УХВАЛА

Іменем України

08.01.2024 Справа №607/469/24 Провадження №2-з/607/7/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі судді Марциновської І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про припинення права власності, виплату грошової компенсації та визнання права власності,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Александров В.В., звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про припинення права власності, виплату грошової компенсації та визнання права власності.

Одночасно з пред`явленням даного позову ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову.

Заява обґрунтована тим, що предметом даного позову є припинення права власності на частки у спільному майні та визнання права власності на таке майно. Так, позивач ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 11/16 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Іншими співвласниками вказаного житлового будинку є ОСОБА_2 , якому належить 1/8 частка спірного нерухомого майна, а також ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яким належить по 1/16 частці кожному спірного нерухомого майна.

Заявник зазначила, що приймаючи до уваги обставини, викладені у позовній заяві, та ціну позову є підстави правомірно передбачити, що з метою утруднення або унеможливлення виконання рішення у випадку задоволення позову відповідачі можуть відчужити належні їм частки у спірному нерухомому майні третім особам.

При цьому невчинення відповідачами дій, які б могли підтвердити їх намір відчужити належні частки спірного нерухомого майна, зокрема, що відповідачі не зверталися до ріелторів та не розміщували оголошення про продаж, не спростовують наявність у відповідачів як співвласників спірного нерухомого майна можливості вільно розпоряджатися належним їм майном.

Відтак заявник вважає, що у випадку незабезпечення позову існують ризики того, що належні відповідачам частки у спірному нерухомому майні будуть передані третім особам, що ускладнить виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову.

За таких підстав відповідно до ст. 150 ЦПК України позивач просить накласти заборону відчужувати: 1) 1/8 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 ; 2) 1/16 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 ; 3) 1/16 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 ; 4) 1/16 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Вивчивши доводи заявника, викладені у заяві, а також дослідивши додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

При цьому відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Також відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Суд встановив, що предметом даного позову є припинення права власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виплата їм грошової компенсації вартості належних їм часток у вказаному нерухомому майні та визнання за ОСОБА_1 права приватної власності на 5/16 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, в силу вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних

Так, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Саме лише посилання в заяві на потенційну неможливість у подальшому виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Зазначаючи про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову, заявник вказала, що приймаючи до уваги обставини, викладені у позовній заяві, та ціну позову є підстави правомірно передбачити, що з метою утруднення або унеможливлення виконання рішення у випадку задоволення позову відповідачі можуть відчужити належні їм частки у спірному нерухомому майні третім особам.

Разом з тим зі змісту позовної заяви вбачається, що в обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 вказувала, що відповідачі у спірному житловому будинку не проживають, не з`являються за місцем знаходження цього майна, не виконують своїх обов`язків щодо утримання та обслуговування належних їм часток у спірному нерухомому майні, а також не зберігають особисті речі у житловому будинку. Такі обставини, на думку позивача, свідчать про те, що доля їх часток у спірному нерухомому майні є цілком байдужою. Також позивач зазначила, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 впродовж тривалого часу проживають за кордоном, де сформували стійкі соціальні зв`язки.

Указані обставини в сукупності не дають суду підстав вважати, що існує ризик відчуження відповідачами належних їм часток у спірному нерухомому майні з метою утруднення або унеможливлення виконання рішення у випадку задоволення позову. Навпаки, враховуючи непроживання відповідачів у спірному будинку, про що зазначила у позовній заяві позивач, відповідачі можуть бути зацікавлені у відчуженні цього майна саме позивачеві, яка також має частку у власності на дане нерухоме майно. При цьому до заяви про забезпечення позову не додані докази того, що позивач вживала заходи досудового врегулювання даного спору та пропонувала відповідачам придбати у них належні їм частки у праві власності на спірне нерухоме майно та що відповідачі у цьому відмовили.

Більше того, зазначаючи про можливість відчуження відповідачами належних їм часток у спірному житловому будинку з метою ухилення від виконання судового рішення, заявник висловлює лише припущення щодо можливості вчинення цих дій, не посилаючись на докази, які б підтвердили існування таких обставин, та не долучаючи ці докази до заяви про забезпечення позову.

З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що заявник не довела належними та достатніми доказами, що невжиття заходів забезпечення позову будь-яким чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду чи порушує права та інтереси позивача.

За таких обставин суд доходить висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, а відтак і про відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись ст. 77-80, 89, 149-153, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про припинення права власності, виплату грошової компенсації та визнання права власності відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяІ. В. Марциновська