ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8859/24 Справа № 183/7249/24 Суддя у 1-й інстанції - Фролова В.О. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Максюти Ж.І.

суддів: - Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мезінова Олега Григоровича на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2024 року про передачу за підсудністю позовної заяви ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до Печерського районного суду м. Києва, -

В С Т А Н О В И Л А:

16 липня 2024 року позивач, за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- поновити ОСОБА_1 на попередній роботі;

- стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, виходячи з середньоденної заробітної плати в розмірі 910,70 грн.;

- стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову зазначає, що працював у філії «Новомосковське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». 25 квітня 2024 року його ознайомлено під особистий підпис із наказом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» від 12 квітня 2024 року № 694 «Про припинення Філії «Новомосковське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» та письмово попереджено про можливе припинення трудових відносин з 28 червня 2024 року відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. На підставі наказу від 20 червня 2024 року № 246-К ОСОБА_1 звільнено з роботи з 28 червня 2024 року по скороченню чисельності штату працівників згідно ст. 40 п. 1 КЗпП України.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської областівід 22 липня 2024 року справу за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - передано за підсудністю на розгляд Печерському районному суду м. Києва.

Не погоджуючись з ухвалою суду позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтуванні апеляційної скарги представник зазначає,що висновок суду є помилковим,оскільки станом на дату звернення до суду з позовом та станом на дату постановлення оскаржуваної ухвали правові підстави про припинення діяльності Філії Новомосковське лісове господарство державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України відсутні у зв`язку з тим,що в ЄДРПОУ містяться відомості щодо діяльності даного підприємства. Окрім цього, відповідно до ч.1.ст.28 ЦПК України позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив. Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив: поновити його на попередній роботі; стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, виходячи з середньоденної заробітної плати в розмірі 910,70 грн.; стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування подання позову до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області зазначає, що спір виник з діяльності Філії «Новомосковське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», місце знаходження якої за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Червоний Кут, буд. 1.

Окрім іншого позивач зазначає, що працював у філії «Новомосковське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». 25 квітня 2024 року його ознайомлено під особистий підпис із наказом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» від 12 квітня 2024 року № 694 «Про припинення Філії «Новомосковське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» та письмово попереджено про можливе припинення трудових відносин з 28 червня 2024 року відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. На підставі наказу від 20 червня 2024 року № 246-К ОСОБА_1 звільнено з роботи з 28 червня 2024 року по скороченню чисельності штату працівників згідно ст. 40 п. 1 КЗпП України.

Ухвала судді суду першої інстанції мотивована тим, що дана позовна заява підсудна Печерському районному суду м. Києва. Постановляючи дану ухвалу, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позов подано з порушенням правил підсудності,оскільки місце знаходження відповідача знаходиться поза межами м.Новомосковська та Новомосковського району Дніпропетровської області, а тому підлягає передачі на розгляд до належного суду, яким є Печерський районний суд м.Києва.

За ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місце знаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 7 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, а також відокремленого підрозділу органу державної влади без статусу юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місце знаходженням.

Так, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним кодом (код ЄДРПОУ) №44768034 значиться Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», місце знаходження якого є: м. Київ, вул. Руставелі Шота, будинок 9-А. Також, містяться відомості про Філію «Новомосковське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», Код ЄДРПОУ ВП:45042763, місце знаходження: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, вул.Червоний Кут, буд. 1.

Однак, позивачем долучено до позову також і наказ Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» № 694 від 12 квітня 2024 року про припинення Філії «Новомосковське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» шляхом її закриття та яким визначено термін припинення філії 19 липня 2024 року. Позов мотивовано також і тим, що відповідач (Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України») не пропонував позивачеві жодної вакантної посади, не робив пропозиції іншої роботи у ДСГП «Ліси України».

Таким чином, на момент постановлення ухвали Філія «Новомосковське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» припинена іна території Новомосковського районута м.Новомосковська відсутня філія юридичної особи ДСГП «Ліси України», яка мала б повноваження на представництво юридичної особи, внаслідок чого відсутні підстави для визначення підсудності позову Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області. Позов виник не з діяльності самої філії, а з діяльності основного підприємства, пов`язаного з припиненням філії.

Проте, апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції не погоджується,оскільки вони не відповідають нормам процесуального права,що відповідно до п.4.ч.1.ст.379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду,що перешкоджає подальшому провадженню у справі та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із ч.1 ст.28 ЦПК України, до трудових спорів застосовуються правила альтернативної підсудності, тобто під час подання позову позивач має право обирати, до якого суду йому звернутися: за своїм місцем проживання, перебування чи місцем знаходження або ж за місцем проживання, перебування та місце знаходженням відповідача.

Таким чином, питання підсудності трудових спорів пов`язане законодавцем саме із зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання позивача.

Згідно із пред`явленим позовом, зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_3 є АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту (а.с.9).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що зазначена позивачем адреса місця його реєстрації, згідно з адміністративно-територіальним поділом належить до території Новомосковського району та те, що дана справа виникла з трудових правовідносин - позивач мав право звернутися до суду за своїм зареєстрованим місцем проживання, тому висновок суду першої інстанції щодо передачі цивільної справи до підсудності Печерського районного суду м.Києва є помилковим.

Згідно п.6 ч.1.ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Пунктом 4 частини 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мезінова Олега Григоровича задовольнити

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2024 року про передачу справи за підсудністю на розгляд Печерському районному суду м. Києва скасувати, направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: