він не містить суперечностей чи протиріч, натомість він повністю спростовує висновок спеціаліста в галузі судової психіатрії, складений 29 грудня 2021 року сертифікованим лікарем-спеціалістом в галузі судової психіатрії ОСОБА_9 , який суд прийняв як належний доказ для ухвалення рішення у вказаній справі про відмову у задоволенні позову.

Заперечення представника відповідача ОСОБА_5 щодо того, що висновок судово-психіатричної експертизи № 851 від 14 серпня 2023 року не є категоричним є безпідставним, оскільки комісія експертів, надаючи даний висновок щодо стану, в якому перебував ОСОБА_6 при вчинення оспорюваного правочину, зазначила : « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у момент укладання договору дарування від 29 грудня 2021 року не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними» ( а.с. 41-48 т.2). Тобто даний висновок є категоричний.

З урахуванням викладених обставин колегія суддів вважає, що позивачами у вказаній справі надано достатньо доказів для задоволенні позовних вимог в частині визнання укладеного правочину недійсним, оскільки дарувальник - ОСОБА_6 на час укладення даного правочину - 29 грудня 2021 року за станом свого здоров`я не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, що відповідно до положень ст. 225 ЦК України має наслідком визнання укладеного правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 2 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та наданим доказам, судом порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 225 ЦК України, ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , подану представником Холіним Андрієм Борисовичем , задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2023 року скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення.

Визнати договір дарування нерухомого майна від 29 грудня 2021 року, укладений ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 щодо нежитлового приміщення № 257 (літ. А) в будинку АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Чернявською А.С., зареєстрований за номером № 1105, недійсним.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 червня 2024 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв