РІШЕННЯ

Іменем України

20.05.2024 Справа №607/9920/23 Провадження №2/607/638/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Марциновської І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Хавщ Я.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Баган О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації у порядку поділу майна подружжя,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що у період з 31.05.2014 до 19.05.2023 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі за спільні кошти сторони придбали транспортний засіб марки «Toyota» моделі «RAV 4», 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був зареєстрований за відповідачем. Позивач зазначила, що відповідно до ст. 60 СК України указане майно належить сторонам як подружжю на праві спільної сумісної власності. У добровільному порядку компенсувати позивачу вартість1/2 частки даного транспортного засобу відповідач відмовляється.

За таких підстав позивач просить: 1) визнати за ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб марки «Toyota» моделі «RAV 4», 2020 року випуску, об`єм двигуна 2487 см3, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 2) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у порядку поділу майна подружжя грошову компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу марки «Toyota» моделі «RAV 4», 2020 року випуску, об`єм двигуна 2487 см3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 579795 грн.

05.06.2023 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 27.07.2023 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи.

19.06.2023 засобами поштового зв`язку до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

29.06.2023 засобами поштового зв`язку до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов відзив, у якому відповідач позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позову повністю. Відзив мотивований тим, що транспортний засіб марки «Toyota» моделі «RAV 4» придбаний за кошти батька відповідача ОСОБА_3 , а тому є його власністю, хоча і зареєстрований за відповідачем. Відповідач вважає, що спірне майно не є спільною сумісною власністю сторін як подружжя.

27.07.2023 представник позивача адвокат Баган О.В. подала до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відповідь на відзив, у якій просила позовні вимоги задовольнити повністю.

27.07.2023 усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання відповідача та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання на 29.08.2023 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи.

02.08.2023 на офіційну електронну адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області представник відповідача адвокат Репецький В.В. подав заперечення.

29.08.2023 підготовче засідання відкладене на 22.09.2023 за клопотанням представника позивача.

22.09.2023 підготовче засідання відкладене на 18.10.2023 за клопотанням позивача.

18.10.2023 підготовче засідання не відбувалось у зв`язку із зайнятістю головуючої судді Марциновської І.В. в іншому судовому провадженні. Підготовче засідання призначене на 20.11.2023.

20.11.2023 підготовче засідання відкладене на 04.01.2024 у зв`язку з неявкою відповідача.

04.01.2024 усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті на 29.01.2024.

29.01.2024 судове засідання відкладене на 08.02.2024 за клопотанням представника позивача.

08.02.2024 судове засідання відкладене на 07.03.2024 за клопотанням представника відповідача.

06.03.2024 через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відповідач ОСОБА_2 подав заяву про припинення повноважень його представника адвоката Репецького В.В. та просив відкласти судове засідання з метою залучення до участі у справі іншого представника.

07.03.2024 судове засідання відкладене на 02.04.2024 за клопотанням відповідача.

02.04.2024 оголошена перерва у судовому засіданні до 29.04.2024.

29.04.2024 оголошена перерва у судовому засіданні до 20.05.2024.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Баган О.В. позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, та просили позов задовольнити повністю.

Позивач додатково пояснила, що під час перебування у шлюбі сторони придбали транспортний засіб марки «Toyota» моделі «RAV 4», 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Указаний автомобіль був зареєстрований за відповідачем, однак використовувався сторонами для задоволення потреб сім`ї, зокрема для поїздок на відпочинок, до родичів, доставляння дитини до садочку тощо. Батьки позивача допомагали подружжю фінансово, надали їм для проживання своє житло, оплачували комунальні послуги, дарували кошти задля того, щоб сторони змогли економити та придбати указаний транспортний засіб. Також позивач зазначила, що кошти, які надходили на банківський рахунок відповідача від його батька ОСОБА_3 , частково були перераховані відповідачем для його матері, частково витрачені на ремонтні роботи будинку, належного родині відповідача, та частково витрачені як благодійна допомога, оскільки батько відповідача є громадським діячем. Крім цього, позивач вказала, що протягом усього подружнього життя сторони обоє були працевлаштовані та отримували дохід.

У судовому засіданні 29.04.2024 свідок ОСОБА_4 пояснила, що є кумою сторін. Свідок показала, що сторони проживали у квартирі батьків позивача. Зазначила, що у шлюбі сторони придбали транспортний засіб, оскільки попередній автомобіль, що належав відповідачу, зламався. Придбаний автомобіль сторони використовували в інтересах сім`ї. Свідок також показала, що батьки позивача допомагали сторонам матеріально. Щодо надання коштів батьком відповідача свідок необізнана.

У судовому засіданні 29.04.2024 свідок ОСОБА_5 пояснила, що є кумою сторін. Свідок показала, що сторони проживали у квартирі батьків позивача. У 2021 році сторони спільно на спірному автомобілі їздили на відпочинок на море.

У судовому засіданні 29.04.2024 свідок ОСОБА_6 пояснив, що є кумом сторін. Свідок показав, що сторони проживали у квартирі батьків позивача. Під час перебування у шлюбі сторони придбали транспортний засіб, яким спільно подорожували, зокрема на море, та використовували авто для поїздок на свята до родини.

У судовому засіданні 20.05.2024 свідок ОСОБА_7 пояснила, що є матір`ю позивача. Свідок показала, що сторони проживали разом із нею та її чоловіком у належному батькам позивача будинку. Зазначила, що вони разом із чоловіком допомагали сторонам, надаючи їм кошти, оплачуючи комунальні послуги, купуючи продукти харчування тощо. Також показала, що у ОСОБА_2 був автомобіль, який часто ламався, а тому свідок із чоловіком запропонували сторонам купити новий автомобіль за їхньої матеріальної підтримки.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився без повідомлення про причини неявки.

Заслухавши пояснення позивача та її представника та показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними зі здійсненням права спільної сумісної власності подружжя, та регулюються нормами Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплені у ст. 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном.

Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч. 1 ст. 63 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч. 6 ст. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17.

Суд установив, що 31.05.2014 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище ОСОБА_9 . Указане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 8) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 3 від 22.05.2023 (а.с. 9-10).

У даному шлюбі народилась дитина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Такі обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 11).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.05.2023 шлюб між сторонами розірваний (а.с 12).

Згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів стосовно зареєстрованих транспортних засобів, їх власників та належних користувачів з 18.03.2021 та станом на 18.05.2023 за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований автомобіль марки «Toyota» моделі «RAV 4», 2020 року випуску, об`єм двигуна 2487 см3. Указані обставини підтверджуються інформацією Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Тернопільській області № 31/19/-Б-73а.з. від 18.05.2023 (а.с. 14).

Також, як вбачається з договору купівлі-продажу автомобіля № КМ-1783 від 02.03.2021, ОСОБА_2 придбав транспортний засіб марки «Toyota» моделі «RAV 4», 2020 року випуску, об`єм двигуна 2487 см3 (а.с. 85-86).

Указане дає підстави дійти висновку, що спірне рухоме майно придбане та зареєстроване за ОСОБА_2 під час перебування останнього у шлюбі з ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки про ринкову вартість КТЗ - позашляховика марки «Toyota», моделі «RAV 4», 2020 року випуску, ціна продажу колісного транспортного засобу - позашляховика марки «Toyota», моделі «RAV 4», 2020 року випуску, об`єм двигуна 2487 см3, середньостатистичним нормативним пробігом 63000 км, в робочому технічному стані станом на 24.05.2023 становить 1159590 грн (а.с. 15).

При цьому суд відхиляє доводи відповідача, що спірний транспортний засіб придбаний відповідачем за кошти його батька ОСОБА_3 та фактично належить останньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Так, з виписки по картці/рахунку ОСОБА_2 вбачається, що 11.02.2021 на його картковий рахунок ОСОБА_11 здійснений переказ коштів у сумі 36800,07 доларів США (а.с. 38).

17.02.2024 відповідач із зазначеного рахунку зняв готівкові кошти у сумі 36800,07 доларів США. Указане підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» від 17.02.2024 (а.с. 48).

Також з квитанції АТ «Таскомбанк» № BUY_510_U5239_1536271 від 09.03.2021 вбачається, що ОСОБА_2 здійснював обмін іноземної валюти у сумі 30000 доларів США на національну валюту у сумі 831000 грн (а.с. 50).

Разом з тим суд відхиляє за неналежністю квитанцію № 135299212 про обмін іноземної валюти, оскільки з указаного доказу не вбачається, ким саме здійснений такий обмін (а.с. 52).

При цьому, як вбачається з рахунку ТОВ «Кристал Моторс» № КМ-1783 від 09.03.2021, сума до сплати за автомобіль марки «Toyota», моделі «RAV 4», 2020 року випуску, становить 905637 грн (а.с. 49). Згідно з видатковою накладною № КМ-1783 від 12.03.2021 ОСОБА_2 виданий товар, а саметранспортний засіб марки «Toyota», моделі «RAV 4», вартістю 850000 грн (а.с. 51).

Разом з тим докази того, що для придбання 12.03.2021 спірного рухомого майна відповідач використовував кошти, що 17.02.2024 надійшли на рахунок відповідача від ОСОБА_3 , суду не надані. Більше того, зважаючи на ті обставини, що транспортний засіб зареєстрований на праві власності саме за відповідачем, а не за його батьком, суд критично оцінює доводи відповідача, що даний автомобіль перебуває у фактичній власності ОСОБА_3 .

Більше тогоналежність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Так, на підтвердження фінансової можливості придбання спірного транспортного засобу за спільні кошти подружжя, позивач вказувала, що під час перебування сторін у шлюбі обоє з подружжя працювали та отримували дохід, а також сторонам фінансово допомагали батьки позивача.

Указані обставини підтверджуються виписками по картковому рахунку АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 (а.с. 104-106), з яких вбачається надходження коштів у сумі 1000 доларів США, 2400 доларів США, 24,67 доларів США, 5000 доларів США та 99500 грн від її батьків ОСОБА_12 та ОСОБА_7 під час перебування сторін у шлюбі.

Також такі обставини підтвердили у судовому засіданні свідкиОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які серед іншого показали і те, що транспортний засіб марки «Toyota», моделі «RAV 4», 2020 року випуску, використовувався сторонами спільно для потреб їхньої сім`ї та не вважався таким, що належить особисто відповідачу.

За таких обставин суд доходить висновку, що відповідач не надав належних та достатніх доказів того, що спірне майно придбане за кошти батька відповідача ОСОБА_3 , а також, що таке майно придбано не в інтересах сім`ї сторін.

При цьому з урахуванням положень ч. 2 ст. 65 СК України, яка визначає, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, факт укладення договору купівлі-продажу від 02.03.2021 та здійснення оплати за таким договором ОСОБА_2 не спростовує того, що такий договір був укладений одним з подружжя в інтересах сім`ї. Більше того п. 10.2 указаного договору визначає, що якщо покупцем є фізична особа, то підписавши цей договір, покупець підтверджує, що отримав від другого з подружжя згоду на купівлю автомобіля на умовах, визначених у даному договорі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (ч. 4 ст. 71 СК України).

З урахуванням викладених обставин суд вважає доведеним позивачем та неспростованим відповідачем той факт, що транспортний засіб марки «Toyota» моделі «RAV 4», 2020 року випуску, об`єм двигуна 2487 см3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , набутий відповідачем під час перебування сторін у шлюбі, що свідчить про те, що таке майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності і підлягає поділу між ними у рівних частках.

Разом з тим, враховуючи, що зазначене майно, яке є спільною власністю сторін, є неподільною річчю, суд доходить висновку, що вимога ОСОБА_1 про грошову компенсацію відповідачем вартості 1/2 частки вказаного транспортного засобу є обґрунтованою.

При вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації суд приймає до уваги, що згідно з довідкою про ринкову вартість КТЗ - позашляховика марки «Toyota», моделі «RAV 4», 2020 року випуску, ринкова вартість транспортного засобу марки «Toyota», моделі «RAV 4», 2020 року випуску, об`єм двигуна 2487 см3, станом на 24.05.2023 становить 1159590 грн (а.с. 15).

При цьому Верховний Суд неодноразово зауважував, що вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати з дійсної його вартості на час розгляду справи, а не за ціною придбання такого майна.

Відтак вартість 1/2 частки спірного транспортного засобу складає 579795 грн.

Відповідач докази на спростування такої вартості спірного транспортного засобу не надав, клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи не заявляв.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 5797,95 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0..1 від 01.06.2023 (а.с. 7). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, з договору про надання правничої допомоги № 10 від 18.05.2023 вбачається, що ОСОБА_1 уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом Баган О.В. (а.с. 24).

Згідно з п. 1.1 договору адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.

Також надання позивачу адвокатом Баган О.В. професійної правової допомоги у суді під час розгляду цієї справи підтверджується ордером серії ВО № 1054272 від 02.06.2023 (а.с. 23).

Відповідно до п. 3.1 договору про надання правничої допомоги № 10 від 18.05.2023 за правову допомогу, передбачену в п. 3.1 Договору, клієнт сплачує адвокату винагороду, визначену додатком № 1 до цього Договору.

Розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків визначаються сторонами у додатках до цього Договору. За домовленістю сторін оплата правової допомоги може здійснюватись також у вигляді передоплати або авансу.

Факт надання послуг адвокатом підтверджується додатком № 1 до Договору (а.с. 25), згідно з яким сторони підтвердили, що адвокат надав, а клієнт прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 14900 грн, зокрема: представництво позивача (надання усних консультацій, зустріч з клієнтом, ознайомлення з матеріалами справи, зняття фотокопій, підбір законодавства, формування правової позиції, подання адвокатських запитів); складення заяви про забезпечення позову та подання її до суду; складення позовної заяви про поділ майна подружжя та подання її до суду.

Так, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18, від 10.11.2021 у справі № 329/766/18.

Суд враховує, що відповідач не подавав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим суд приймає до уваги, що, визначаючи вартість наданих позивачеві послуг, адвокат у такі послуги включає і ті послуги, які не потребують певних професійних навичок, зокрема зняття фотокопій документів, подання позовної заяви до суду тощо.

При цьому при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

З урахуванням викладеного суд вважає, що витрати на правничу допомогу у сумі 11000 грн, які позивач понесла у зв`язку із розглядом даної справи, є доведеними належними та допустимими доказами, а також відповідають критеріям співмірності, реальності та справедливості, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім цього, відповідно до ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

З урахуванням даних норм закону, враховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, та приймаючи до уваги відсутність клопотань учасників справи про скасування заходів забезпечення позову, суд не вбачає підстав для скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.05.2023.

Керуючись ст. 4, 76-81, 89, 133, 137, 141, 158, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації у порядку поділу майна подружжя задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у порядку поділу майна подружжя грошову компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу марки «Toyota» моделі «RAV 4», 2020 року випуску, об`єм двигуна 2487 см3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 579795 (п`ятсот сімдесят дев`ять тисяч сімсот дев`яносто п`ять) гривень.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку поділу майна подружжя право приватної власності на транспортний засіб марки «Toyota» моделі «RAV 4», 2020 року випуску, об`єм двигуна 2487 см3, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору у сумі 5797 (п`ять тисяч сімсот дев`яносто сім) гривень 95 копійок та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 11000 (одинадцять тисяч) гривень.

Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.05.2023, у виді заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відчужувати транспортний засіб марки «Toyota» моделі «RAV 4», 2020 року випуску, об`єм двигуна 2487 см3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_2 , продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Представник позивача: адвокат Баган Оксана Василівна, місцезнаходження: вул. Шептицького, буд. 184, с. Петриків, Тернопільський район, Тернопільська область.

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

СуддяІ. В. Марциновська

Повне судове рішення складене 30.05.2024.