УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2024 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони та видачу дублікату виконавчого листа,
26.04.2024 року на адресу суду надійшла заява ТОВ Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони та видачу дублікату виконавчого листа.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2024 року, заяву ТОВ Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони та видачу дублікату виконавчого листа залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків терміном 10 (десять) днів з дня отримання копії ухвали.
У зазначеній ухвалі, вказувалось, що матеріали поданої заяви, не відповідають вимогам, встановленим ЦПК України, а саме: заявником не надано доказів сплати судового збору у розмірі 90,84 грн. та не надано доказів, що підтверджують втрату оригіналу виконавчого листа.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, заявником отримано ухвалу від 29.04.2024 року про залишення заяви про заміну сторони та видачу дублікату виконавчого листа без руху 06.05.2024 року.
Однак станом на 04.06.2024 року заявник викладені в ухвалі від 29.04.2024 року недоліки не усунув, не надав квитанцію про сплату судового збору та не надав доказів, що підтверджують втрату оригіналу виконавчого листа.
Згідно із ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Як зазначено в ст. 10 цього Кодексу, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, як джерела права. Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі Смірнова проти України).
В свою чергу, як передбачено положеннями ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважаються неподаною і повертається заявникові.
По закінченню вказаного строку заявник вказані в ухвалі недоліки не виправив в повному обсязі.
Відтак, враховуючи, що вимоги щодо усунення недоліків, зазначені в ухвалі від 29.04.2024 року, заявником не виконано, суддя прийшов до висновку, що заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони та видачу дублікату виконавчого листа, слід визнати неподаною та повернути заявнику, що не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.
Керуючись ст.ст. 44, 185, 259-261, 353, 354, ЦПК України, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони та видачу дублікату виконавчого листа - вважати неподаною та повернути заявнику.
Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.
Суддя В.О. Макаров