Справа № 939/2822/23
РІШЕННЯ

Іменем України

30 травня 2024 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді - Міланіч А.М.

при секретарі Слухай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пісківської селищної ради Бучанського району Київської області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 належить його цивільній дружині ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті його рідної баби ОСОБА_3 Будинок в натурі не розділений. Він разом з дружиною ОСОБА_2 та їх малолітньою донькою ОСОБА_4 проживають у вказаному будинку по даний час, інших мешканців в будинку немає. Під час військової агресії їх будинок отримав ушкодження та потребує капітального ремонту. Для реалізації права на відшкодування шкоди вони звернулись до селищної ради, але отримали відмову, оскільки наразі невідомий інший власник цього будинку.

В ході встановлення цього питання, з`ясувалось, що інша частина вказаного житлового будинку до цього часу зареєстрована за чоловіком їх двоюрідної бабусі ОСОБА_5 ОСОБА_6 , які вже дуже давно померли. З 25 лютого 1975 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (рідна сестра його діда ОСОБА_8 ) перебували в шлюбі, проживали однією сім`єю і вели спільне господарство. Обоє дуже хворіли, тому на випадок смерті домовилися залишити все своє майно своїм внучатим племінникам, оскільки власних дітей не мали, але дуже любили його та його рідного брата ОСОБА_9 .. Їх із братом батьки, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не займались їх вихованням та були позбавлені відносно них батьківських прав. Рішенням виконкому Пісківської селищної ради №87/4 від 15 жовтня 1991 року дід ОСОБА_8 був призначений їх опікуном.

В 1995 році бабуся ОСОБА_5 залишила заповіт на свою частину будинку на ім`я брата ОСОБА_9 .

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 його брат ОСОБА_12 вступив у фактичне володіння спадковим майном, будинком по АДРЕСА_2 . На час вступу у спадщину брат був неповнолітнім тому його інтереси представляв їх опікун, ОСОБА_8 , який не довів оформлення спадкових прав брата до кінця та домовився з дідом ОСОБА_6 обміняти житловий будинок в с. Біла Криниця (в тому числі і спадкову частину брата) на половину житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору обміну від 08 квітня 1997 року спадковий будинок по АДРЕСА_2 , який належав ОСОБА_13 було обмінено на частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , половина якого вже належала на праві власності їх бабусі ОСОБА_3 . Від імені ОСОБА_6 , на якого був зареєстрований будинок в с. Біла Криниця діяв по довіреності їх дід ОСОБА_8 .

З 1997 року житловий будинок по АДРЕСА_1 був зареєстрований в рівних частках по за ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

30 квітня 1991 року його батьки ОСОБА_14 та ОСОБА_11 розлучилися, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_14 . Відомо, що батько теж помер, але після позбавлення його батьківських прав у 1991 році його ніхто не бачив і місце його смерті невідоме.

Після обміну будинку в с. Біла Криниця на 1/2 частину будинку в сел. Пісківка ОСОБА_6 в 1997 р. виїхав і оселився в будинку-інтернаті в Житомирській області, де ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. На момент цих подій він був неповнолітній, подробиць цих подій не знав і знати не міг.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер його дід ОСОБА_8 . В травні 2003 року брат ОСОБА_12 виписався з будинку в АДРЕСА_3 , в будинок діда і баби ОСОБА_15 , в якому до дня смерті (квітень 2004 р.) мешкала їх мати. Після виїзду брата, в будинку, в сел. Пісківка проживали: він, бабуся ОСОБА_3 , згодом його дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_16 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла його баба ОСОБА_3 , яка інших дітей крім його матері ОСОБА_17 не мала. ІНФОРМАЦІЯ_6 помер його брат ОСОБА_12 , який сім`ї та дітей не мав, заповіту на випадок смерті не залишив. Отже він єдиний спадкоємець після смерті бабусі та брата. Але бабуся залишила заповіт на його дружину ОСОБА_2 , тому вона отримала свідоцтво про право власності за заповітом на частину будинку, право власності на іншу частину будинку до цього часу зареєстроване за ОСОБА_6

Проживаючи у будинку з 1991 р. він більше десяти років добросовісно, відкрито, безперервно і тривало володіє частиною будинку по АДРЕСА_1 , факт знаходження майна в його володінні ніколи не приховував, робив ремонти, оплачував послуги, проживав та утримував своє майно у будинку.

Тому просив визнати за ним право власності на частину житлового будинку по АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_18 позов підтримала, викладене підтвердила.

Відповідач Пісківська селищна рада Бучанського району Київської області в судове засідання представника не направила, відповідно до заяви просила розглянути справу без його участі.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала.

Вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, свідка ОСОБА_19 , яка в судовому засіданні підтвердила, що позивач близько 30 років проживає, володіє, користується житловим будинком з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що цивільна дружина позивача ОСОБА_2 та чоловік його двоюрідної бабусі ОСОБА_5 ОСОБА_6 являються співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями: свідоцтва про право на спадщину за заповітом, договору обміну від 08 квітня 1997 року, листа КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації (а.с. 10, 33, 74).

З 25 лютого 1975 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (рідна сестра діда позивача ОСОБА_8 ) перебували в шлюбі, проживали однією сім`єю в с. Біла Криниця і вели спільне господарство, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб, довідки Білокриницької селищної ради (а.с.15, 18).

Батьки позивача ОСОБА_1 та його рідного брата ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були позбавлені батьківських прав відносно нього та його брата (а.с. 23, 24).

Рішенням виконкому Пісківської селищної ради №87/4 від 15 жовтня 1991 року дід ОСОБА_8 був призначений опікуном над непоновлітніми ОСОБА_9 , 1984 р.н., та ОСОБА_1 , 1985 р.н. (а.с. 19, 23, 24).

22 грудня 1995 року ОСОБА_5 залишила заповіт на свою частину будинку на ім`я рідного брата позивача ОСОБА_9 (а.с.34).

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 брат позивача ОСОБА_9 вступив у фактичне володіння спадковим майном, будинком по АДРЕСА_2 . На час спадкування брат був неповнолітнім тому його інтереси представляв його опікун, дід ОСОБА_8 (а.с. 17, 16).

08 квітня 1997 року ОСОБА_8 та ОСОБА_6 уклали договір обміну за яким ОСОБА_8 від імені ОСОБА_6 передав гр. ОСОБА_20 належний йому на праві особистої власності жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 в обмін на частину жилого будинку, належного ОСОБА_20 , а ОСОБА_20 предала ОСОБА_6 від імені якого діє ОСОБА_8 належну їй на праві особистої власності частину жилого будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 в обмін на жилий будинок належний ОСОБА_6 (а.с.33, 8).

З 1997 року житловий будинок по АДРЕСА_1 був зареєстрований в рівних частках по за ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с. 85).

30 квітня 1991 року ОСОБА_14 та ОСОБА_11 розлучилися (а.с. 25), ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_14 (а.с.22)

В 1997 році після обміну будинку в АДРЕСА_4 ОСОБА_6 виїхав і оселився в будинку-інтернаті в Житомирській області, де ІНФОРМАЦІЯ_3 помер (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер дід позивача ОСОБА_8 (а.с. 21).

Після смерті діда, брат позивача ОСОБА_9 виписався з будинку в сел. Пісківка і переїхав жити в будинок діда і баби Сіренків, що по АДРЕСА_3 , де по день смерті мешкала їх мати ОСОБА_14 , а позивач, його бабуся ОСОБА_3 , в подальшому його дружина ОСОБА_2 та його донька ОСОБА_16 проживали у будинку по АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла баба ОСОБА_3 (а.с.10), а ІНФОРМАЦІЯ_6 помер брат позивача ОСОБА_9 (а.с.86).

Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю базується на умовах, сукупність яких визначена частиною 1 статті 344 ЦК України. До цих законодавчих умов належать такі види володіння особою майном як своїм власним: добросовісне володіння; відкрите володіння; безперервне володіння; тривале володіння; наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Враховуючи викладене, оскільки позивач з травня 2003 року безперервно відкрито проживає, зареєстрований, володіє, користується житловим будинком з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , то суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Керуючись ст.328, 344 ЦК України, ст. 10-13,259,263-265,268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Пісківської селищної ради Бучанського району Київської області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.

Повне рішення суду складене 12 червня 2024 року.

Головуюча-суддяА.Міланіч