ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/11292/24

Провадження № 22-ц/4820/2230/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю представника позивача адвоката Вонсович О.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2024 року, суддя Павловська А.А., у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У квітні 2024 року АТ КБ «ПриватБанк», (далі - Банк), звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору в розмірі 157518,55 грн. та судових витрат.

В обґрунтування позову зазначено, що 12.12.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг та підписав заяву, на підставі якої отримав кредит у розмірі 200000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку «Універсальна Gold», номер НОМЕР_1 , зі строком дії 11/26, процентною ставкою 40,8% річних та строком кредитування 12 місяців з пролонгацією.

Банк свої зобов`язання виконав, однак позичальник прострочив виконання своїх зобов`язань, внаслідок чого станом на 14.04.2024 року має заборгованість перед банком на загальну суму 157518,55 грн., яка складається з 127813,59 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 29704,96 грн. заборгованості за простроченими процентами.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 157518,55 грн. Вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, між сторонами укладено змішаний договір, який включає в себе умови кредитного договору. Позивач довів, що сторонами узгоджені у встановленому порядку всі необхідні умови кредитного договору в письмовій формі, що засвідчено підписом відповідача як позичальника в тексті договору. Відповідач не надав ані обґрунтувань, ані доказів на підтвердження тієї обставини, що введення воєнного стану в Україні як форс-мажорної обставини, позначилося на його спроможності повернути кредит і сплатити відсотки за користування ним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду та розглянути можливість розірвання договору або зміни умов виконання зобов`язань.

На обґрунтування скарги апелянт вказав, що нараховані Банком відсотки є значно завищеними. Продовження в Україні воєнного стану є самостійною підставою для звільнення його від кредитних зобов`язань. Крім того, він є внутрішньо переміщеною особою, тому продовження зобов`язань за договором є неприйнятним та непосильним для нього.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» вказало, що відповідач не заперечив факт отримання ним платіжної картки АТ КБ «Приватбанк» та отримання коштів, розрахунок заборгованості проведено відповідно до умов укладеного кредитного договору, військова агресія російської федерації проти України сама по собі не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за неналежне виконання договірних зобов`язань.

В судове засідання апелянт не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечила, підтримала рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасника справи та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що 12.12.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Банку із заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, виявивши бажання укласти змішаний договір: банківського рахунку, споживчого кредиту та обслуговування платіжного інструменту та генеральний кредитний договір в частині надання споживчих кредитів «Кредитна картка», «Оплата частинами», «Миттєва розстрочка» (а.с. 3453). ОСОБА_1 видано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку «Універсальна Gold» до 200000 грн. (п. 1.2), терміном 12 місяців з пролонгацією (п. 1.2).

Згідно з умовами заяви про надання банківських послуг за користування коштами Банку встановлена процентна ставка 40,8% річних (п. 1.3), також зазначено кількість та розмір платежів, їх періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п. 1.4), розмір мінімального обов`язкового платежу 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн. щомісячно - у разі прострочення, починаючи з другого місяця прострочення (п. 1.4.), проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності з ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 60% (п. 1.5. та пп. 2.1.1.2.12).

Як вбачається зі змісту наданої Банком виписки по рахунку позичальника, він користувався виданою йому кредитором карткою, використовував кредитні кошти, частково вносив позивачу кошти на сплату кредитної заборгованості.

Як вбачається зі змісту розрахунку заборгованості за договором б/н від 12.12.2022 року, ОСОБА_1 станом на 14.04.2024 року має заборгованість перед Банком на загальну суму 157518,55 грн., яка складається із 127813,59 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 29704,96 грн. заборгованості за простроченими процентами.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з вимогами ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається зі змісту заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 12.12.2022 року, ОСОБА_1 підписуючи її текст, діяв на підставі власного волевиявлення, відповідно до вимог ст. 634 ЦК України, приєднався до розділів «Загальні положення», підрозділів «Кредитні карти», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка. Кредит готівкою.», Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», які розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms в редакції, чинній на дату підписання заяви, які разом становлять змішаний договір: банківського рахунку, споживчого кредиту та обслуговування платіжного інструменту та генеральний кредитний договір в частині надання споживчих кредитів «Кредитна картка» «Оплата частинами» «Миттєва розстрочка», прийняв усі права та обов`язки, встановлені в них та зобов`язався належним чином їх виконувати.

Відповідач з викладеними у заяві умовами погодився повністю, без жодних зауважень або застережень, на підтвердження чого на примірнику заяви ним проставлено свій підпис стилусом на планшеті у відділенні Банку, що відповідає вимогам постанови НБУ від 13.12.2019 №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України».

ОСОБА_1 в суді не спростовував факту підписання ним заяви та не оспорював змісту досягнутих домовленостей між ним та Банком, у зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає підстав для перевірки обставин щодо укладення відповідного договору та його змісту.

Стосовно доводів апелянта про те, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, колегія суддів зазначає наступне.

Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили). В той же час, зміст цього листа носить загальний інформативний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин, без доведення причинно-наслідкового зв`язку в конкретному зобов`язанні. Відтак, цей лист не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Тому кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин, оскільки воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Висновок ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами. Такі обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку (постанова Верховного Суду від 15.06.2023 року у справі №910/8580/22).

Усупереч викладеному, позичальником не надано до справи доказів на підтвердження тієї обставини, що неналежне виконання ним зобов`язання за кредитним договором зумовлено саме настанням форс-мажорних обставин, а також, що він повідомляв кредитора про виникнення таких обставин.

Оскільки відповідач не оспорював факту укладення договору та змісту досягнутих домовленостей з Банком, а також не спростував правильності розрахунку заборгованості, тому підстав для зміни чи скасування судового рішення не вбачається.

Посилання апелянта на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» також є необґрунтованими, позаяк норми Закону не передбачають звільнення внутрішньо переміщених осіб від сплати процентів за користування кредитом.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2024 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова