ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на додаткове рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, посилаючись на те, що з 12 грудня 1998 року по 19 квітня 2021 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу за спільні кошти позивачем та відповідачем було набуте спірне майно, а також і грошові кошти та доходи, що були отримані відповідачем від підприємницької діяльності. Упозасудовому порядку вирішити питання поділу такого майна неможливо. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивачка просила виділити на користь ОСОБА_1 нерухоме майно - 1/2 частину садиби (домоволодіння) АДРЕСА_1 , 1/2 частину земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 0,0702 га; виділити на користь ОСОБА_1 та стягнути з відповідача 1/2 частину отриманого чистого доходу від підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3 за період з 2019 по 2021 роки включно в сумі 8163870,55 грн; виділити на користь ОСОБА_3 1/2 частину садиби (домоволодіння) АДРЕСА_1 , 1/2 частину земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 0,0702 га, автомобіль «Сitroen C-Elysee», д/н НОМЕР_1 , 2016 року випуску; стягнути з відповідача на користь позивачки компенсацію 1/2 частки вартості внеску до статуного фонду ТОВ «Цитадель Дніпро» та ТОВ «Міська транспортна інфраструктура» в сумі 1250000,00 грн, 1/2 частки заощаджень в іноземній валюті - 15000,00 дол. США, 9000,00 євро, 30000,00 грн, 1/2 частки вартості автомобіля ВАЗ 21121, з урахуванням інфляційних витрат в сумі 71915,57 грн. та 1/2 частки вартості автомобіля «Сitroen C-Elysee», 2016 р.в., в сумі 108019,50 грн. (а.с. 158-172 т.3).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2023 року позовні вимоги задоволено частково. В порядку розподілу спільного майна подружжя вирішено поділити нерухоме майно у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 0,0702 га, які належать ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності, наступним чином: визнати за ОСОБА_1 та за ОСОБА_3 право власності по 1/2 частині за кожним на домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається із: А-1 житлового будинку шл/бет., житловою площею 38, 4 кв.м, Б- літньої кухні шл./бл., В - сарая, цегла, Г- убиральні, цегла, Д сарай шл/тл., цегла, 1-5 споруд, І- мостіння, та на 1/2 частину за кожним земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 0,0702 га (кадастровий номер не відомий). В порядку розподілу спільного майна подружжя вирішено поділити рухоме майно, у вигляді автомобіля «Сitroen C-Elysee», д/н НОМЕР_1 , 2016 року випуску, який належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину кожному автомобіля «Сitroen C-Elysee», д/н НОМЕР_1 , 2016 року випуску. В порядку розподілу спільного майна подружжя стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частку вартості автомобіля «ВАЗ 21121», 2006 р. випуску, у розмірі 56175,00 грн., 30000,00 грн, що дорівнює 1/2 частини грошових коштів, які були розмішені на депозитному рахунку у ПАТ КБ «Приватбанк», 3212,50 доларів США, що дорівнює 1/2 частини грошових коштів, які були розмішені на депозитному рахунку у ПАТ КБ «Приватбанк». Вирішено припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на вище перелічене нерухоме та рухоме майно. У задоволені решти позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів, розміщених на рахунках у банківських установах - відмовлено. У задоволені позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсації 1/2 частини отриманого чистого доходу від підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3 , за період з 2019 року по 2021 рік включно у сумі 8163870,55 грн. та компенсації 1/2 частини вартості внеску до статутного фонду ТОВ «Цитадель Дніпро» і ТОВ «Міська транспортна інфраструктура» у розмірі 1250000,00 грн. відмовлено. В порядку розподілу судових витрат стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 5000,00 грн.

26 грудня 2023 року до місцевого суду представником ОСОБА_3 ОСОБА_4 подано заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь відповідача витрат із надання професійної правничої допомоги, пропорційно відмовленим позовним вимогам, у розмірі 29368,00 грн (а.с. -108-134 т. 5).

06 березня 2024 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 у своїй заяві також просила вирішити питання розподілу судових витрат, понесених позивачкою на професійну правничу допомогу в розмірі 40000,00 грн. (а.с. 138-142 т.5).

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2024 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді витрат на професійну (правову) допомогу у розмірі 2000,00 грн. В іншій частині заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі у вигляді витрат на професійну (правову) допомогу у розмірі 15000,00 грн. В іншій частині у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відмовлено (а.с. 149-153 т.5).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного додаткового рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. з ухваленням у цій частині нового про відмову в задоволенні заяви щодо стягнення з позивачки витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі (а.с. 159-165 т.5).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заяви, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування додаткового рішення місцевого суду в оскаржуваній частині, виходячи з наступного.

У пункті 3 частини першої статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За положеннями частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Статтею 141 ЦПК України визначено розподіл судових витрат між сторонами та передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У відзиві на позовну заяву, відповідач виклав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку із розглядом справи, що складають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. та повідомив, що докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (а.с. 123 т.1).

На підтвердження понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 18.02.2022 №1127580 (а.с. 128 т.1) та від 01.07.2022 №1141492 (а.с. 119 т.5), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №5048 від 19.02.2021 року на ім`я ОСОБА_4 (а.с. 129 т.1), копію договору про надання правничої допомоги від 26.01.2022 року, укладеного між відповідачем та АО Vектор Праvа (а.с. 115-118 т.5), копію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (а.с. 121-122 т.5), копію додаткової угоди від 23.12.2023 до договору про надання правничої допомоги від 26.01.2022 року (а.с. 123 т.5), копію розрахунку правової (правничої) допомоги від 23.12.2023 (а.с. 124-126 т.5), копію акту приймання-передачі послуг №23-12-ФО від 23.12.2023 на загальну суму 40000,00 грн (а.с. 127-129 т.5).

Згідно розрахунку правової (правничої) допомоги від 23.12.2023 та акту приймання-передачі послуг №23-12-ФО від 23.12.2023, АО Vектор Праvа було надано відповідачу послуги правової (правничої) допомоги уданій цивільній справі, а саме: вивчення та підготовку правової позиції по справі, підготовка та подача відзиву на позовну заяву 5000,00 грн, участь у судовому засіданні 23.02.2022 року - 2500,00 грн., підготовка та подача додаткових пояснень 3000,00 грн., участь у судових засіданнях 14.09.2022 року, 19.10.2022 року та 07.11.2022 року - по 2500,00 грн. за кожне, підготовка та подача до суду клопотання про приєднання доказів до матеріалів цивільної справи 1000,00 грн., ознайомлення з матеріалами справи 2000,00 грн, участь у судових засіданнях 16.02.2023 року та 31.03.2023 року - по 2500,00 грн. за кожне, підготовка та подача до суду додаткових пояснень 3000,00 грн., підготовка та подача до суду клопотання 1000,00 грн., участь у судових засіданнях 25.04.2023 року, 08.06.2023 року, 31.08.2023 року та 22.12.2023 року 2500,00 грн. за кожне, а всього на загальну суму 40000,00 грн.

При визначенні розміру судових витрат на правничу правову допомогу, колегія приймає до уваги обсяг робіт, проведений Адвокатським об`єднанням Vектор Праvа у даній справі, що підтверджуються матеріалами справи. Отже, матеріалами справи підтверджено надання адвокатами Адвокатського об`єднання Vектор Праvа правничої правової допомоги ОСОБА_3 , що погоджено в акті виконаних робіт, на суму 40000,00 грн.

Заяв про неспівмірність та зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу відповідно до вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України від позивачки до суду першої інстанції подано не було.

Виходячи з викладеного, дослідивши наявні докази, враховуючи характер виконаної адвокатами роботи, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, значної ціни позову в розмірі 10524452,46 грн., виконаної АО Vектор Праvа роботи; приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог (6,07%), - на позивачку покладаються судові витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, пропорційно залишеним без задоволення позовним вимогам, у розмірі 37572,00 грн (40000,00 грн х 93,93%).

При цьому у заяві представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 просила стягнути з позивачки витрати з надання професійної правничої допомоги у розмірі 29368,00 грн (а.с. -108-134 т. 5).

Таким чином, колегія не вбачає підстав для скасуванню додаткового рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судових витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.

Безпідставними є посилання апелянта на недотримання відповідачем положень частини 8 статті 141 ЦПК України, згідно якої розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною другою статті 270 ЦПК України передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

У відзиві на позовну заяву, відповідач, зокрема, повідомив, що докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (а.с. 123 т.1).

Заяву про ухвалення додаткового рішення з доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу представником ОСОБА_3 ОСОБА_4 подано 26 грудня 2023 року, тобто на четвертий день після ухвалення рішення суду від 22 грудня 2023 року, що підтверджується інформацією на поштовому конверті (а.с. 134 т.5).

З огляду на викладене, відповідачем дотримано п`ятиденний строк після ухвалення рішення для подання доказів понесення судових витрат, а також зроблено відповідну заяву (у відзиві на позов) до закінчення судових дебатів у справі.

Посилання в апеляційній скарзі, що у основному договорі про надання правничої допомоги від 26.01.2022 року, укладеного між відповідачем та АО Vектор Праvа, не погоджено вартості наданих послуг, не є підставою для відмови у стягненні таких витрат.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Такі висновки відповідають правовій позиції Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 20 листопада 2020 року у справі №910/13071/19.

У пункті 4.1 розділу 4 Порядок здійснення розрахунків договору про надання правничої допомоги від 26.01.2022 року, укладеного між відповідачем та АО Vектор Праvа, погоджено, що юридична допомога, яка надаєтся адвокатським об`єднанням, клієнтом оплачується за умови погодження сторонами порядку розрахунку та розміру розрахунку у додатковій угоді до цього договору, яка викладається у письмовій формі та підписується обома сторонами (а.с. 116 т.5).

23.12.2023 року додатковою угодою до договору про надання правничої допомоги від 26.01.2022 року між відповідачем та АО Vектор Праvа узгоджено фіксовану вартість послуг за надання правничої допомоги, з урахуванням фактично виконаної роботи, загальною сумою 40000,00 грн (а.с. 123 т.5).

Колегія звертає також увагу, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено відповідачем, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18).

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія звертає увагу, що додаткове рішення місцевого суду, згідно змісту апеляційної скарги, оскаржене лише в частині частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судових витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.

Тому суд апеляційної інстанції справу в частині вирішення розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачкою, та в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судових витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн - не переглядає, згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а додаткове рішення в оскаржуваній частині - підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова