Справа № 496/7030/24
Провадження № 2/496/3020/24
У Х В А Л А

31 жовтня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Дягилева В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка заяву представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується боржником у суді,

УСТАНОВИВ:

До Біляївського районного суду Одеської області через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслав Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Разом з позовною заявою від представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить звільнити позивачку, як споживача, від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та зупинити стягнення по виконавчому провадженню № 67935356 від 17.12.2021 року, відкритому на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. № 15780 від 30.12.2020 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 24770 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вживати передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Згідно з частиною шостою статті 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Як на підставу звільнення від сплати судового збору представник позивачки посилається на частину третю статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та постанову Верховного Суду від 19.10.2022 року у справі № 743/1481/21.

Так, згідно положень пункту 22 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

У постанові Верховного Суду від 19.10.2022 року у справі № 743/1481/21, на яку покликається адвокат Калінін С.К., зазначено наступне: «Таким чином, позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»… У справі, яка переглядається, ОСОБА 1 як споживач, що звернувся до суду з позовом про захист своїх прав, звільнений від сплати судового збору як за подання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, так і на наступних стадіях цивільного процесу (при поданні апеляційної та касаційної скарг)».

Тобто у вказаній постанові Верховний Суд наголошує на тому, що у випадку пред`явлення позову саме споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відтак частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» чітко окреслена форма захисту прав споживача, в межах реалізації якої така особа звільняється від тягаря судових витрат, а саме шляхом подання споживачем до суду позовної заяви, яка спрямована на захист його порушеного права.

Звертаючись до суду із позовною заявою, представник позивачки зазначає, що позивачка не підписувала кредитний договір в будь-який спосіб, ніколи не визнавала наявність кредитних правовідносин за цим кредитним договором, факту волевиявлення позивачки на укладення кредитного договору не доведено, а тому відповідний правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином позивачкою не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

З огляду на це, відсутні підстави вважати, що вимоги позивачки пов`язані з порушенням її прав, як споживача фінансових послуг.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 року у справі № 757/40852/17: «Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору».

У даному випадку, предметом спору є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів регулюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що даний спір виник не у зв`язку із порушенням прав позивачки, як споживача фінансових послуг, а за позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивачки у позові не зазначає, у чому полягає порушення прав позивачки саме як споживача фінансових послуг, натомість посилається на порушення приватним нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, а тому вказівка у позові на те, що позивачка є споживачем фінансових послуг не може враховуватись судом.

У зв`язку з вищенаведеним, приходжу до висновку, що дія Закону України «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносини не поширюється, а тому як при зверненні до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, так із заявою про забезпечення даного позову, судовий збір підлягає сплаті на загальних підставах.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою заяви про забезпечення позову ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2024 році з 01 січня становить 3028 грн.

Отже за подання заяви про забезпечення позову позивачка повинна була сплатити судовий збір у розмірі 605 грн 60 к. та надати оригінал квитанції до суду.

Однак до заяви про забезпечення позову не додано квитанції про сплату судового збору у зазначеному розмірі.

Відповідно до частини десятої статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи те, що заява про забезпечення позову подана без додержання вимог частини шостої статті 151 ЦПК України, а тому вона підлягає поверненню представнику заявниці.

Керуючись ст. ст. 149, 153, 260, 261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується боржником у суді повернути представнику заявниці.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст ухвали складено 31.10.2024 року.

Суддя Л.О. Пендюра