н/п 2-о/490/122/2024 Справа № 490/916/24
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Красноноженко Л.О., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю,-

В С Т А Н О В И В:

07.02.2024 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, в якому просить суд встановити факт проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу , починаючи з 11 липня 2014 року і по день смерті ОСОБА_4 .

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 09.02.2024 року відкрито провадження у справі. Одночасно витребувано з Першої Миколаївської державної нотаріальної контори копію спадкової справи та/або витяг зі спадкового реєстру щодо відкриття спадкової справи до майна померлого, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 04 квітня 2024 року витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_4 інформацію про те, які особи зверталися із заявою відповідно до Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року про нарахування та виплату однорозової грошової допомоги після загибелі військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ємельянової Наталі Валеріївни (м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 72) завірену належним чином копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Витребувано з МИКОЛАЇВСЬКИЙ ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У МИКОЛАЇВСЬКОМУ РАЙОНІ МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ОДЕСА) інформацію про те чи перебував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у будь-якому зареєстрованому шлюбі у період з 2014 по 2022 рік включно.

Так, на адресу суду на виконання вимог ухвали суду надійшла копія спадкової справи № 256/2022 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається з вказаної спадкової справи, після смерті ОСОБА_4 , з заявою про прийняття спадщини звернулася його донька ОСОБА_5 , яка в заяві повідомила нотаріуса, що на час смерті її батько у зареєстрованому шлюбі не перебував та ні з ким не проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Також з матеріалів справи вбачається, що померлий ОСОБА_4 , перебував у зареєстрованому шлюбі з 12.11.1997 року по 18 жовтня 2019 року.

Учасники процесу у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. ст.4,5 ЦПК Україникожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.

Статтею 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Частиною першоюстатті 293 ЦПК Українивизначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Процесуальний закон передбачає умови, за яких в окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема: факти, що підлягають установленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК).

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Такий правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, поняття "спір про право" пов`язане виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право.

Частинами 3, 4 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку, визначено в частині 1 статті 315 ЦПК України. Разом з тим, частиною 2 статті 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону, викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян.

Обґрунтовуючи заяву, ОСОБА_1 , зазначила, що встановлення факту спільного проживання із померлим їй необхідно для отримання грошової допомоги, що пов`язана із загибеллю військовослужбовця, а аткож посилається на набуття ними певного спільного сумісного майна подружжя .

Проте, наразі існує також рідна донька загиблого, яка також має право на отримання такої грошової допомоги , так і на спадкування після смерті батька як спадкоємець першої черги на майно спадкодавця ОСОБА_4 .

Також вбачається спірн про право щодо періооду спільного проживання загиблого однією сім`єю без реєстрації шлюбу з заявницею - з огляду на перебування його у зареєстрованому шлюбічастину заявленого періоду.

Згідно роз`яснень, викладених в п. п. 1, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Спірні правовідносини стосуються встановлення в судовому порядку факту, що має юридичне значення, а саме проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

За відсутності спору про право цивільне юридичні факти підлягають встановленню судом у порядку окремого провадження. Так, відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Як багаторазово зазначав Верховний Суд, аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що встановлення певних фактів має на меті підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності лише неоспорюваних прав.

Відповідно до частини 6 статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином, виявлений під час розгляду в порядку окремого провадження спір про право вказує на наявність процесуальних підстав для залишення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, без розгляду.

Зазначене судове рішення не позбавляє ОСОБА_1 права, передбаченого ст. 4 ЦПК України, звертатися до суду за захистом своїх невизнаних чи оспорюваних прав на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 4-5, 79-81, 141, 294 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги- протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (абзац 2 частина 1 статті 354 Цивільного процесуального кодексу України).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (частина 2 статті 354 Цивільного процесуального кодексу України).

Суддя Гуденко О.А.