Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 2-п/711/20/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Кондрацької Н.М.,

при секретарі Мелещенко О.В.,

за участю представника заявника адвоката Божка О.А.,

представника позивача адвоката Захарченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Черкаси заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики та трьох відсотків річних,

встановив:

Придніпровським районним судом міста Черкаси 22.03.2017 ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики та трьох відсотків річних задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 282998,88 грн., яка складається з наступного: 2 600 доларів США - основний борг, що станом на 28.12.2016, згідно з офіційним курсом НБУ долару США по відношенню до гривні складає 69914.00 грн., 31308,88 грн.- проценти за користування позикою, 181776 грн.- 10 % за кожен місяць прострочення від неповернутої суми боргу та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 2829,99грн.

До суду 26.03.2024 відповідачем ОСОБА_1 подано заяву про перегляд заочного рішення суду. У поданй заяві указує, що ОСОБА_1 дізнався про винесене рішення суду тільки 20.02.2024 від працівників ЦНАП, оскільки вирішив змінити місце проживання. Йому було відмовлено, у зв`язку з тим, що виконавчою службою було накладено арешт на його квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Того ж дня відповідач звернувся до ДВС щодо причин накладення арешту на квартиру та йому було повідомлено, що виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа Придніпровського районного суду міста Черкаси по справі 711/11339/16-ц на виконання рішення від 22.03.2017.

20.02.2024 відповідач подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи, а 21.02.2024 отримав копію рішення та ознайомився з матеріалами справи. Про судові засідання відповідач не знав. На час розгляду справи був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , однак фактично проживав у АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою від 31.03.202 № 76 виданою виконавчим комітетом Христинівської міської ради.

Судові повістки він не отримував, йому вони вручені не були, повідомлення з пошти не надходили. Зазначає, що претензій до нього не надходило, заходів досудового врегулювання не вживалось.

У судовому засіданні адвокат Божко О.А. підтримав заяву та додатково пояснив, що причини неявки у судові засідання є поважними, оскільки відповідач не проживав у місті Черкаси. На запитання суду повідомив, що йому не відомо, які б відомості надав до суду ОСОБА_1 , якби з`явився у судове засідання, та яким би чином це вплинуло на прийняття рішення. Представнику не відомо чи знав відповідач про те, що на виконання рішення суду було реалізовано частину квартири ОСОБА_1 .

Представник позивача у судовому засіданні просила відмовити у задовленні заяви. Повідомила, що перебування відповідача у іншому місці не є підставою для скасування заочного рішення суду. Крім того, відповідачем не зазначені обгрунтування щодо рішення суду. Повідомила, що рішення суду наразі є частково виконаним.

У відповідності до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява відповідача про перегляд заочного рішення не містить посилання на докази, які могли б мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Згідно з приписами ч.1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У контексті даної статті наявність однієї з підстав, зазначених у частині ч. 1статті 288 ЦПК України, не спричиняє скасування заочного рішення, а лише у своїй сукупності названі обставини спричиняють скасування заочного рішення. Наявність лише однієї з них не приносить відповідачеві позитивного результату, внаслідок чого він зберігає можливість оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно роз`яснень, наданих Верховим Судом України в постанові Пленуму №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суд скасовує заочне рішення, якщо визнає, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на які надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09.06.2001 зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом1 статті6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п.61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі Ryabykh v.Russia, № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з наведеної вище практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 Конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт570 рішення від 20.09.2011 за заявою №14902/04; пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Крім того, слід зазначити про те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна у ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава- учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

Так, з матеріалів справи вбачається, що суд розглянув справу без участі відповідача та ухвалив заочне рішення. Відповідачем відзиву та/або будь-яких заперечень проти позову на день розгляду справи подано не було.

Заявник посилається на те, що він не був повідомлений про розгляд справи. Натомість відповідно до наданої інформації АДР УДМСУ в Черкаській області від 10.01.2017 місце проживання ОСОБА_1 , 1992 року народження, зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 з 25.11.2015.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачу ОСОБА_1 направлялись копія позовної заяви з додатками, ухвала суду про відкриття провадження у справі та повідомлення про судовий розгляд за указаною вище адресою його реєстрації, однак конверти з кореспонденцією повертались на адресу суду із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за указаною адресою».

Судом вчинені всі можливі на час розгляду справи та необхідні процесуальні дії щодо повідомлення відповідачів про судовий розгляд справи, про всі судові засідання та про судові рішення.

Тому суд не вважає вказані представником заявника причини неподання відзиву на позовну заяву або неявку у судове засідання поважними, оскільки повідомлення про розгляд справи судом здійснювалось відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, фізичним особам за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Суд критично оцінює посилання відповідача на не перебування його за місцем реєстрації з жовтня 2016 по липень 2017 року з посиланням на довідку Виконавчого комітету Христинівської міської ради, оскільки вона видана на підставі Акту обстеження ОСББ «Добробут 10А/60» № 28 від 21.03.2024, який не долучений до матеріалів заяви, та не може беззаперечно встановлювати або підтверджувати указаний вище факт.

Також убачається, що заявником, відповідачем у справі, не надано суду доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Фактично доводи заяви про перегляд заочного рішення суду ґрунтуються на неналежному повідомленні про розгляд справи, що не знайшло свого підтвердження під час розгляду заяви.

Докази, надані позивачем при подачі позову, були предметом розгляду у судовому засіданні та їм дана належна правова оцінка.

Слід також зазначити, що й інші наведені відповідачем у заяві про скасування заочного рішення обставини (проживання у іншому місці), не впливають на зміст оскаржуваного судового рішення.

Крім того, відповідно до постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 12.11.2021 в результаті вжитих державним виконавцем заходів, встановлено, що у боржника відсутнє майно на котре може бути звернено стягнення, розшук такого майна виявився безрезультатним, окрім майна реалізованого згідно акту про проведені електронні торги № 57920042 від 20.07.2021. Стягнуто боргу 79291, 59 грн та виконавчого збору 7929,16 грн.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення.

З огляду на наведене, заява про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м Черкаси від 22.03.2017 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики та трьох відсотків річних не підлягає до задоволення.

Частиною 4 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.285,287, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики та трьох відсотків річних - відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку в 30-ти денний строк з дня проголошення ухвали про відмову з задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий: Н. М. Кондрацька