Головуючий у І інстанції Українець В.В.
Провадження № 22-ц/824/4281/2024 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 січня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Мельника Я.С., Гуля В.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 21 вересня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому позивач просив суд стягнути з відповідачки на свою користьзаборгованість за Договором про надання банківських послуг «monobank» від 17 вересня 2020 року у розмірі 16602 грн. 76 коп. та судові витрати, посилаючись на те, що «monobank» - це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank.Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом.

Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

17 вересня 2020 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Положеннями Анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг.

На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 100000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3.1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (37,2 річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,2% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (74,4% річних).

Відповідно до п. 5.16 Умов і правил обслуговування фізичних осіб у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою. На залишок простроченої заборгованості банк нараховуєнустойку: штраф (при цьому, діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001% річних) у розмірі згідно із тарифами; відповідальність за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 74,4% річних; 500 грн. + 5% від суми загальної заборгованості за кредитом з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій.

Позивач у позові зазначив, що у відповідачки прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку із чим вся заборгованість стала простроченою. Банк 11.09.2021 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості, однак відповідачка на контакт не вийшла та жодної дії, направленої на погашення заборгованості, не вчинила, у зв`язку із чимкредит став у формі «на вимогу».

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідаці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Разом з тим, відповідачкавсупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на неїобов'язки перед банком не виконувала, у зв`язку із чимстаном на 04жовтня2021 року у неї утворилась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 16602 грн. 76 коп., що і просив стягнути позивач з відповідача на свою користь.

Рішенням Солом`янськогорайонного суду м. Києва від 21 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач АТ «Універсал Банк» подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову. Обгрунтовуючи скаргу, позивач посилався на те, що Банком було надано до суду належні та допустимі докази укладення кредитного договору між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 . З долучених до позовної заяви документів чітко вбачається, що Анкета-Заява була підписана 17.09.2020 року, а отже на вказану дату діяли Умови від 16.09.2020 року. Дані Умови на момент підписання відповідачкою анкети-заяви містили зрозумілу для неї інформацію щодо сплати відсотків за користування кредитом, неустойки (пені, штрафів), і відповідачка погодилася з тим, що листування між Банком та позичальницею буде здійснюватися в електронному вигляді, підписавши Анкету-Заяву, і така форма зв`язку, як і встановлення умов кредитування, повністю узгоджується з чинним законодавством.

На думку апелянта, при ухваленні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проекту «monobank», а також процедури ознайомлення споживача з Умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту. Тим самим, суд першої інстанції дійшов передчасних висновків відносно того, що Клієнт не був ознайомлений із вищезазначеними Умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту.

Апелянт вказує, що керуючись положеннями статей 633, 634, 641 Цивільного кодексу України AT"Універсал Банк" пропонує необмеженому колу фізичних осіб - резидентів України скористатися банківськими послугами щодо продуктів monobank|Universal Bank, для чого пропонує приєднатись до опублікованих на сайті Банку Умов і правил обслуговування в AT "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|Universal Bank.

Приєднання до Умов і правил здійснюється фізичними особами шляхом підписання Анкети-заяви у паперовому або електронному вигляді, що надається Банком.

При цьому, відповідачка здійснила отримання банківських послуг проекту «monobank», шляхом верифікації очно на точці видачі картки.

Позивач у скарзі зазначає про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо відсутності доказів погодження між сторонами у визначеній формі істотних умов договору. У підписаній анкеті-заяві відповідачка визнала, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та на паперових носіях (п.6 Анкети-заяви).

Вищенаведене свідчить про укладення між сторонами у встановлений законом спосіб Договору, в тому числі погодження сторонами Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння ними електронного цифрового підпису (аналога власноручного підпису).

На думку позивача, між сторонами було погоджено у визначеній законом формі істотні умови договору, оскільки боржник, підписуючи Анкету-заяву до Договору надання банківських послуг, розуміла, погодилася і була ознайомлена з Умовами та Тарифами.

Апеляційним судом виконаний процесуальний обов`язок щодо направлення відповідачці за останньою відомою адресою копії апеляційної скарги та ухвали про відкриття провадження, однак конверт із скаргою та ухвалою повернувся до Київського апеляційного суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Таким чином, відповідачка ОСОБА_1 , яка повідомлялась про розгляд справи, не скористалася своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо доводів і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направила.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі (16602 грн. 76 коп.)менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищенаведеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає, що вбачається з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 17 вересня 2020 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого АТ «Універсал банк» надало ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 100 000 грн. 00 коп., спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка (а.с.9). Відповідно до положень Анкети-заяви, зазначається, що позичальник згодний з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодивсяз Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.

На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи (ресурс: Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms) та Тарифи.

Згідно з наданим банком розрахунком ОСОБА_1 станом на 04 жовтня 2021 року має прострочену заборгованість за тілом кредиту розмірі у 16602 грн. 76 коп. (а.с. 6).

Також судом із змісту підписаного між сторонами договору встановлено, що підписанням Анкети-заяви відповідачка засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним їй відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з договором. Визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях, та підтвердила, що всі наступні правочини можуть вчинятися нею або банком з використанням електронного цифрового підпису (п.6).

Згідно з пунктом 9 заяви усе листування щодо цього договору відповідачка просила здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки недоведеністю факту укладання між сторонами кредитного договору про надання банківських послуг «monobank» від 17 вересня 2020 року на умовах, зазначених позивачем. При цьому, суд виходив з того, що на підтвердження наявності заборгованості та її розміру позивач подав до суду тільки розрахунок заборгованості, який не є безспірним доказом існування між сторонами договірних правовідносин та розміру боргу.

Крім того, позивач не надав підписаних відповідачем Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту.

Суд зазначив, що АТ «Універсал Банк» не надано доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки та розміру наданого відповідачці кредиту, що позбавляє суд можливості перевірити розмір нарахованих Банком сум боргу, процентів та штрафних санкцій.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками, оскільки суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 263-264 ЦПК України в достатньому обсязі не визначився із характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню до них.

Згідно положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1 ст. 638 ЦК України).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3).

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. З цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг на офіційному веб-сайті АТ «Універсал Банк» заповнила і підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Підпис анкети-заяви здійснений відповідачкою за допомогою аналогу власноручного підпису, тобто факсимільного відтворення власного підпису за допомогою засобів електронного копіювання. Вказана анкета-заява в такому ж порядку (факсимільне відтворення підпису) підписана представником банку ОСОБА_2, яка здійснила ідентифікацію та верифікацію клієнта.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на наведені у позові обгрунтування позивача про те, що особливістю проекту «monobank» є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно, без відділень.

На підтвердження вимог позивачем надано Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками у вигляді Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту.

Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» перебувають в загальному доступі, розміщені на офіційному сайті фінансової установи та, в розумінні ст. 641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до п. 2.6 розділу І Умов в рамках договору щодо банківського обслуговування надаються наступні види послуг, зокрема, надання послуг клієнту з дистанційного банківського обслуговування рахунків, в тому числі за допомогою мобільного додатку.

П. 5.9.1 розділу І Умов передбачено, що ідентифікація клієнта для доступу до мобільного додатку здійснюється за допомогою засобів ідентифікації, які передбачені між банком і клієнтом (засоби ідентифікації: номер телефону клієнта, особистий ПІН-код, сукупність цифрових та літерних компонентів тощо).

Отже, для входу в мобільний додаток необхідно вести: фінансовий номер телефону, ПІН-код та ОТР-пароль.

П. 6.1 Розділу І Умов передбачено, що Банк та Клієнт погодили, що всі правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися Сторонами або кожною Стороною окремо з використанням удосконаленого електронного підпису (ЕП) у Мобільному додатку, комбінацію якого визначено в п. 6 Анкети-заяви.

П. 6,3 6.5, 6.6 Розділу І Умов передбачено, що підписані Клієнтом та / або Банком документи, що пов`язані з укладеними правочинами, зберігаються Банком в електронному вигляді та надсилаються в Мобільному додатку Клієнта, а також їх копії можуть бути надані Банком на паперовому носії на запит Клієнта. Генерація ключової пари (особистого та відкритого ключів) здійснюється за допомогою смартфону Клієнта, на якому встановлений Мобільний додаток лише після Ідентифікації Клієнта з використанням смартфону Клієнта. Згенерований особистий ключ Клієнта захищається паролем та може бути розміщений у хмарному сховищі. Відкритий ключ розміщується в Анкеті - Заяві, яка підписується Клієнтом.

Умови опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms., що включають тарифи, паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank.

Згідно скріншоту з сайту https://www.monobank.ua/temis вбачається, що правила в редакції від 16.09.2020 року були дійсні в період з 17.09.2020 року по 20.09.2020 року (а.с. 55).

Анкету-заяву клієнтом було підписано 17.09.2020 року, відповідно саме в цей період були дійсні правила в редакції від 16.09.2020 року. Враховуючи наведене, на думку колегії суддів, при підписанні анкети - заяви відповідачка мала змогу і повинна була ознайомитись з актуальними запропонованими оферентом правилами, які є невід`ємною частиною укладеного між сторонами договору.

При цьому, правила за всі періоди, розміщені на сайті https://www.monobank.ua/terms, є публічно доступними, викладеними в форматі pdf, з зазначенням рішень, на підставі яких були прийняті та часом набуття їх чинності.

Згідно ч. 1, ч. 8 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Кредитодавець на власний вибір розміщує для зацікавлених осіб у приміщеннях, де здійснюється обслуговування клієнтів, інформацію в письмовому вигляді про тарифи та умови, на яких він надає споживчі кредити, та/або розміщує таку інформацію на своєму офіційному веб-сайті.

Так, згідно п. 1.19-3ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» мобільний платіжний інструмент - електронний платіжний засіб, реалізований в апаратно - програмному середовищі мобільного телефону або іншого бездротового пристрою користувача.

Згідно п. 10.1 Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» оперативне ведення клієнтом своїх рахунків у банку та обмін технологічною інформацією, визначеною в договорі між банком та клієнтом, клієнт може здійснювати за допомогою систем дистанційного обслуговування. Дистанційне обслуговування рахунку клієнт може здійснювати за допомогою систем «клієнт - банк», «клієнт - Інтернет - банк», «телефонний банкінг», «платіжний застосунок» та інших систем дистанційного обслуговування. П. 10.5 зазначеної Інструкції визначено, що під час здійснення розрахунків за допомогою систем «клієнт - банк», «клієнт - Інтернет - банк» тощо застосовуються електронні розрахункові документи.

Згідно із п. 1 Розділу 1 «Терміни та визначення» Умов мобільний додаток - сервіс Банку, що дозволяє надавати Клієнтові банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку.

Згідно п. 2 Анкети-заяви відповідачка вказала, що погоджується з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, використання яких позичальниця підтвердила та зобов`язалася виконувати його умови.

Крім того, згідно п. 3 Анкети-заяви відповідачка підтвердила, що ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту згідно вимог діючого законодавства та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Відповідно до положень ст. 5, 15 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений, перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту.

Враховуючи, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи були надані Відповідачу саме через мобільний додаток, такі правила є загальнодоступними на сайті Банку, то Відповідачка булаознайомлена саме з Умовами, які діяли на дату підписання анкети-заяви, тобто з Умовами та правилами в редакції від 16.09.2020 року.

Також, в самому мобільному додатку на постійній основі містяться тарифи. Таким чином, з використанням власного пін-коду відповідачка по справі мала цілодобовий доступ до тарифів та можливість з ними ознайомлюватись.

За вказаних обставин висновки суду першої інстанції про недоведеність факту укладеннякредитного договору між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , про відсутність у справі доказів погодження між сторонами всіх суттєвих умов договору та належної інформації про підстави та розмір відповідальності позичальника за прострочення виконання зобов`язання, недоведення банком, що саме ці, а не будь-які інші Умови та Правила розуміла відповідачка під час укладання договору, є помилковими та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах Закону України «Про електронну комерцію».

Вищенаведене свідчить про укладенняміж сторонами у встановлений законом спосіб кредитного договору, в тому числі погодження сторонами Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставлянняними електронного цифрового підпису.

Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.

Також, на підтвердження виникнення заборгованості за кредитом банком було надано розрахунок заборгованості.

Згідно, наданого розрахунку загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» за Договором станом на 04.10.2021 року становить 16 602,76 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 16602,76 грн.; загальний залишок заборгованості за відсотками - 0,00 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 0,00 грн.; заборгованість по судовим штрафам - 0,00 грн.

З вказаного розрахунку заборгованості чітко вбачаються періоди виникнення боргу та факт несвоєчасного внесення відповідачкою коштів на рахунок.

Вказаний розрахунок підписаний уповноваженою на такі дії особою позивача та додатково засвідчений печаткою АТ «Універсал Банк», що дає підстави вважати даний документ належним та допустимим доказом по справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Враховуючи той факт, що інших розрахунків, зауважень до позову у вигляді відзиву або доказів, які спростовують факт видачі кредиту, факт користування кредитними коштами, факт непогашення заборгованості, матеріали справи не містять, розрахунок заборгованості, наданий банком і Анкета-Заява є належними доказами існування боргу.

При цьому, ОСОБА_1 весь період активно користувалась платіжною карткою, наявними на ній коштами, а саме з 24.09.2020 року по 09.09.2021 року, періодично здійснювала їх часткове погашення, тим самим визнавала факт існування договірних зобов`язань перед АТ «Універсал Банк» в рамках банківської послуги «monobank».

На підтвердження вказаних обставин Банком до апеляційної скарги долучено виписку про рух коштів по картці за період з 17.09.2020 року по 04.10.2021 року. (а.с. 81-91).

Помилковими є і висновки суду про відсутність доказів на підтвердження видачі банком коштів, оскільки в результаті досягнення домовленості між сторонами щодо надання кредиту відповідачка отримала кредитну картку, яку активувала за допомогою відповідного коду. Як вбачається із розрахунку заборгованості, доданого банком до позовної заяви, відповідачка в період із 19 березня 2021 року по 04 жовтня 2021 року використовувала кредитні кошти, сплачуючи відсотки за наданим кредитом (а.с.10). Факт користування отриманими у кредит грошовими коштами підтверджується і випискою про рух коштів по картці клієнта ОСОБА_1 з 17.09.2020 по 04.10.2021 року.

Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 Розділу І Умов для надання послуг Банк видає Клієнту картку. Підписанням Анкети-заяви Клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг «monobank». Датою укладення Договору є дата підписання Клієнтом Анкети-заяви та отримання Картки.

Номер поточного рахунку, операції за яким здійснюються з використанням електронного платіжного засобу - платіжної картки, зазначається у Анкеті-заяві.

Обслуговування поточного рахунку, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки, що відкривається відповідно до умов Договору, встановлюється за дебетово-кредитною схемою.

З виписки про рух коштів за період з 17.09.2020 року по 04.10.2021 pоку чітко вбачається, що відповідачка розпочала користуватися кредитними коштами з 24.09.2020 року, після чого позичальницею протягом 2020 - 2021 p.p. здійснювались операції зі зняття готівки та поповнення карткового рахунку.

Відповідно до п. 62 Положення «Про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління НБУ 04.07.2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

З огляду на це, виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту у сукупності з іншими доказами.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 по справі №200/5647/18.

Розрахунок заборгованості також є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів Боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

Відповідно до позиції Верховного Суду, котра міститься у постанові від 08 липня 2020 року по справі №464/4985/15-ц (провадження №61-43538св18) зазначається, що твердження заявника про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними, оскільки в матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано.

У постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року по справі №753/16745/15-ц (провадження №61-40036св18) Верховним Судом було підтримано позицію суду апеляційної інстанції, про те що розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом.

У Анкеті-заяві, підписаній ОСОБА_1 , остання зазначає про те, що беззаперечно погоджується з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погоджуюсь з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

Таким чином, сторонами договору було погоджено можливість коригування встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 100 000,00 грн., протягом всього строку користування кредитними коштами, а про зміну кредитного ліміту по картці Банком повідомлялось відповідачку «пуш»-повідомленням.

Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 Розділу І Умов банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування Платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням Платіжної картки га/або мобільного додатка, згідно умов Договору в тому числі, платіжної системи MasterCard/Visa, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України. Номер поточного рахунку, операції за яким здійснюються з використанням електронного платіжного засобу - платіжної картки, зазначається у Анкеті-заяві. Обслуговування поточного рахунку, операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки, що відкривається відповідно до умов Договору, встановлюється за дебетово-кредитною схемою.

Відповідно до Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 17.09.2020 року ОСОБА_1 зазначає: «Прошу відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні на моє ім`я ОСОБА_1 та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку відповідно до умов Договору та наведених нижче Умов. Пункт 1. Проставленням власноруч свого підпису під цією анкетою-заявою я підтверджую, що надані мною документи є чинними (дійсними) та наведені вище їх копії відповідають оригіналу».

На підтвердження наявності у позичальниці платіжної картки НОМЕР_2 , виданої по відкритому у банку рахунку № НОМЕР_1 позивачем надано довідку про наявність рахунку від 12.10.2023 року. Згідно вказаної довідки чорна картка monobank є активною та була видана на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 92).

При цьому, видача пластикової платіжної картки здійснюється клієнту після пред`явлення документу, що посвідчує особу, копія якого попередньо була завантажена у мобільний додаток.

На підтвердження отримання клієнтом платіжного інструменту (банківської картки) позивачем надано фото клієнта в точці видачі, яке підтверджує, що ОСОБА_1 з`явилася для отримання платіжної картки та пред`явила для цього свій паспорт.

Отже, наведені обставини підтверджують факт звернення відповідачкидо банку та отримання нею кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, які грунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит» і спростовують висновки суду про недоведеність даних обставин.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідачка ОСОБА_1 не надала жодних доказів на спростування вищенаведених обставин, на які посилається банк як на підставу своїх вимог про стягнення заборгованості, надавши на підтвердження цих обставин суду належні, допустимі та достовірні докази.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Оскільки суд, ухвалюючи рішення, допустив неправильне застосування норм матеріального права, наслідком чого стало ухвалення помилкового рішення про відмову в позові, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням по справі нового судового рішення.

Вирішуючи спір в межах заявленихпозовнихвимог, колегія суддів вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

За положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що 17 вересня 2020 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг, який включає Анкету-заяву позичальника, Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» з додатками у вигляді Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту. Підпис Анкети-заяви здійснений сторонами за допомогою аналогів власноручного підпису, тобто факсимільного відтворення підписів за допомогою засобів електронного копіювання, а Умови обслуговування рахунків фізичної особи з додатками підписані електронним цифровим підписом обома сторонами договору.

Відповідачкаактивувалаплатіжну картку, користувалася кредитними коштами і здійснювала систематичнепогашення кредиту одноразово платежами різного розміру. Останнє погашення кредиту відбулося 16квітня2021 року на суму 285 грн. 00 коп., після чого оплата на погашення кредиту відповідачкою не проводилася, що підтверджується наявними у справі розрахунком та випискою.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Надані позивачем докази відповідачка не спростувала, відзиву на скаргу не направила та не висловила жодних заперечень проти доводів позивача щодо незаконності судового рішення про відмову в позові.

За умовами кредитного договору позичальниця мала своєчасно повертати кредит та проценти платежами, однак не виконує цих обов`язків з квітня 2021 року, тому має заборгованість по сплаті щомісячного мінімального платежу понад 90 днів, у зв`язку з чим відповідно до п.п.5.17 п.5 розділу ІІ Умов уся заборгованість стала простроченою і станом на 04 жовтня 2021 року її розмір становить 16602,76 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 16602,76 грн.; загальний залишок заборгованості за відсотками - 0,00 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 0,00 грн.; заборгованість по судовим штрафам - 0,00 грн., що у свою чергу свідчить про порушення прав кредитора. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є чітким, зрозумілим, узгоджується з первинним документом - випискою з рахунку і умовами кредитного договору, і приймається апеляційним судом, як належний і достовірний доказ.

З огляду на вимоги закону та встановлені у справі обставини, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав до їх задоволення шляхом стягнення на користь позивача з відповідачки боргу за кредитним договором у розмірі 16602 грн. 76 коп.

Оскільки апеляційна скарга позивача підлягає до задоволення, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім по справі судові витрати по сплаті судового збору на суму 5675 грн. 00 коп.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк»- задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 21 вересня 2023 року - скасувати та постановити по справі нове судове рішення, яким позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 16602грн. 76 коп. та понесені по справі судові витрати у розмірі 5675грн. 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: