Справа № 158/2770/20
Провадження № 2-др/158/1/24
11 січня 2024 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Польової М.М.,
з участю секретаря судового засідання Сороки І.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ківерці заяву представника відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.12.2023 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Представник відповідача подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на правничу допомогу в розмірі 18 900 грн. До заяви відповідачем додано докази надіслання вказаної заяви іншим учасникам процесу.

Представник позивача подав до суду клопотання, у якому просив відмовити в задоволені заяви про стягнення вказаних витрат, мотивуючи тим, що представником відповідача до закінчення судових дебатів не було подано ні доказів про понесення витрат на правову допомогу, ні відповідної заяви про те, що такі докази будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Позивач та його представник у судове засідання не прибули, представник позивача подав до суду клопотання, в якому просив проводити розгляд заяви без їхньої участі.

Відповідач та її представник у судове засідання не прибули, представник відповідача подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд заяви без їхньої участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Крім того, оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.12.2023 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя відмовлено повністю.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15 (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначала, що вона уклала договір про надання правничої допомоги з Адвокатським об`єднанням «АФК» та орієнтований розмір судових витрат відповідача становить 10 000 грн., документи, які підтверджують розмір витрат на правничу допомогу будуть надані суду в порядку, визначеному ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Така заява узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 174 ЦПК України, за якою відзив на позовну заяву є заявою по суті справи.

Доводи представника позивача про те, що представником відповідача до закінчення судових дебатів не було подано ні доказів понесення витрат на правову допомогу, ні відповідної заяви про те, що такі докази будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення, є безпідставними, оскільки відповідачем таку заяву зроблено у відзиві на позовну заяву від 03.12.2020, тобто до закінчення судових дебатів, та протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подано докази на підтвердження понесених судових витрат, тобто у строк, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Так, на підтвердження понесених ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу нею надано суду: 1) договір про надання правничої допомоги від 27.11.2020; 2) рахунок №120 від 03.12.2020 на суму 6500 грн. 3) квитанцію №ПН555 від 03.12.2020 на суму 4000 грн.; 4) додаток №1 до договору про надання правничої допомоги від 27.11.2020 «Вартість послуг адвокатського об`єднання у справі №158/2770/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя»; 5) акт прийому-передачі від 23.12.2023 наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 27.11.2020, відповідно до якого Адвокатське об`єднання «АФК» надало правничу допомогу на суму 18 900 грн.; 6) виписку по рахунку від 13.04.2021 (т. 4, а.с.4-11).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем послуг адвоката та понесення нею витрат в суді. А відтак, виходячи з того, що ОСОБА_3 є відповідачем, а у задоволенні позову відмовлено, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу на її користь.

Разом з тим, враховуючи виконану адвокатом роботу, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи в суді, в сумі 5000 грн, а, відтак, заява представника відповідача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 133, 141, 247, 263-265, 270, 352, 354 ЦПК, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати, пов`язані з правничою допомогою, в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя Ківерцівського районного суду М.М. Польова