Справа № 352/2300/23
Провадження № 2/352/105/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Гундич Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Єзупільської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на майно,

у с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на майно, в якому просила визнати за нею право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 з підстав належності частини на праві спільної сумісної власності як члену колишнього колгоспного двору та у порядку спадкування за заповітом, посвідченим 20.08.1997 секретарем виконкому Довгівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, після померлої матері ОСОБА_2 .

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . У зв`язку з оформленням спадщини вона довідалася, що згідно рішення виконавчого комітету Тисменицької районної ради народних депутатів Івано-Франківської області № 178 від 21.09.1990 за її бабою ОСОБА_3 як головою колгоспного двору визнано право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 . 25.12.1990 виконком Стриганецької сільської ради видав ОСОБА_3 свідоцтво про право власності, право власності зареєстроване Івано-Франківським ОБТІ 25.12.1990. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про право власності втрачене. На момент вступу в дію Закону України «Про власність» 15.04.1991 у колгоспному дворі проживали матір позивачки ОСОБА_2 та позивачка, які стали співвласниками будинковолодіння в рівних частках по . Ринкова вартість будинковолодіння на даний час становить 242821 грн. 20.08.1997 мама склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Довгівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла позивачці. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері відкрилась спадщина на належну їй половину спірного будинковолодіння, яку прийняла позивачка як єдиний спадкоємець за заповітом у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. За таких обставин позивачці належить право власності на будинковолодіння з підстав належності частини на праві спільної сумісної власності як члену колишнього колгоспного двору та у порядку спадкування за заповітом після померлої матері. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно державний нотаріус Тисменицької державної нотаріальної контори Колтун С. В. відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав шляхом визнання права власності на майно.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути без її участі, позов підтримала і просила його задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у надісланій суду заяві відповідач просив розглянути справу без участі свого представника, не подав відзиву.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Установлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Тисменицької районної ради народних депутатів Івано-Франківської області № 178 від 21.09.1990 виконком Стриганецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області 25.12.1990 видав бабі позивачки ОСОБА_3 як голові колгоспного двору свідоцтво про право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 . Право власності зареєстроване Івано-Франківським ОБТІ 25.12.1990 в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 173.

Указані обставини підтверджуються довідкою ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» (а.с.20).

Після смерті ОСОБА_3 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7), свідоцтво про право власності втрачене.

Спірне будинковолодіння мало статус колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 у колгоспному дворі проживали матір позивачки ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_4 (а.с.39).

Ці двоє членів двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сім`єю в цьому колгоспному дворі. Після набрання чинності Законом України «Про власність» вони стали співвласниками будинковолодіння по частині.

Ринкова вартість будинковолодіння відповідно до звіту про оцінку станом на 12.09.2023 становить 242821 грн (а.с.22).

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.8) відкрилась спадщина на належну їй частину спірного будинковолодіння, яку прийняла позивачка як єдиний спадкоємець за заповітом, посвідченим 20.08.1997 секретарем виконкому Довгівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області (а.с.33-35) у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.40).

Майно колгоспного двору відповідно до вимог ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, який прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від спадщини.

Як передбачено ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У рамках розгляду справи суд установив, що позивачка є власником спірного будинковолодіння з підстав належності частини на праві спільної сумісної власності як частки в майні колишнього колгоспного двору та у порядку спадкування за заповітом після померлої матері.

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що відсутність правоустановлюючого документа на спірне будинковолодіння та відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позбавляють позивачку можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та визнання за позивачкою права власності на будинковолодіння із заявлених підстав.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), ст. 392, 1216, 1218,1223, 1268 ЦК України, керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Єзупільської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на майнозадоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 вартістю 242821 грн з підстав належності (однієї другої) частини на праві спільної сумісної власності та (однієї другої) у порядку спадкування за заповітом, посвідченим 20.08.1997 секретарем виконкому Довгівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, після померлої ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Єзупільська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, селище Єзупіль, вул. С. Бандери, 50, Івано-Франківського району Івано-Франківської області, .

Повне судове рішення складено 12.01.2024.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ