ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1436/24 Провадження 2/636/1138/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2024 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Буніна Є.О.,

секретаря судового засідання Бруславської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Чугуївська міська рада Харківської області про визнання свідоцтва про право власності на квартиру частково недійсним та його часткове скасування, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів, в якому просила визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на житло від 12 грудня 2003 року серії НОМЕР_1 , видане Відділом житлово-комунального господарства, будівництва та комунальної власності виконавчого комітету Чугуївської міської ради згідно розпорядженням від 12.12.2003 року №175/4, в частині належності їй, права спільної часткової власності на 1/3 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 46,3 кв.м та вважати її такою, що не використала права на приватизацію державного житлового фонду

В обгрунтування позову зазначила, що 12 грудня 2003 року ОСОБА_3 та членам його сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_4 надано у приватну спільну сумісну власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

01.08.2015 року Позивач уклала шлюб із ОСОБА_5 та їй було присвоєно прізвище « ОСОБА_6 ». Позивач фактично квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , не користується, в ній не проживає. На момент приватизації квартири позивач була неповнолітньою (12 років), рішення щодо приватизації квартири приймали її батьки, які даючи згоду на приватизацію квартири від імені Позивача, фактично позбавили права прийняти участь у приватизації державного житлового фонду та скористатись правом на приватизацію житла за його власним вибором у майбутньому. Про те, що вона є співвласником квартири, дізналася лише у 2022 році. На даний час Позивач не має можливості реалізувати своє право на власне житло окремо від батьків, що обмежує її права, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Сторони в судове засідання не з`явились, надали заяви про підтримання та визнання позовних вимог, просили розгляд справи проводити за їх відсутності.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи.

Перевіривши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно наданої копії свідоцтва про право власності від 12.12.2003, виданого відділом житлово-комунального господарства, будівництва та комунальної власності виконавчого комітету Чугуївської міської ради квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 46,3 кв.м, дійсно належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_3 1/3 частка, ОСОБА_2 1/3 частка та ОСОБА_4 1/3 частка. Вказана квартира зареєстрована за власниками у КП «Чугуївське МБТІ», що підтверджується наданим технічним паспортом.

ОСОБА_3 і ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 01.08.2015 ОСОБА_4 уклала шлюб із ОСОБА_5 , та змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Відповідно до змісту ст. 3 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом, зокрема, безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 8 цього Закону, передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Згідно з ч. 5 ст. 5 цього ж Закону, кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, позивачем надано докази на підтвердження фактів викладених у позові, у зв`язку з чим та враховуючи заяви відповідача про задоволення позову, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, судом встановлено, що на момент здійснення безоплатної приватизації зазначеної квартири у 2003 році позивач була неповнолітньою дитиною, тому від її імені виступав батько ОСОБА_3 , без повідомлення про такі дії. В результаті дій співвласників квартири, в тому числі матері позивача та батька, були порушені охоронювані законом права та інтереси позивача, що полягають у фактичному позбавленні її права вільного вибору способу задоволення своїх житлових потреб при досягненні повноліття. Воно було отримано відповідачами без її згоди і з досягненням позивачем повноліття позивач заперечує проти такого прийнятого рішення. Тому зазначене свідоцтво про право власності на житло обмежує в теперішній час законні права позивача стосовно зарахування та перебування на квартирному обліку і подальшої самостійної за власним вибором безоплатної приватизації житлової площі. Письмової згоди на приватизацію спільної житлової площі батьки позивача не надавали у заяві біля прізвища дитини свої підписів не ставили, що є підставою для визнання приватизації частково недійсною.

Керуючись ст.ст. 141, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Чугуївська міська рада Харківської області про визнання свідоцтва про право власності на квартиру частково недійсним та його часткове скасування, задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на житло від 12 грудня 2003 року серії НОМЕР_1 , видане Відділом житлово-комунального господарства, будівництва та комунальної власності виконавчого комітету Чугуївської міської ради згідно розпорядженням від 12.12.2003 року №175/4, в частині належності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права спільної часткової власності на 1/3 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 46,3 кв.м.

Вважати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , такою, що не використала права на приватизацію державного житлового фонду

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Повний текст рішення суду виготовлений 04.06.2024