Справа № 569/3678/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Левчука О.В.

за участі секретаря судового засідання Євсович І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до Рівненської міської ради

про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини

учасники справи у судове засідання не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рівненської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача - ОСОБА_2 . Будучи єдиним спадкоємцем за законом, позивач у 2022 році звернувся до Першої Рівненської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Першої Рівненської державної нотаріальної контори Гордійчук В.П. від 16.06.2022 № 542/02-31 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, належне ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із пропущенням строків для прийняття спадщини. Нотаріус керувалася тим, що для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу прийняття спадщини. Натомість факт постійного проживання визначається за місцем реєстрації осіб або встановленням такого факту рішенням суду. Отже, позивач змушений звернутися з позовом до суду. Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживав зі своєю хворою матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки мати потребувала догляду та допомоги. Позивач та його дружина ОСОБА_3 здійснювали поховання батьків позивача, що підтверджується довідкою від 18.07.2022 № 360/01-13/05.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представником було подано заяву про розгляд справи без участі його довірителя, в якій також вказав, що позовні вимоги довіритель підтримує повністю.

Від відповідача в судове засідання також ніхто не з`явився, представником було подано заяву про розгляд справи без їхньої участі, щодо можливості задоволення позовних вимог не заперечують.

Враховуючи позиції сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 07.07.2015, актовий запис № 1131, матір позивача ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Рівненським міським бюро РАЦС 14.10.1958, позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 і його матір`ю була ОСОБА_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , Рівненським міським бюро РАЦС 20.08.1958, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 20.08.1958.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, батько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до копії довідки № 360/01-13/05 від 18.07.2022, виданої КП "Спецкомбінат - ритуальна служба" Рівненської міської ради, позивачем здійснено поховання батька - ОСОБА_4 , похованням матері позивача ОСОБА_2 займалась ОСОБА_3 , дружина позивача.

Згідно з копією заяви ОСОБА_6 від 28.05.2024, зареєстрованої в реєстрі за № 3444 та посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рибак Ю.В., позивач зі своєю дружиною доглядали та піклувались про ОСОБА_2 , за рік до смерті ОСОБА_2 її син переїхав жити до неї і жив у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 і жив там на момент смерті своєї матері.

Відповідно до копії заяви ОСОБА_7 від 29.05.2024, зареєстрованої в реєстрі за № 3493 та посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рибак Ю.В., позивач зі своєю дружиною доглядали та піклувались про ОСОБА_2 , на момент смерті своєї матері позивач проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з копією заяви ОСОБА_3 від 28.05.2024, зареєстрованої в реєстрі за № 3443 та посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рибак Ю.В., заявниця є дружиною позивача і вказує, що вони обоє доглядали та піклувались про ОСОБА_2 , за рік до смерті ОСОБА_2 чоловік заявниці переїхав жити до матері і жив у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 на момент смерті своєї матері.

Судом встановлено, що постановою державного нотаріуса Першої Рівненської державної нотаріальної контори Гордійчук В.П. від 16.06.2022 № 542/02-31 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, належне ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із пропущенням строків для прийняття спадщини.

Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Саттями 2,3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою їх обмеження.

З огляду на положення наведеної норми Закону, Верховний Суд у справі № 404/2163/16-ц від 04.07.2018 виклав свою позицію, згідно з якою: відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, вказавши, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Як зазначено у ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Пленуму Верховного Суду України від 21.02.2018 в цивільній справі №317/2329/15-ц та від 28.02.2018 в цивільній справі № 633/344/16-ц.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовна заява про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини підлягає до задоволення.

Керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258-259, 263-265, 273, 353, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з його померлою матір`ю, ОСОБА_2 , на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 );

відповідач: Рівненська міська рада (вул. Соборна,12-А, м.Рівне, 33000, ІК 34847334).

Повне судове рішення складене та підписане 06.06.2024.

Суддя Левчук О. В.