Дата документу 15.01.2024 Справа № 337/616/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 337/616/23 Головуючий у 1 інстанції: Сидорова М.В.
№ 22-ц/807/151/24 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою Акціонерного товариства «Юнекс Банк» на рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21 вересня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Юнекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування,

ВСТАНОВИВ

В лютому 2023 року АТ «Юнекс Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 13.03.2019р. гр. ОСОБА_2 звернулась до АТ «Юнекс Банк» з Анкетою-Заявою про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки на підставі якої підписано Виписку-повідомлення №5001.UAH. Відповідно до підписаних Анкети-Заяви та Виписки-повідомлення №5001.UAH, відповідач підтвердила, що ознайомилась і погодилась з публічною пропозицією Банку на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, з умовами та правилами надання банківських послуг. При цьому, відповідач отримала банківську платіжну картку та надала Банку розписку про отримання картки та про ознайомлення з правилами користування карткою визначених у Публічній пропозиції АТ «Юнекс Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Зазначена Публічна пропозиція Банку оприлюднена на офіційній інтернет-сторінці Банку за адресою: www.unexbank.ua. Відповідно до умов вказаног договору, позивач відкрив відповідачу особовий рахунок у гривні та надав відповідну платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер до неї. Таким чином, відповідно до Анкети-Заяви відповідач акцептувала та приєдналася до Публічної пропозиції позивача на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, що оприлюднена на офіційній інтернет сторінці Банку.

Відповідно до п.10.1 Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, даний Договір набирає чинності та вважається укладеним з моменту акцептування клієнтом, тобто з моменту отримання Банком від клієнта належним чином заповненої та підписаної Анкети-заяви, та діє протягом невизначеного терміну до моменту його розірвання або припинення з причин, передбачених цим Договором.

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що відповідач доручила позивачу самостійно здійснювати договірне списання грошових коштів з поточного рахунку на умовах, визначених договором.

Згідно до п. 6.2.17 Договору, відповідач зобов`язалась погашати всі заборгованості по рахунках та кредиту в строки, передбачені договором та у разі виникнення простроченої та/або несанкціонованої заборгованості, першочергово здійснювати повернення простроченої заборгованості за процентами та кредитом, штрафами, пенями та/або несанкціонованої заборгованості, а потім скористатися правом на отримання кредиту.

Станом на 01.06.2022р. загальний розмір заборгованості відповідача за кредитом становить 56674,75 грн., яка складається з: суми заборгованості за кредитом 49103,41 грн. та суми заборгованості за процентами та комісіями 7571,34 грн.

Посилаючись на вищезазначене просило суд, стягнути з відповідача заборгованість за договором про комплексне банківське обслуговування.

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду АТ «Юнекс Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Узагальненими доводами скарги є те, що строк кредитного договору пролонгується автоматично, а тому нарахування банком процентів після 13.03.2020 року цілком згоджується із умовами Публічної пропозиції щодо строку дії Договору, з якими погодилась відповідач, підписавши Анкету-Заяву.

Позивач своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що в силу ч. 3 цієї статті не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно із частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.03.2019р. між позивачем АТ «Юнекс Банк» та відповідачем ОСОБА_1 , шляхом підписання сторонами Анкети-заяви та Виписки-повідомлення №5001.UAH до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Юнекс Банк» та Анкети-заяви, було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (арк.63 - 64).

Відповідно до підписаної Анкети-заяви від 13.03.2019р., відповідач підтвердила, що ознайомилась і погодилась з публічною пропозицією Банку на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, з умовами та правилами надання банківських послуг.

Відповідно до змісту Анкети-заяви та Виписки-повідомлення №5001.UAH від 13.03.2019р. до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Юнекс Банк» та Анкети-заяви, відповідачці ОСОБА_1 здійснено відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 з використанням платіжної картки у гривні та встановлено кредитний ліміт в розмірі 25000 грн. з процентною ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 48 % річних строком на 12 місяців, а саме до 13.03.2020р. згідно банківського продукту «Кредитна картка».

У п.3 Паспорту споживчого кредиту, підписаного відповідачкою ОСОБА_1 13.03.2019р. (арк.64 зворот - 65), основними умовами кредитування з урахування побажань споживача є: тип кредиту кредитування поточного рахунку з використанням платіжної картки шляхом встановлення ліміту відновлювальної відкличної кредитної лінії; сума/ліміт кредиту 25000 грн.; строк кредитування - 12 місяців з можливістю продовження на новий строк (продовження строку дії на 12 місяців) до закінчення строку дії платіжної картки; мета отримання кредиту - на споживчі потреби, а також для оплати на користь страховика страхових платежів (згідно укладеного між споживачем та страховиком договору страхування) та оплати на користь кредитодавця комісій, передбачених умовами продукту (у разі їх несплати споживачем за рахунок власних коштів за наявності доступного кредитного ліміту); спосіб та строк надання кредиту встановлення на поточний рахунок з використанням платіжної картки кредитного ліміту строком на 12 місяців у вигляді встановлювальної відкличної кредитної лінії.

Відповідно до п. 4 Паспорту споживчого кредиту, де зазначена інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, зазначено: процентна ставка, відсотків річних - 48 %; тип процентної фіксована процентна ставка. Проценти нараховуються у валюті кредиту на суму використаних кредитних коштів в межах кредитного ліміту щомісячно, не рідше одного разу на місяць, та в останній день строку кредитування, на фактичний залишок заборгованості за кредитом за кожний день періоду нарахування. При розрахунку процентів приймається метод «факт/факт» (фактична кількість днів у місяці та у році). День надання кредиту приймається до розрахунку процентів, а день погашення кредиту не враховується. Нараховані за звітний період проценти за користування кредитом сплачуються не пізніше наступного дня за днем внесення клієнтом суми коштів на рахунок, але не пізніше останнього робочого дня місяця наступного за тим, в якому ці відсотки були нараховані та в останній день строку дії кредитного ліміту.

У п. 5 Паспорту споживчого кредиту міститься інформація про порядок повернення кредиту, а саме погашення кредиту та сплата процентів за ним здійснюється у розмірах та у строки визначені договором про споживчий кредит шляхом: - безготівкового перерахування коштів на поточний, рахунок споживача; - внесення готівки в касу кредитодавця з метою зарахування на поточний рахунок споживача; - договірного списання з будь-якого іншого рахунку споживача, відкритого у кредиторавця. Мінімальна сума грошових коштів, що має бути внесена споживачем в обов`язковому порядку щомісячно на поточний рахунок для погашення заборгованості за кредитом не пізніше дати, встановленої кредитодавцем (дата платежу) та розрахована як відсоток від суми заборгованості за кредитом (суми використаного кредитного ліміту за розрахунковий період) та нарахованих процентів за користування кредитом, на кінець останнього робочого дня звітного місяця. Кількість платежів 12.

Додатком №1 до Паспорту споживчого кредиту є Акцепт про використання факсимільного відтворення підпису уповноваженої особи та відбитку печатки Кредитодавця за допомогою засобів електронного або іншого копіювання при підписанні Кредитодавцем Паспорту споживчого кредиту від 13.03.2019р., де ОСОБА_1 вказала, що приймає пропозицію АТ «Юнекс Банк» укласти правочин щодо підписання Кредитодавцем Паспорту споживчого кредиту з використанням факсимільного відтворення підпису уповноваженої особи та відбитку печатки Кредитодавця за допомогою засобів електронного або іншого копіювання на умовах зазначених в цьому Акцепті (арк.65 зворот).

Відповідно до наданого позивачем АТ «Юнекс Банк» разом з позовною заявою розрахунку заборгованості за Договором №5001.UAH від 13.03.2019р., станом на 01.06.2022р. заборгованість відповідачки ОСОБА_1 становить 56674,75 грн., яка складається з: суми заборгованості за кредитом 49103,41 грн. та суми заборгованості за процентами та комісіями 7571,34 грн.(арк.62, 176-179).

На підтвердження вказаного розрахунку позивачем надано виписку по особовому рахунку відповідачки за період з 13.03.2019р. по 01.06.2022р. (арк.5-61).

Відповідно до наданого позивачем АТ «Юнекс Банк» розрахунку заборгованості за Договором №5001.UAH від 13.03.2019р. станом на 01.06.2023р., заборгованість відповідачки ОСОБА_1 становить 40224,32 грн. та складається з: суми заборгованості за кредитом 37008,16 грн. та суми заборгованості за процентами та комісіями 3216,16 грн.(арк.180-183).

На підтвердження вказаного розрахунку позивачем надано виписку по особовому рахунку відповідачки за період з 13.03.2019р. по 01.06.2023р. (арк.184-229).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування. Оскільки Банк не мав права нараховувати проценти за користування кредитом після спливу строку кредитування (починаючи з 14.03.2020р.), суд вважав, що сума сплачених відповідачкою процентів за період з 14.03.2020р. по 01.06.2023р. у сумі 45654,78 грн. підлягає зарахуванню до суми заборгованості за тілом кредиту, яку банк просить стягнути з відповідачки.

Із вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про укладеність кредитного договору 13.03.2019 р. між АТ «Юнекс Банк» та ОСОБА_1 , чинність якого не оспорена його сторонами.

Разом з тим, судом було встановлено, що строк кредитування за договором становить 12 місяців, тобто договір діє до 13.03.2020 р.

При цьому, надані стороною позивача в якості доказів документи, які утворюють зміст укладеного між сторонами договору, а також підтверджують його подальше виконання, не містять положень та доказів пролонгації строку кредитування за таким кредитним договором у визначеній законом чи договором спосіб та формі. Відомості щодо строку дії виданої відповідачці платіжної картки в матеріалах справи також відсутні.

Відповідно до розрахунку заборгованості, позивачем здійснювалось нарахування процентів за користування кредитом і після 13.03.2020 р., тобто після закінчення строку кредитування. При цьому, станом на момент спливу строку кредитування (13.03.2020р.) непогашений залишок по нарахованим процентам становив 0,00 грн. (арк. 182 зворот), на підставі чого суд правильно виснував, що у відповідачки була відсутня заборгованість за процентами за користування кредитом.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вищевикладене узгоджується з позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі 444/9519/12.

За період до прострочення виконання зобов`язання боржником підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. При цьому кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Однак, проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень ст.625 ЦК України, що має бути обумовлено умовами кредитного договору. Наведена правова позиція знайшла своє відображення у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року по справі №910/1238/17, від 04 лютого 2020 року по справі №912/1120/16, від 25 травня 2021 року по справі №149/1499/18, від 05 квітня 2023 року по справі №910/4518/16, а також у постанові Верховного Суду від 05 березня 2019 року по справі №5017/1987/2012.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування (13.03.2020р.) АТ «Юнекс Банк» не мав права нараховувати проценти за користування кредитними коштами.

Таким чином, суд правильно виходив з того, що у відповідачки фактично відсутня заборгованість за процентами за користування кредитом, оскільки нарахування позивачем після 13.03.2020р. процентів за користування кредитом, є неправомірним. Останнє, в свою чергу, унеможливлює задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості в частині боргу за процентами за користування кредитом в сумі 3216,16 грн.

Посилання апелянта на підписану відповідачем копію Паспорту споживчого кредиту, копію не підписаної відповідачем Публічної пропозиції АТ «Юнекс Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб відхиляються судовою колегією з огляду на наступне.

Паспорт споживчого кредиту не є належним доказом погодження умов кредитного договору, укладеного між сторонами, оскільки у відповідності до норм Закону України «Про споживче кредитування» (ст.9), Закону України «Про захист прав споживачів» (ст.ст.11, 15) вказаний документ є лише підтвердженням виконання позивачем встановленого законом для кредитодавця обов`язку з надання позичальнику, як споживачу, інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Більш того, в тексті самого паспорту споживчого кредиту вказується, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятись від інформації, наведеної у цьому паспорті споживчого кредиту, а отже останній не може підмінювати собою зміст умов кредитного договору, фактично укладеного між сторонами.

Крім того, паспорт споживчого кредиту містить зауваження, що наведена в ньому інформація зберігає чинність та є актуальною до 13 березня 2019 року (арк.65), тобто чинність цих умов тривала протягом 1 дня.

Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15.06.2022 р. у справі №333/5483/20, від 15.06.2022 р. у справі №383/418/20.

Публічна пропозиція АТ «Юнекс Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, зокрема, в частині строку дії договору, не може вважатися невід`ємною частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки такий документ не підписаний відповідачем, як позичальником, а отже в суду немає достатніх підстав вважати, що відповідачка, підписуючи Анкету-заяву та виписку-повідомлення, які і складають зміст укладеного між сторонами Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та містять його вичерпні умови, розуміла саме надану суду стороною позивача означену Публічну пропозицію, ознайомилася та погодилася саме із цим документом, а також, що вказаний документ на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містив саме ті умови, дійсність яких стверджується позивачем. Тому, суд першої інстанції правильно вказав, що твердження позивача, які ґрунтуються на змісті наданої ним і не підписаної відповідачкою Публічної пропозиції, можуть сприйматись судом лише як припущення, на яких у відповідності до ст.81 ч.6 ЦПК України не може ґрунтуватись судове рішення.

Наведені абзацом вище висновки суду, зокрема в частині оцінки в якості доказу наданих стороною позивача непідписаних позичальником документів, повністю узгоджуються із правовими висновками Великої Палати у постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17-ц, а також із правовими висновками Верховного Суду у постановах від 25 вересня 2019 року у справі №704/1023/16-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі №322/1220/16, від 07 серпня 2019 року по справі №182/1806/17, від 27 серпня 2020 року по справі №188/1815/17.

Отже, у даному разі відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування.

Вирішуючи вимогу щодо стягнення суми заборгованості за кредитом у розмірі 37 008,16 грн, суд виходив з їх необґрунтованості.

Матеріалами справи підтверджено, що за період з 14.03.2020 р. по 01.06.2023 р. відповідачкою ОСОБА_1 було сплачено процентів за користування кредитом на суму 45 654,78 грн (розрахунок заборгованості за період з 13.03.2019 р. по 01.06.2023 р.).

Оскільки Банк не мав права нараховувати проценти за користування кредитом після спливу строку кредитування (починаючи з 14.03.2020 р.), суд вірно виснував, що сума сплачених відповідачкою процентів за період з 14.03.2020 р. по 01.06.2023 р. у сумі 45 654,78 грн. підлягає зарахуванню до суми заборгованості за тілом кредиту, яку банк просив стягнути з відповідачки.

Таким чином, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що враховуючи суму заборгованості відповідачки за кредитом станом на 01.06.2023р., яка становить 37008,16 грн., та суму сплачених відповідачкою процентів за період з 14.03.2020р. по 01.06.2023р. у сумі 45654,78 грн., яка підлягає зарахуванню до суми заборгованості за тілом кредиту, у відповідачки станом на 01.06.2023р. відсутня заборгованість за кредитом.

Будь-яких інших доказів щодо здійснення ОСОБА_1 витрат коштів у розмірі більшому, ніж встановлено судом, згідно розрахунку, матеріали справи не містять.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Посилання апелянта на необхідність врахування постанов Верховного Суду, зазначених в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки у зазначених справах були суттєво відмінні від справи № 337/616/23 обставини, що формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено із додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

При вирішенні справи судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, а також застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Юнекс Банк» залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2023 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повне судове рішення складено 15 січня 2024 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков