У х в а л а

10 червня 2024 року

м. Київ

Справа № 204/10047/22

Провадження № 61-3319ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Крата В. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою Східного офісу Держаудитслужби (далі - скаржник)

на рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 28 серпня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 (далі - позивачка) до скаржника за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, -Апарату Верховної Ради України, Державної аудиторської служби України, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради - про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії і

в с т а н о в и в:

1. У листопаді 2022 року позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просила: (1) визнати незаконною бездіяльність скаржника щодо ініціювання безоплатного передання об`єкта державного майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 (далі - квартира) у комунальну власність Дніпровської міської територіальної громади; (2) зобов`язати скаржника ініціювати безоплатне передання квартири у комунальну власність цієї громади; (3) стягнути зі скаржника на користь позивачки 20 000,00 грн відшкодування моральної шкоди. Обґрунтувала вимоги так:

- із 1994 року до 2011 року включно позивачка проходила службу у Контрольно-ревізійному управлінні у Дніпропетровській області;

- у 2007 році отримала однокімнатну квартиру як службову, у якій проживає з донькою з 10 квітня 2007 року;

- 17 червня 2017 року на підставі рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 11 квітня 2017 року № 216 позивачка отримала ордер на право зайняття житлового приміщення;

- за дозволом Державної фінансової інспекції (яка з 2011 року була правонаступником Контрольно-ревізійного управління) від 5 січня 2015 року № 25-18/4-2015 Дніпропетровська міська рада розглянула клопотання Державної фінансової інспекції у Дніпропетровській області від 8 листопада 2016 року та прийняла рішення від 11 квітня 2017 року № 216 про виключення квартири з числа службових приміщень;

- позивачка має юридичні підстави для приватизації та використання квартири, проте реалізувати таке право не може, бо квартира перебуває на балансі скаржника;

- вирішення цього питання належить до компетенції керівництва скаржника, яке надавало житло та дозвіл на виключення квартири з числа службових приміщень; скаржник у межах наданих йому повноважень може ініціювати передання квартири Дніпровській міській територіальній громаді шляхом погодження її передання у комунальну власність;

- для реалізації права на приватизацію квартира має перебувати у комунальній власності громади міста, проте досі є власністю держави в особі Верховної Ради України, а балансоутримувачем - скаржник як правонаступник Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області та Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області.

2. 28 серпня 2023 року Красногвардійський районний суд міста Дніпропетровська ухвалив рішення, згідно з яким позов задовольнив частково: визнав незаконною бездіяльність скаржника щодо відсутності його дій з ініціювання безоплатного передання квартири у комунальну власність Дніпровської міської територіальної громади; зобов`язав скаржника ініціювати безоплатне передання квартири у комунальну власність цієї громади; у задоволенні інших вимог відмовив; стягнув зі скаржника на користь позивачки 992,40 грн судових витрат. Мотивував рішення так:

- ініціювати передання об`єктів права державної власності можуть органи, уповноважені управляти державним майном або на балансі яких перебувають ці об`єкти. Скаржник є балансоутримувачем квартири як правонаступник Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області та Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області. Саме за ініціативи скаржника можна прийняти рішення щодо ініціювання передання об`єкта житлового фонду у комунальну власність за згодою відповідної міської ради;

- протиправною є бездіяльність скаржника щодо відсутності його дій з ініціювання безоплатного передання квартири у комунальну власність Дніпровської міської територіальної громади. Скаржник не довів належними та допустимими доказами, що він не є уповноваженим органом, за ініціативи якого це майно можна передати у комунальну власність;

- позивачка не пропустила позовну давність, яка продовжена для всіх учасників цивільних правовідносин на період карантину;

- скаржник порушив права позивачки, але вона не довела завдання їй таких страждань, які суттєво вплинули б на порушення її нормальних життєвих стосунків. Тому у задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди суд відмовив.

3. 31 січня 2024 року Дніпровський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою рішення суду першої інстанції залишив без змін. Навів аналогічні до останнього мотиви.

4. 4 березня 2024 року скаржник подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить зупинити дію постанови суду апеляційної інстанції, скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове - про відмову в задоволенні позовних вимог. Обґрунтував скаргу так:

- основним документом, який регламентує питання надання службових жилих приміщень у будинках державного та громадського житлового фонду працівникам Держаудитслужби є Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Державній фінансовій інспекції України, її територіальних органах, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 7 травня 2012 року № 523;

- квартира до 11 січня 2007 року не знаходилася на балансі скаржника, є власністю держави в особі Верховного Ради України та взята на баланс (оперативний облік) лише як службова квартира (приміщення);

- суди першої й апеляційної інстанцій неправильно застосували приписи статті 3 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності». Вважаючи встановленим знаходження квартири на обліку скаржника, суди зобов`язали останнього вчинити дії щодо приватизації, але не взяли до уваги, що після зняття з квартири статусу службової вона вже не знаходилася на балансі скаржника, про що зроблений відповідний запис у журналі обліку службових жилих приміщень. Тобто скаржник є неналежним відповідачем у справі;

- передання об`єкта державної власності до комунальної відбувається на підставі рішення органу, уповноваженого на здійснення від імені держави права власності. Таким органом скаржник не є. Станом на дату прийняття оскаржених судових рішень квартира вже не мала статусу службової, закріпленої за скаржником;

- суди першої й апеляційної інстанцій намагаються наділити скаржника повноваженнями з реалізації прав держави як власника квартири, що протиправно, бо таким власником є держава в особі Верховної Ради України;

- у Єдиному державному реєстрі судових рішень немає рішень Верховного Суду про застосування приписів статті 3 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» за подібних правовідносин, немає посилань на такі рішення і в постанові апеляційного суду. Тому скаржник подає касаційну скаргу на підставі пункту 3 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

5. 30 квітня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення копії цієї ухвали. Скаржник мав сплатити 3 969,80 грн судового збору та додати до копій касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи копії документів, які він не надав раніше.

6. 17 травня 2024 року скаржник подав до Верховного Суду заяву з додатками, згідно з якими усунув недоліки касаційної скарги.

7. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).

8. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга подана у передбачений законом строк (повне судове рішення складене 1 лютого 2024 року) і з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбаченої пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України підстави для касаційного оскарження.

9. Клопотання про зупинення дії постанови Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2024 рокускаржник обґрунтував тим, що рішення суду першої інстанції набрало законної сили і є загроза відчуження квартири. Доказів на підтвердження цих доводів скаржник не надав.

9.1. За наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії (абзац другий частини восьмої статті 394 ЦПК України).

9.2. Суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала (частини перша та друга статті 436 ЦПК України).

9.3. За змістом наведених приписів у клопотанні про зупинення виконання або дії оскаржених судових рішень має бути обґрунтування необхідності такого зупинення. Проте скаржник цього обґрунтування не навів. Тому у задоволенні його клопотання слід відмовити. Ця відмова не позбавляє скаржника можливості ще раз звернутися до суду з аналогічним клопотанням за належного обґрунтування (наявністю виданого виконавчого листа, відкритого виконавчого провадження, неплатоспроможності стягувача, внаслідок якої буде ускладненим поворот виконання, тощо).

Керуючись статтями 260, 261, 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Східного офісу Держаудитслужби на рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 28 серпня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Східного офісу Держаудитслужби за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - Апарату Верховної Ради України, Державної аудиторської служби України, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради - про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Витребувати з Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська цивільну справу № 204/10047/22.

3. Відмовити у задоволенні клопотання Східного офісу Держаудитслужби про зупинення дії постанови Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2024 року.

4. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів; роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
В. І. Крат