Справа № 932/2054/21
Провадження № 2/932/562/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Кондрашова І.А., розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Плахотін Максим Павлович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кононенко Світлана Анатоліївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Плахотня Надія Олексіївна, про визнання договору купівлі продажу недійсним, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 го року Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Плахотін Максим Павлович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кононенко Світлана Анатоліївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Плахотня Надія Олексіївна, про визнання договору купівлі продажу недійсним, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 серпня 2020 року відповідно до результатів електронних торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020 між ПАТ КБ «Надра» і ТОВ «Дніпрофінансгруп» було укладено договір № GL48N718070_blank про відступлення права вимоги. За умовами даного договору ТОВ «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, зокрема за Кредитним договором № 8/2007/840-К/1464-Н від 23.10.2007, укладеним між ОСОБА_5 та ВАТ КБ «Надра», та договорами забезпечення, у тому числі за Договором іпотеки, №8/2007/840-К/-1464-Н/2 від 23.10.2007, укладеним між ОСОБА_5 та ВАТ КБ «Надра».

30 вересня 2020 року між ТОВ «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір № GL48N718070_blank_01 про відступлення права вимоги, за умовами якого позивач набув право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, в тому числі за Кредитним договором № 8/2007/840-К/1464-Н від 23.10.2007, укладеним між ОСОБА_5 та ВАТ КБ «Надра», та за Договором іпотеки, №8/2007/840-К/-1464-Н/2 від 23.10.2007, укладеним між ОСОБА_5 та ВАТ КБ «Надра».

Предметом договору іпотеки є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте з інформаційної довідки позивачу стало відомо, що вищевказана квартира була у протиправний спосіб виведена з іпотеки та неодноразово відчужена на користь інших осіб. Так, згідно договору купівлі продажу від 14.05.2018, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Плахотіним М.П., квартира перереєстрована без згоди іпотекодержателя на користь ОСОБА_4 , та зареєстровано за останньою право власності на цю квартиру.

При цьому доказів погашення кредитної заборгованості ОСОБА_5 не надано, а ПАТ КБ «Надра» чи Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ліквідатор або тимчасова адміністрація банку, не надавали згоду на відчуження предмету іпотеки на користь третіх осіб.

В подальшому, 28.09.2018 року на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кононенко С.А., право власності на квартиру перейшло до ОСОБА_3 .

14.05.2019 року згідно договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Плахотня Н.О., право власності на 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , перейшло до ОСОБА_2 .

У той же день, тобто 14.05.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Плахотня Н.О. був посвідчений договір купівлі-продажу, згідно якого право власності на 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , перейшло до ОСОБА_1 .

Отже, кінцевими набувачами (власниками) спірної квартири на теперішній час є: Кузьміна ОСОБА_6 (частка 1/2) та ОСОБА_1 (частка 1/2).

Позивач вважає, що спірне нерухоме майно вибуло з іпотеки у незаконний спосіб, оскільки на момент посвідчення договорів у Державному реєстрі речових прав існувало обтяження квартири іпотекою, а іпотекодержатель не надавав згоду на припинення іпотеки, не знімав це обтяження. Між тим, у банку та правонаступників є безумовне право задовольнити свої вимоги за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, зважаючи на те, що позичальник ОСОБА_5 свої зобов`язання за кредитним договором не виконала. Однак квартира була виведена з іпотеки і переоформлена на третіх осіб, що порушує права нового кредитора ТОВ «Брайт Інвестмент». Відтак, продаж квартири було здійснено виключно з метою унеможливлення звернення стягнення на це майно, тому всі наступні власники квартири не можуть вважатись належними і добросовісними.

Виходячи з викладеного, позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 14.05.2018 року укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Плахотіним М.П., зареєстровано за реєстровим №1191 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за ОСОБА_4 (ін.н. НОМЕР_1 ) право власності на квартиру АДРЕСА_2 номер РНОНМ 101, індексний номер рішення: 41074993 від 14.05.2018 року, скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності номер запису/довірчої власності: 26126889 з припиненням права власності за ОСОБА_4 (ін.н. НОМЕР_1 ) на квартиру АДРЕСА_2 номер РНОНМ 101.

Визнати недійсним Договір купівлі-продажу від 28.09.2018 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Кононенко С.А., зареєстровано за реєстровим №1438, бланки ННК 32 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за ОСОБА_3 (ін.н. НОМЕР_2 ) право власності на квартиру АДРЕСА_2 номер РНОНМ 101, індексний номер рішення: 43256750 від 28.09.2018 року, скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності номер запису/довірчої власності: 28149621 з припиненням права власності за ОСОБА_3 (ін.н. НОМЕР_2 ) на квартиру АДРЕСА_2 номер РНОНМ 101.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 14.05.2019 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Плахотня Н.О., зареєстровано за реєстровим №584, бланки ННЕ 194070, НЕ 194071 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за Кузьміною ОСОБА_6 (ін.н. НОМЕР_3 ) право спільної часткової власності на частину квартири АДРЕСА_2 номер РНОНМ 101, індексний номер рішення: 46849350 від 14.05.2019 року, скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності номер запису/довірчої власності: 31534478 з припиненням право спільної часткової власності за Кузьміною ОСОБА_6 (ін.н. НОМЕР_3 ) на частину квартири АДРЕСА_3 номер РНОНМ 101.

Визнати недійсним Договір купівлі-продажу від 14.05.2019 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом МНО Плахотня Н.О., зареєстровано за реєстровим №584, бланки ННЕ 194068, ННЕ 194069 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за ОСОБА_1 (ін.н. НОМЕР_4 ) право спільної часткової власності на частину квартири АДРЕСА_2 номер РНОНМ 101, індексний номер рішення: 46849350 від 14.05.2019 року, скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності номер запису/довірчої власності: 31534478 з припиненням право спільної часткової власності за ОСОБА_1 (ін.н. НОМЕР_4 ) на частину квартири АДРЕСА_2 номер РНОНМ 101.

Представником відповідача 1 подано відзив на позовну заяву, в якому вказує, що на момент укладення договору купівлі продажу від 14.05.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні будь-які обтяження відносно спірного нерухомого майна, зокрема, й запис про іпотеку та заборона відчуження квартири, тому перешкод для укладення договору не було, і він вважається законним. Між тим, сторони цього правочину не повинні були отримувати згоду іпотекодержателя на продаж цього майна, оскільки не знали та не могли знати про те, що спірна квартира обтяжена іпотекою. Крім того, позивачем не надано суду доказів існування заборгованості за кредитним договором від 23.10.2007 року, станом на дату укладення оспорюваних правочинів. Відповідне обтяження на квартиру було зареєстровано лише у 2020-му році новим кредитором, після відступлення права вимоги, тому на момент посвідчення договорів квартира була вільна від обтяжень. Просить у задоволенні позову відмовити.

Аналогічний за змістом відзив подано представником відповідача 2. В прохальній частині відзиву представник ОСОБА_2 також просить суд відмовити у задоволенні позову ТОВ «Брайт Інвестмент» у повному обсязі.

Інших заяв по суті спору не надходило.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2022 витребувано докази.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2023 закрито підготовче засідання, справа призначена до судового розгляду.

В судове засідання представник позивача не з`явився. Подав заяву, відповідно до якої просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги просить задовольнити.

В судове засідання 21 травня 2024 року відповідачі та їх представники не з`явились, причини неявки не повідомили. Судом останні повідомлені у встановленому порядку про дату, час та місце судового розгляду. В минулих судових засіданнях представник відповідачів ОСОБА_7 заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у його задоволенні повністю.

Треті особи в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином. Приватний нотаріус Кононенко С.А. подала заяву про розгляд справи без її участі.

Враховуючи, що сторони та їх представники не з`явились в судове засідання, суд вважає можливим вирішити спір за наявними матеріалами, у відсутність учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Так, 23 жовтня 2007 року між Відкритим Акціонерним Товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_5 було укладено Кредитний договір № 8/2007/840-К/1464-Н, відповідно до умов якого ОСОБА_5 надано кредит у розмірі 73 320,98 доларів США для придбання квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 65,8 кв.м., житловою 38,7 кв.м.

Згідно п. 1.4. Кредитного договору кредит надається строком до 10 жовтня 2022. Процентна ставка про кредиту 12,39 % щомісячно, що розраховується банком.

Згідно п. 2.1. Кредитного договору, в якості забезпечення виконання зобов`язань за цим договором щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, позичальник укладає з банком договір іпотеки на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

23 жовтня 2007 року між Відкритим Акціонерним Товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_5 було укладено Договір Іпотеки №8/2007/840-К/-1464-Н/2, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу В.І. Куліш.

Відповідно до п. 1.1. договору іпотеки, за цим договором Іпотекодавець ( ОСОБА_5 ) з метою забезпечення виконання Зобов`язання, що витікає із Кредитного договору № 8/2007/840-К/1464-Н, передає в іпотеку, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку Предмет іпотеки.

Згідно преамбули договору іпотеки, предметом іпотеки сторони визначили нерухоме майно: квартиру за номером АДРЕСА_4 .

Як видно з останньої сторінки договору іпотеки (т. 1, а.с. 24), приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу В.І. Куліш, у зв`язку з посвідченням договору іпотеки накладається заборона відчуження на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, свої кредитні зобов`язання ОСОБА_5 не виконала.

Згідно відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12.10.2021 (т. 1, а.с. 238), ОСОБА_5 станом на 01 січня 2014 року мала заборгованість за кредитним договором у розмірі 43 177, 82 доларів США, - основний борг; заборгованість за простроченим боргом 28 850, 48 доларів США. За період з 12.03.2012 по теперішній час за договором відсутні будь-які платежі.

Як встановлено заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2013 року, відповідно до розрахунку станом на 08 квітня 2013 року у відповідачів перед позивачем існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 1100934,08 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту в розмірі 72028,30 доларів США, що за курсом НБУ становить 575722,20 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 47697,44 доларів США, що за курсом НБУ становить 381245,64 грн., заборгованості по пені в розмірі 10679,44 доларів США, що за курсом НБУ становить 85360,76 грн., заборгованості по штрафам у розмірі 7332,10 доларів США, що за курсом НБУ становить 58605,48 грн.

Цим рішенням стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»» заборгованість за кредитним договором № 8/2007/840-К/1464-Н від 23 жовтня 2007 року в сумі 1100934,08 грн. (один мільйон сто тисяч дев`ятсот тридцять чотири гривні вісім копійок), яка складається з: заборгованості по кредиту в розмірі 575722,20 грн. (п`ятсот сімдесят п`ять тисяч сімсот двадцять дві гривні двадцять копійок), заборгованості по відсоткам у розмірі 381245,64 грн. (триста вісімдесят одна тисяча двісті сорок п`ять гривень шістдесят чотири копійки), заборгованості по пені в розмірі 85360,76 грн. (вісімдесят п`ять тисяч триста шістдесят гривень сімдесят шість копійок), заборгованості по штрафам у розмірі 58605,48 грн. (п`ятдесят вісім тисяч шістсот п`ять гривень сорок вісім копійок).

Доказів виконання цього рішення суду не надано.

05 серпня 2020 року відповідно до результатів електронних торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020 між ПАТ КБ «Надра» і ТОВ «Дніпрофінансгруп» було укладено договір № GL48N718070_blank про відступлення права вимоги.

Згідно даного договору ТОВ «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, зокрема за Кредитним договором № 8/2007/840-К/1464-Н від 23.10.2007, укладеним між ОСОБА_5 та ВАТ КБ «Надра», та договорами забезпечення, у тому числі за Договором іпотеки, №8/2007/840-К/-1464-Н/2 від 23.10.2007, укладеним між ОСОБА_5 та ВАТ КБ «Надра».

30 вересня 2020 року між ТОВ «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір № GL48N718070_blank_01 про відступлення права вимоги, за умовами якого позивач набув право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, в тому числі за Кредитним договором № 8/2007/840-К/1464-Н від 23.10.2007, укладеним між ОСОБА_5 та ВАТ КБ «Надра», та за Договором іпотеки, №8/2007/840-К/-1464-Н/2 від 23.10.2007, укладеним між ОСОБА_5 та ВАТ КБ «Надра».

Як видно з додатків до договорів про відступлення права вимоги, спочатку ТОВ «Дніпрофінансгруп», а потім ТОВ «Брайт Інвестмент» набули право вимоги до позичальника ОСОБА_5 за кредитним договором № 8/2007/840-К/1464-Н. Сума основного боргу складає 72 028, 30 доларів США.

Згідно з ч. 1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.

Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У статті 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора.

Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11.

Дослідивши договори про відступлення прав вимоги № GL48N718070_blank та GL48N718070_blank_01, суд вважає, що до ТОВ «Брайт Інвестмент» перейшло у повному обсязі право вимоги виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 8/2007/840-К/1464-Н від 23.10.2007, укладеним між ОСОБА_5 та ВАТ КБ «Надра», а відтак позивач став новим кредитором ОСОБА_5 .

Оскільки іпотека є похідною від основного зобов`язання, і покликана забезпечити його виконання, новий кредитор також набув статус іпотекодержателя, тобто має право задовольнити свої вимоги за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Наприкінці 2020 го року з інформаційної довідки позивач дізнався, що предмет іпотеки квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово відчужена на користь третіх осіб.

Так, згідно договору купівлі продажу від 14.05.2018, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Плахотіним М.П., укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , право власності на квартиру було перереєстровано на нового власника ОСОБА_4 .

Цей правочин є первинним, тобто за ним спірне майно (предмет іпотеки) фактично був виведений та відчужений на користь іншої особи. При цьому суд вважає, що власник квартири діяла недобросовісно, оскільки достеменно розуміла, що у неї є невиконані зобов`язання перед банком, а умовами договору іпотеки, а саме п. 3.1.11 цього договору їй заборонено до виконання кредитних зобов`язань у повному обсязі, розпоряджатися будь-яким чином предметом іпотеки, а саме відчужувати у будь-який спосіб, укладати будь-які інші правочини відносно предмета іпотеки без згоди Іпотекодержателя.

Поряд з цим, суд зазначає, що іпотека виникає або в силу закону, або в силу договору, тобто правове значення має факт укладення договору іпотеки, а не внесення запису про реєстрацію іпотеки до відповідного реєстру. Фактично реєстрація іпотеки і накладення заборони, є лише підтвердженням вже існуючого правочину, тобто не можна ототожнювати укладення договору іпотеки з фактом її реєстрації. Чинне законодавство не передбачає недійсність іпотеки у випадку її не реєстрації або не накладення відповідної заборони відчуження нерухомого майна.

28.09.2018 року згідно договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кононенко С.А., право власності на квартиру перейшло до ОСОБА_3 .

14.05.2019 року згідно договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Плахотня Н.О., право власності на 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , перейшло до ОСОБА_2 .

14.05.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Плахотня Н.О. був посвідчений договір купівлі-продажу, згідно якого право власності на 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , перейшло до ОСОБА_1 .

Власниками спірної квартири вважаються ОСОБА_2 (частка 1/2) та ОСОБА_1 (частка 1/2).

Спір виник з приводу того, що новий кредитор, отримавши усі права вимоги до позичальника за кредитним договором та договором іпотеки, виявив, що предмет іпотеки було у незаконний спосіб відчужено позичальником на користь третіх осіб, при цьому боржник не отримував дозвіл на продаж квартири та діяв недобросовісно.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За умовами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, іпотека, як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання, є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права і обов`язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням).

Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку не доведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку», передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 ЦК України).

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частина перша статті 12 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Підстави припинення іпотеки визначені у ст. 17 Закону України «Про іпотеки». Цей перелік є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Однією з підстав припинення іпотеки є припинення основного зобов`язання.

Як встановлено судом, боржник ОСОБА_5 не виконала умов кредитного договору, має і на теперішній час заборгованість за кредитним договором № 8/2007/840-К/1464-Н від 23.10.2007, яка не погашена. Тобто основне зобов`язання не припинилось, а тому іпотека зберігає свою чинність незалежно від факту зміни кредитора чи відсутності реєстрації іпотеки чи заборони відчуження нерухомого майна. Не припиняє іпотеку й зміна власника квартири, тобто фактично зміна іпотекодавця.

Договір іпотеки №8/2007/840-К/-1464-Н/2 від 23.10.2007 недійсним не визнавався, не припинив свою дію, а тому також вважається чинним.

Отже, при укладенні спірних правочинів іпотека залишалась чинною, і не була припинена, тому неодноразове відчуження предмету іпотеки, за наявності не виконаних кредитних зобов`язань, є незаконним.

Верховний Суд у Постанові від 11 серпня 2021 року у справі № 723/826/19 наголосив, що дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Не допускаються також дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч. 3 ст. 13 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Тобто суд в кожному конкретному випадку має виходити з презумпції дійсності правочину, якщо не встановлено зворотне.

На думку суду, ОСОБА_5 при укладенні договору купівлі-продажу від 14.05.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Плахотіним М.П., зареєстровано за реєстровим №1191, діяла недобросовісно, на шкоду інтересам кредитора, не повідомила нотаріуса про наявність іпотеки спірного нерухомого майна, або ввела нотаріуса в оману.

Так, нотаріус при посвідченні договору купівлі-продажу спірної квартири від 14.05.2018 року, перевіривши Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, не побачив обтяжень, заборон щодо цього нерухомого майна, або свідомо не звернув уваги на такі обтяження, тому й посвідчив даний правочин.

Між тим, суд не може взяти до уваги доводи представника відповідачів про те, що на момент укладення договору купівлі продажу від 14.05.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні будь-які обтяження відносно спірного нерухомого майна, зокрема, й запис про іпотеку та заборона відчуження квартири, тому перешкод для укладення договору не було.

Закон «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у статті 1 визначає, що Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек (далі - архівна складова) (ч. 1 ст. 13 Закону).

Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений постановою КМУ від 26.10.2011 № 1141 (зі змінами), у п. 40 передбачає, що відомості невід`ємної архівної складової частини Державного реєстру прав використовуються державним реєстратором під час проведення державної реєстрації прав для встановлення наявності (відсутності) записів про державну реєстрацію прав, їх обтяжень, у тому числі з метою їх перенесення до Державного реєстру прав та погашення у випадках, передбачених цим Порядком.

Разом з тим, норми частини 5 статті 12 Закону встановлюють, що відомості про речові права, обтяження речових прав, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, використовуються як актуальні виключно в разі, якщо відомості про право власності на відповідне нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва не внесені до Державного реєстру прав, а відомості про інші речові права, відмінні від права власності, та/або обтяження речових прав не внесені та не припинені в Державному реєстрі прав.

Судом досліджено копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.02.2021 року (т.1, а.с. 30), з якої видно, що запис про накладення заборони у зв`язку із укладенням договору іпотеки, містився в архівній частині реєстру Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (дата реєстрації 23.10.2007, реєстраційний номер обтяження 5891772). Однак нотаріус, у випадку наявності відомостей про право власності на об`єкт нерухомого майна, що внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, може не використовувати як актуальні відомості, що містяться в архівній частині реєстру.

Таким чином, договір купівлі-продажу спірної квартири від 14.05.2018 року, було посвідчено, і прийнято рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на квартиру АДРЕСА_2 номер РНОНМ 101, індексний номер рішення: 41074993 від 14.05.2018 року.

Проте ОСОБА_5 було прямо заборонено здійснювати відчуження предмету іпотеки (п. п. 3.1.11 договору іпотеки), тому такі дії не можуть бути визнані судом правомірними.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

Відповідно до змісту п.п. 4,7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК 435-15 необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

За загальним правилом, правочин не повинен порушувати чинне законодавство, відповідати моральним засадам суспільства, не порушувати інтереси інших осіб, зокрема, кредиторів. Однак в даному випадку за наявності прямої заборони на відчуження майна, існування невиконаних кредитних зобов`язань та не припинення іпотеки, ОСОБА_5 здійснила відчуження на користь іншої особи квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки.

Тому суд приходить до висновку, що договір купівлі продажу квартири від 14.05.2018 року укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Плахотіним М.П., зареєстровано за реєстровим №1191, є недійсним з моменту вчинення.

З цих підстав є такою, що суперечить вимогам закону державна реєстрація права власності на цю квартиру за ОСОБА_4 , тому суд вважає можливим скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за ОСОБА_4 (ін.н. НОМЕР_1 ) право власності на квартиру АДРЕСА_2 номер РНОНМ 101, індексний номер рішення: 41074993 від 14.05.2018 року, скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності номер запису/довірчої власності: 26126889 з припиненням права власності за ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на квартиру АДРЕСА_2 номер РНОНМ 101.

Усі інші правочини, які були укладені після договору від 14.05.2018 року, є також недійсними, оскільки первинний власник квартири ОСОБА_5 не мала права її відчужувати, і вчинила такі дії на шкоду кредиторам ТОВ «Дніпрофінансгруп», ТОВ «Брайт Інвестмент», тому всі наступні договори купівлі продажу є недійсними з моменту їх вчинення.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно передбачений Законом України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 25.12.2015 №1127, Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою КМУ від 26.10.2011 № 1141.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1952 записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону № 1952 у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п.п. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому п.п. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, наведена стаття передбачає три види судових рішень, які можуть бути підставою для внесення запису про скасування державної реєстрації прав, а саме: рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав; рішення суду про скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; рішення суду про скасування записів про проведену державну реєстрацію прав.

У висновках Верховного Суду, викладених у постановах від 23.06.2020 у справі № 922/2589/19, від 03.11.2021 у справі № 761/16488/19, від 09.06.2021 у справі № 569/15704/18, від 01.12.2021 у справі № 501/1346/18 вказано, що вирішення питання судом питання про визнання, зміну або припинення речових прав, одночасно із задоволенням позову про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності, є обов`язковим.

Таким чином, суд вважає можливим скасувати всі рішення державних реєстраторів про реєстрацію права власності на спірну квартиру за відповідачами, вирішити питання про припинення речових прав.

Даний спосіб захисту, обраний позивачем, є ефективним, оскільки у разі скасування всіх рішень державних реєстраторів, має поновитись запис про право власності на квартиру за ОСОБА_5 .

Підсумовуючи викладене, з огляду на обґрунтованість позову, суд приходить до висновку про його задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів у рівних частинах підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 261, 263-265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Плахотін Максим Павлович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кононенко Світлана Анатоліївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Плахотня Надія Олексіївна, про визнання договору купівлі продажу недійсним, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності, задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 14.05.2018 року укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Плахотіним М.П., зареєстровано за реєстровим №1191 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) права власності на квартиру АДРЕСА_2 , РНОНМ 101, індексний номер рішення: 41074993 від 14.05.2018 року, скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності номер запису/довірчої власності: 26126889 з припиненням права власності за ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на квартиру АДРЕСА_2 , РНОНМ 101.

Визнати недійсним Договір купівлі-продажу від 28.09.2018 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кононенко С.А., зареєстровано за реєстровим №1438, бланки ННК 32 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на квартиру АДРЕСА_2 , РНОНМ 101, індексний номер рішення: 43256750 від 28.09.2018 року, скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності номер запису/довірчої власності: 28149621 з припиненням права власності за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на квартиру АДРЕСА_2 , РНОНМ 101.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 14.05.2019 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Плахотня Н.О., зареєстрованого за реєстровим №584, бланки ННЕ 194070, НЕ 194071 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за Кузьміною ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ) права спільної часткової власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , РНОНМ 101, індексний номер рішення: 46849350 від 14.05.2019 року, скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності номер запису/довірчої власності: 31534478 з припиненням право спільної часткової власності за Кузьміною ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 номер РНОНМ 101.

Визнати недійсним Договір купівлі-продажу від 14.05.2019 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Плахотня Н.О., зареєстрованого за реєстровим №584, бланки ННЕ 194068, ННЕ 194069 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право спільної часткової власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , РНОНМ 101, індексний номер рішення: 46849350 від 14.05.2019 року, скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності номер запису/довірчої власності: 31534478 з припиненням права спільної часткової власності за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 номер РНОНМ 101.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» судовий збір у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень, 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» судовий збір у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень, 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» судовий збір у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень, 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» судовий збір у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень, 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» судовий збір у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень, 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а якщо повний текст не було вручено учасникам справи в день засідання протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Повний текст рішення складено в нарадчій кімнаті 10 червня 2024 року о 10 год. 56 хв.

Суддя І.А. Кондрашов