ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4434/24 Справа № 209/5355/14 Суддя у 1-й інстанції - Ковальова А.Б. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

06 червня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді: Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 жовтня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Виконавчий комітет Дніпродзержинської міської ради про розподіл майна подружжя та визнання права особистої приватної власності,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Виконавчий комітет Дніпродзержинської міської ради про розподіл майна подружжя та визнання права особистої приватної власності, задоволено в повному обсязі (а.с. 47-49).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 01.03.2024 року засобами поштового зв`язку направила апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, яка 08.03.2024 року надійшла до суду, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду (а.с. 60-66).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2024 року витребувано з Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області цивільну справу №209/5355/14-ц (а.с. 74).

Матеріали цивільної справи №209/5355/14-ц надійшли до Дніпровського апеляційного суду 09.04.2024 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду (а.с. 86).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року вищевказану апеляційну скаргу залишено без руху з підстав необхідності подачі апеляційному суду заяви про поновлення пропущеного строку із зазначеням інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження з урахуванням положень ст. 294 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент ухвалення оскаржуваного рішення) (а.с. 87-88).

На виконання ухвали суду від 15.04.2023 року ОСОБА_1 30.04.2024 року засобами поштового зв`язку направила заяву про усунення недоліків, яка надійшла до суду 01.05.2024 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду (а.с. 91-92).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 травня 2024 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків в апеляційній скарзі на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 жовтня 2013 року, зазначені в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року, на десять днів з дня отримання копії ухвали (а.с. 94).

Копія ухвали Дніпровського апеляційного суду від 02 травня 2024 року була отримана ОСОБА_1 14.05.2024 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (06 002 644 920 57).

Разом з тим, до теперішнього часу недоліки апеляційної скарги ОСОБА_1 не усунуто, що свідчить про зловживання апелянтом своїми процесуальними правами.

Будь-яких клопотань від ОСОБА_1 стосовно продовження строків визначених ухвалою суду від 02 травня 2024 року до суду не надходило.

Про наявність обставин, які перешкоджають усунути зазначені недоліки апеляційної скарги, апелянт не повідомив.

Крім того, ст. 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення від 12 липня 2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria» («Станков проти Болгарії», заява № 68490/01).

Так, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку апеляційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, №17160/06 та №35548/06, § 34 від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відтак, з урахуванням вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що наведені апелянтом в апеляційній скарзі та у заяві про усунення недоліків підстави не можуть бути визнані поважними.

Керуючись ст. ст. 127, 185, 357, 358 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИВ:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 жовтня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Виконавчий комітет Дніпродзержинської міської ради про розподіл майна подружжя та визнання права особистої приватної власності відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна