Справа № 592/7487/23
Провадження № 2/591/1645/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Ніколаєнко О.О.,

за участю секретаря судового засідання Полякової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу № 592/7487/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року представник позивача адвокат Маківський О.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 22.10.2021 року ОСОБА_1 уклав договір позики з відповідачкою на суму 186000 грн. з терміном повернення до 31.12.2021 року. У визначений строк вона борг не повернула. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 250879,51 грн., з яких основна сума боргу 18600,00 грн, інфляційні втрати 57098,09 грн., три відсотки річних 7781,42 грн.

Відповідач в заяві про перегляд заочного рішення зазначала, що заперечувала щодо позовних вимог в повному обсязі, стверджувала, що даної розписки не писала, ніяких грошових коштів не отримувала.

У судове засідання представник позивача не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У поданій до суду заяві просить розглянути справу без його участі.

В судове засідання відповідач повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 05.06.2023 року справу передано з територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Зарічного районного суду м.Суми.

Ухвалою суду від 20.11.2023 року заочне рішення від 10.08.2023 та додаткове рішення від 07.09.2023 скасовано. Призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 13 грудня 2023 року.

Ухвалою суду від 31 січня 2024 року клопотання ОСОБА_2 про призначення судової почеркознавчої експертизи задоволено, провадження у справі зупинено. 21.03.2024 року надійшло клопотання експерта про неможливість проведення судової експертизи у зв`язку з неоплатою ОСОБА_2 рахунку вартості робіт за проведення експертизи. Ухвалою суду від 22.03.2024 року поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання на 23.04.2024. Розгляд справи відкладався на 14.05.2024 у зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою суду від 14.05.2024 підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду на 28.05.2024. Судове засідання відкладалося у зв`язку з неявкою відповідача.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 22.10.2021 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики у формі розписки, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні, відповідно до умов якого ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 186640,00 грн. та зобов`язується повернути цю суму до 31.12.2021 (а.с. 10). Оригінал розписки оглянуто судом у судовому засіданні та приєднано до матеріалів справи (а.с.103).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦПК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Аналіз викладених вище норм вказує, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

В силу статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд України у справі № 6-50цс16 дійшов висновку (Постанова від 24.02.2016 року), що укладений сторонами письмовий договір позики є не лише фактом укладення договору, а й передачі позикодавцем грошової суми позичальнику, а відтак, дійшов обґрунтованого висновку про виникнення боргового зобов`язання. Зокрема, зазначив, що укладений сторонами договір позики у письмовій формі та його зміст підтверджує факт передачі позикодавцем грошової суми позичальнику та отримання останнім цих коштів.

Надана позивачем розписка містить підпис сторін. Відповідачем заперечується написання нею розписки, разом з тим нею не надано належних доказів на спростування підписання договору. За клопотанням відповідача було призначено судову почеркознавчу експертизу підпису та почерку відповідача на розписці, однак відповідачем не було оплачено вартість експертизи, у зв`язку з чим матеріали були повернуті експертом без виконання. За таких обставин, суд вважає встановленим факт укладення між сторонами договору позики, передачі коштів позивачем відповідачу та відповідно факт виникнення боргових зобов`язань відповідача перед позивачем.

Судом встановлено, що відповідач не виконав умови укладеного з позивачем договору позики від 22.10.2021 року, факт власноручного підписання якого та отримання спірної суми коштів відповідачем не спростовано. Строк виконання відповідачем обов`язку щодо повернення боргу сплинув, проте кошти повернуто не було, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу у валюті, визначеній договором у розмірі 186000,00 грн., а саме, у сумі, зазначеній прописом.

Позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 01.01.2022 по 24.05.2023 в сумі 57098,09 грн, та 3% річних від простроченої суми 7781,42 грн. на підставі ст. 625 ЦК України.

Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Наведеною нормою передбачено, звільнення відповідача від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання за укладеним з позивачем договором позики на період дії воєнного стану. Зі змісту розписки від 22.10.2021 вбачається, що ОСОБА_2 зобов`язувалася повернути кошти до 31.12.2021. Тобто право на стягнення коштів в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України у позивача виникло з наступного дня після закінчення обумовленого розпискою строку повернення коштів - з 01.01.2022. З 24.02.2022 на території України запроваджено воєнний стан, з цієї дати і до закінчення воєнного стану відповідачка звільнена від відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України. Станом на момент звернення до суду запроваджений в Україні воєнний стан триває, на момент розгляду справи він не припинений. Тому наявні підстави для нарахування та стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми 825,53 грн. та інфляційних втрат в сумі 5432,69 грн. за період з 01.01.2022 по 23.02.2022 року .

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача слід стягнути 186000,00 грн. за договором позики, 5432,69 грн інфляційні нарахування, 825,53 грн. 3% річних. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 1931,77 грн., сплачений при зверненні до суду пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 141, 142, 206, 256, 264, 265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 192 258,22 грн., у тому числі 186 000 грн. основна сума боргу, 5432,69 грн. інфляційні нарахування, 825,53 грн. 3% річних.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити у зв?язку з необґрунтованістю.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1931,77 грн., сплачений при зверненні до суду.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного тексту. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 10.06.2024.

Суддя О.О. Ніколаєнко