головуючий у суді І інстанції Арапіна Н.Є.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 7 грудня 2022 року у справі за заявою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» за участю заінтересованих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення на виконання виконавчого листа,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року заявник АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду із заявою за участю заінтересованих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення на виконання виконавчого листа.

Свої вимоги мотивував тим, що 16 липня 2012 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва задоволено заяву ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15 листопада 2010 року по справі № 1541/10.

22 жовтня 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва заяву АТ «Альфа-Банк», за участю заінтересованих осіб: АТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про заміну стягувача задоволено: замінено стягувача, щодо виконання виконавчого листа № 2604/13467/12, виданого 08 серпня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15 листопада 2012 року у справі № 1541/10 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, з ПАТ «Укрсоцбанк» на правонаступника - АТ «Альфа-Банк». 08 червня 2021 року заявником було подано заяву про заміну сторони виконавчого провадження, копію постанови про повернення виконавчого листа стягувачу від 31 серпня 2018 року заявник отримав 10 вересня 2018 року. З 12 березня 2021 року на території України було встановлено карантин у зв`язку з чим було пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання. Заявник просив поновити АТ «Альфа-Банк» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2604/13467/12, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 08 серпня 2012 року на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15 листопада 2010 року по справі № 1541/10, в частині боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 7 грудня 2022 року заяву АТ «Альфа-Банк» за участю заінтересованих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення на виконання виконавчого листа задоволено повністю.

Поновлено АТ «Альфа-Банк» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2604/13467/12, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 08 серпня 2012 року на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15 листопада 2010 року по справі № 1541/10, в частині боржника ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 7 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення на виконання виконавчого листа.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що позивач подаючи заяву про заміну стягувача та заяву про поновлення строків долучав до неї копію виконавчого листа де зазначена дата його повернення стягувачу 31 серпня 2018 року, а також постанову державного виконавця з супровідним листом де вказаний номер вхідної кореспонденції банку № 37/34823 від 10 вересня 2018 року, та зазначається про повернення оригіналу виконавчого листа. Виконавчий документ щодо ОСОБА_1 перебував на примусовому виконанні і був повернутий стягувачу 10 вересня 2018 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», отже оригінал виконавчого листа з поставною про закриття виконавчого провадження знаходився у позивача АТ «Укрсоцбанк» з 10 серпня 2018 року та був переданий АТ «Альфа-Банк» 15 жовтня 2019 року.

Вважає, що позивач міг повторно пред`явити до виконання виконавчий лист до виконання до 31 серпня 2021 року, однак звернувся з заявою про поновлення строків лише в січні 2022 року. Тобто, позивач (заявник) фактично набув оригінал виконавчого документа та право вимоги за ним за більше ніж за два роки до звернення до суду з заявою на поновлення строків, а тому набуваючи права та обов`язки заявник не лише мав можливість переконатися, зокрема щодо наявності права вимоги у АТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , перевірити кредитну справу, а й в своїх власних інтересах був зацікавлений у цьому.

Вказує, що в даному випадку, починаючи з часу набуття права вимоги 15 жовтня 2019 року та з часу повернення виконавчого листа 31 серпня 2018 року до ОСОБА_1 , мала місце пасивна позиція АТ «УкрсоцБанк» та АТ «Альфа-Банк» (АТ «Сенс - Банк»), оскільки банки не вживали активних дій для реалізації своїх прав. Заявник (позивач) діяв всупереч принципам правової визначеності, та даний період виник за значний проміжок часу до запровадження карантину.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

У судове засідання сторони не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, що підтверджується звітом про доставку поштової кореспонденції суду.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 липня 2012 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15 листопада 2010 року по справі № 1541/10 (а.с. 37).

22 жовтня 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк», за участю заінтересованих осіб: Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про заміну стягувача задоволено: замінено стягувача, щодо виконання виконавчих листів № 2604/13467/12, виданого 08 серпня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15 листопада 2012 року у справі № 1541/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, з ПАТ «Укрсоцбанк» на правонаступника - Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ) (а.с. 83-84).

Згідно зі ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Метою ст. 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Стягувач, який просить суд поновити пропущений строк пред`явлення до виконання виконавчого документа, повинен довести, що такий строк пропущено ним з поважних причин, оскільки саме таку умову містить процесуальне законодавство.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст.120 ЦПК України.

Згідно зі ст. 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Відповідно до ч.ч.1,2,6 ст. 12 вказаного Закону, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду 10 серпня 2022 року у справі № 1522/12531/12 (провадження № 61-18649св21).

З наведених обставин вбачається, що 8 серпня 2012 року Дніпровським районним судом міста Києва видано виконавчий лист №2604/13467/12 про солідарне стягнення зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (надалі - ПАТ "Укрсоцбанк") - 1 528 785,21 грн 21 коп. заборгованості та 15 687,85 грн 85 коп. витрат, повязаних з вирішенням спору Третейським судом.

Вищевказаний виконавчий лист було передано до Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

31 серпня 2018 року головний державний виконавець Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Васін П.В. керуючись п. 3 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" постановив виконавчий лист №2604/13467/12, виданий Дніпровським районним судом міста Києва від 8 серпня 2012 року, повернути стягувачу.

Оскільки Законом України «Про виконавче провадження» передбачено переривання такого строку, то строк пред`явлення виконавчого листа встановлюється у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання з дня його повернення.

Матеріалами справи встановлено, що постанову про повернення виконавчого документа від 31 серпня 2018 року стягувач отримав 10 вересня 2018 року, що підтверджується штампом на супровідному листі вхідної кореспонденції.

Звертаючись до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу, заявник посилався на те, що 08 червня 2021 року заявником було подано заяву про заміну сторони виконавчого провадження, копію постанови про повернення виконавчого листа стягувачу від 31 серпня 2018 року заявник отримав 10 вересня 2018 року. З 12 березня 2021 року на території України було встановлено карантин у зв`язку з чим було пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Отже, із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні заявник звернувся до суду 8 червня 2021 року, тобто в межах строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суд першої інстанції повно дослідив обставини справи та обґрунтування наведені в заяві щодо поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, зокрема суд першої інстанції виходив з того, що до суду за заміною сторони виконавчого провадження правонаступник стягувача звернувся до закінчення терміну пред`явлення виконавчих документів до виконання у зв`язку з його перериванням, і не його вина в тому, що дане питання було вирішено судом вже після спливу такого строку (22 жовтня 2021 року), у зв`язку з чим дійшов до мотивованого висновку про задоволення заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Крім того, судом було правильно встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 із змінами, що внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 р. № 500, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОУГО-19, спричиненої коронавірусом БАКБ-СоУ-2, на всій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин, який неодноразово продовжувався.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вищенаведені обставини слід вважати поважними причинами пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки вони об`єктивно незалежали від волі стягувача та безпосередньо унеможливлювали реалізацію АТ «Альфа-Банк» своїх прав кредитора та ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Взявши до уваги вимоги закону щодо обов`язковості виконання рішення суду, ухваленого іменем України, з метою дотримання принципу верховенства права щодо юридичної визначеності, а відповідно і обов`язкового виконання рішення суду за яким досягнуто юридичної визначеності, суд дійшов вірного висновку про задоволення заяви АТ «Альфа-Банк» про поновлення строку для пред`явлення на виконання виконавчого листа.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що станом на сьогодні є непогашеною заборгованість ОСОБА_1 та невиконане рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15 листопада 2012 року у справі № 1541/10 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 1 544 464,06 грн, яке є обов`язковим до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи.

Доводи апеляційної скарги не містять жодних нових доказів, а зводяться до незгоди з оцінкою судом першої інстанції доказів і обставин справи. За таких умов підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 7 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба