П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 січня 2024 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Кожух О.А., Джуга С.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 15 вересня 2023 року у справі № 308/15567/23 (Головуючий: Бедьо В.І.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2023 року ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» звернулося в суд із заявою про видачу судового наказу, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 , якому здійснюється постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , приєднався до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом фактичного споживання електричної енергії за вказаною адресою, та оплатою виставлених рахунків TOB «Закарпаттяенергозбут», що підтверджується абонентською книжкою за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

За договором сторони взяли на себе певні права та обов`язки, в тому числі щодо постачання електричної енергії, яка обліковується через через розрахунковий засіб обліку, який улаштований за адресою споживача. Відмови від приєднання до даного договору споживачем подано не було.

Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по оплаті послуг за споживання електричної енергії, у ОСОБА_1 перед ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» утворилася заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 10 457,52 грн., за період з лютого 2022 року року по червень 2023 року, оплату якої боржник у порядку та строки, визначені договором та ПРРЕЕ в добровільному порядку не здійснив.

Посилаючись на вказані обставини, ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» просило суд видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 10 457,52 грн.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 15 вересня 2023 року у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвало, ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» в особі представника Чекан В.В. подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що заявник звернувся із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію, у якій зазначив свої вимоги і обставини та долучив належні документи, які на думку заявника, підтверджують фактичне надання та отримання послуг електропостачання та наявність у боржника заборгованості. Фактом приєднання споживача до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є споживачем послуг за адресою: АДРЕСА_1 і на нього за цією адресою відкритий особовий рахунок за № НОМЕР_1 . Одночасно в апеляційній скарзі представник ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» Чекан В.В. просить вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, зокрема витрат зі сплати судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

Апеляційним судом розглянуто апеляційну скаргу на ухвалу суду, зазначену в п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України (відмова у видачі судового наказу), відповідно до приписів ч. 2 ст. 369, ч. 13 ст. 7 ЦПК України без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та без проведення судового засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що боржник проживає за іншою адресою, ніж вказано в заяві про видачу судового наказу, відсутні відомості про право власності на житло за адресою: АДРЕСА_2 , та, що ОСОБА_1 користувався/користується даними комунальними послугами за вказаною адресою.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Згідно з статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно із частиною 3 статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст. 163 ЦПК України (ст. 165 ч. 1 п. 1 ЦПК України).

ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» подало до Ужгородського міськрайонного суду заяву про видачу судового наказу, яким стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 10 457,52 грн.

До заяви ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» додано: роздруківку публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг а також абонентську книжку за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначена абонентська книжка містить інформацію про помісячні обсяги споживання електроенергії за вищезазначеною адресою та заборгованості за спожиту електроенергію, де станом на червень 2023 року заборгованість визначена в сумі 10 457,52 грн.

Також із вказаної абонентської книжки вбачається, що ОСОБА_1 уклав Договір на постачання електричної енергії 01.01.2019 року і саме з цього часу, йому почала нараховуватись заборгованість, яка час від часу погашалася.

Тобто, заявник подав суду докази щодо надання на договірних умовах послуг і відповідно щодо їх отримання боржником за адресою: АДРЕСА_1 , та щодо заявленої до стягнення заборгованості.

Із поданої заяви та доданих до неї документів власне вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу. Визначальними в цьому контексті є докази (документи), які підтверджують наявність відповідних правовідносин і заборгованості.

Однак, суд першої інстанції на вказане належної уваги не звернув і дійшов передчасного висновку про відмову у видачі судового наказу.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу, враховуючи вимоги статей 161, 163 ЦПК України. Зазначені статті містять вичерпний перелік умов, за яких судовий наказ може бути видано. Виходячи з того, що заявник при подачі заяви про видачу судового наказу дотримався цих умов, підстав для відмови у видачі судового наказу у суду не було.

Оскільки інші підстави для відмови у видачі судового наказу в оскарженій ухвалі не наведені, а для застосування тих, якими була вмотивована ухвала, передбачених цивільним процесуальним законом підстав не було, доводи апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції що перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню, з направленням справи до цього ж суду для продовження розгляду.

Що стосується вимоги в апеляційній скарзі про вирішення питання про розподіл судових витрат, то така не підлягає задоволенню, так як частиною 2 статті 164 ЦПК України визначено, що в разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню лише на користь заявника у разі пред`явлення ним позову до боржника.

Враховуючи системне тлумачення норм, що регулюють порядок стягнення судових витрат пов`язаних з розглядом справи, суд не вбачає правових підстав для стягнення заявлених адвокатом Чекан В., яка діє в інтересах ТОВ «Закарпаттяенергозбут» витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки, відшкодування таких витрат, здійснюється у позовному провадженні, у справах наказного провадження такий вид судових витрат не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. т. 374 ч. 1 п. 6, ст. 379 ч. 1 п. 4, ст. 382 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» задовольнити частково.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 15 вересня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відмовити у задоволенні вимоги про стягнення судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 12 січня 2024 року.

Головуючий

Судді: