РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2024 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.;

при секретарі Корнійчук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка цивільну справу за позовом адвоката Ткача Юрія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Ткач Ю.А. в інтересах ОСОБА_1 30.12.2023 року (згідно дати поштового відправлення) подав до Барського районного суду Вінницької області даний позов із вимогами визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами й земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, кадастровий номер :01:001:0274, які розташовані по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, що залишилися після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . У позовній заяві представником позивача викладена наступна позиція. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з будинку із господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га. Позивач ОСОБА_1 є такою, що прийняла спадщину, так як на момент смерті ОСОБА_2 вони проживали разом із спадкодавцем. Після смерті матері позивач звернулася до приватного нотаріуса Жмеринського районного нотаріального округу Мельник О.М. із заявою про оформлення своїх спадкових прав, а саме отримання свідоцтв про право власності на спадкове майно, проте постановою нотаріуса від 30.11.2021 року їй було відмовлено у їх видачі у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності вказаного нерухомого майна спадкодавцю. Померла ОСОБА_2 за свого життя не встигла зареєструвати право власності на спадкове майно, тому спадкоємиця ОСОБА_3 звернулася із заявою до ФОП ОСОБА_4 про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (на місцевості) на земельну ділянку для будівництва і обслуговування господарських будівель і споруд. В результаті цього ОСОБА_1 виготовлено зазначену технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку, присвоєно кадастровий номер :01:001:0274 площею 0,25 га, про що зроблено Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Також позивачем отримано технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 . Згідно виписки з погосподарської книги Северинівської сільської ради від 07.07.2021 року №330 зазначене домоволодіння побудоване у 1967 році на земельній ділянці 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, яка приватизована 6 сесією 23 скликання від 21.05.1999 року. Після смерті ОСОБА_2 позивач є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців немає, однак остання не може одержати у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на спірні земельну ділянку та житловий будинок з належними будівлями та спорудами після смерті матері, тому що для оформлення права на спадщину та отримання відповідних свідоцтв, до нотаріальної контори необхідно подати правовстановлюючі документи, які б підтвердили право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку та житловий будинок з належними будівлями та спорудами, тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом (а.с.2-4).

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 09.04.2024 року дану цивільну справу передано за підсудністю на розгляд Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області у зв`язку з тим, що нерухоме майно, яке входить до складу спірної спадщини, знаходиться по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28.02.2024 року відкрито провадження у даній справі, розгляд якої призначено в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 10.04.2024 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, однак позивач ОСОБА_1 подала попередньо до суду письмову заяву про розгляд даної справи у її відсутність, у якій підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задоволити, а представник відповідача Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області причин неявки до суду не повідомив, відзиву на позов не представив, що втім не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

В ході судового розгляду, на підставі матеріалів справи встановлено наступні фактичні обставини, зміст спірних правовідносин, та докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Так, з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.9) вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Лука-Барська Барського району Вінницької області.

Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.11.2022 року №НВ-02 (а.с.7-8) земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0274, площею 0,2500 га, із цільовим призначенням 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель землі житлової та громадської забудови; інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відносно даної земельної ділянки відсутня та 29.03.2021 року ФОП ОСОБА_4 на замовлення ОСОБА_3 виготовила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с.12-20).

З копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (а.с.21-33) встановлено, що дати побудови будинку та господарських споруд перебувають в межах часу з 1967 року до 1986 року, загальна площа спірного житлового будинку 56,2 кв.м.

Згідно представленого позивачем звіту про оцінку майна (а.с.34-44) щодо спірного житлового будинку загальною площею 56,2 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , його оціночна (ринкова) вартість становить 59700 грн.

Вказані докази зібрані та представлені суду із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному і ніким не оскаржуються, а тому приймаються судом до уваги.

Відповідно до вимог ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження та припиняється у момент її смерті; право власності відповідно до п.1 ч.1 ст.346 ЦК України припиняється у разі смерті власника. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до змісту ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно ч.1,2 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до положень ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу; заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини.

Обставини прийняття позивачем спірної спадщини відповідачем не заперечені.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що з моменту смерті ОСОБА_2 припинилась її правоздатність та право на спірний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, які побудовані у період з 1967 року до 1986 року, та на земельну ділянку для будівництва і обслуговування даного житлового будинку, господарських будівель і споруд; позивач ОСОБА_1 , яка прийняла у встановленому порядку спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , за відсутності спадкоємців на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері щодо даного нерухомого майна, на момент розгляду справи є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , відповідно після смерті спадкодавця є учасником правовідносин, суб`єктом яких раніше була померла.

Згідно правових висновків, що викладені у постанові Верховного Суду від 18.12.2013 року в справі №6-137цс13, у 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

При цьому, судом враховується, що населений пункт с.Стодульці Жмеринського району за місцем розташування спірних об`єктів спадкового майна, не є містом або селищем міського типу, у яких згідно п.10 згадуваної вказаною постановою касаційного суду Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указу від 26 серпня 1948 року, є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію, а відтак спірні правовідносини не передбачають останнього.

Отже, судом встановлено, що будівництво житлового будинку, який є об`єктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його побудови законодавства на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці на підставі наданого виконавчим комітетом дозволу на його будівництво (тобто будинок не є самовільним будівництвом у розумінні статті 105 ЦК Української РСР) і що на момент смерті спадкодавця ОСОБА_2 цей будинок був повністю збудований і прийнятий в експлуатацію, проте спадкоємець ОСОБА_1 не може оформити належне їй право власності на вказаний будинок в порядку спадкування з тих підстав, що реєстрація права власності на будинок відсутня, тому суд доходить обґрунтованого висновку, що спірні житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка для їх обслуговування є об`єктами права власності у сільській місцеівості, що визначає наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на ці об`єкти нерухомого майна в порядку спадкування.

З урахуванням постановлення рішення в інтересах позивача стягненню на її користь з відповідача підлягає сума сплаченого та документально підтвердженого судового збору в розмірі 1073,60 грн (а.с.1) згідно вимог ч.1 ст.141 ЦПК України.

При цьому, суд не враховує клопотання позивача щодо залишення за нею усіх судових витрат, оскільки здійснений судом у відповідності до наведених процесуальних правових норм розподіл вказаних судових витрат заздалегідь не позбавляє позивача права вирішувати на власний розсуд питання щодо звернення до примусового виконання рішення суду у цій частині.

Керуючись ст.25, 436, 1216, 1218, 1217, 1223, 1241, 1269, 1270 ЦК України, ст.10, 12, 13, 89, 141, 142, 223, 247, 263, 264, 265, 354-356 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом право власності на розташовані по АДРЕСА_1 житловий будинок загальною площею 56,2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, та земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:001:0274, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що рахуються за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Стягнути з Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області (с.Северинівка Жмеринського району Вінницької області, вул. Грушевського, 29, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_1 ) судові витрати із сплати судового збору в розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.