Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.

за участю:

секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулася ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2 , Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з двох житлових будинків та двох земельних ділянок в АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 . 30.12.2022 року за заявою позивача була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , однак приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Бігун В.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначені житлові будинки та земельні ділянки у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, оскільки померлий ОСОБА_4 за життя прийняв, але не встиг оформити спадщину на вказане спадкове майно.

29.11.1995 року ОСОБА_5 (бабуся позивача по батьку) набула право власності на будинок АДРЕСА_1 . Роком завершення будівництва будинку є 1996 рік. 20.09.2000 року ОСОБА_5 на підставі рішення виконкому Слов`янської міської ради набула право власності на земельну ділянку під вказаним будинком площею 0,0634 га. кадастровий номер :01:009:0882.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. Після її смерті вказані будинок та земельну ділянку успадкували її син ОСОБА_4 , який прийняв спадщину 1/2 частки майна, але не встиг її оформити. Іншу 1/2 частку майна померлої ОСОБА_5 успадкував її чоловік ОСОБА_6 , який станом на день смерті ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав разом з ОСОБА_5 в одному будинку по АДРЕСА_2 , тому прийняв спадщину в порядку ст. 1270 ЦК України, але оформлення не здійснював.

22.07.1981 року рішенням Виконавчого комітету Слов`янської міської ради № 512/1 ОСОБА_6 вділено земельну ділянку площею 0,465 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 . Рішенням Виконкому Слов`янської міської від 16.08.2000 року вказана земельна ділянка передана ОСОБА_6 у приватну власність. ОСОБА_6 збудував на даній земельній ділянці житловий будинок з прибудинковими спорудами до 1990 року та проживав в ньому разом зі своєю дружиною ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер. Згідно заповіту, складеного ОСОБА_6 04.04.2019 року, останній заповів усе належне йому майно в рівних частках кожному ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . ОСОБА_7 до нотаріуса для прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6 не зверталася. Тому позивач вважає, що ОСОБА_4 набув права власності шляхом спадкування на цілі частки земельних ділянок та будинків в АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 .

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є його доньки від різних шлюбів: позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка до нотаріуса для прийняття спадщини не зверталася, тому позивач вважає себе єдиним спадкоємцем за законом всього майна, яке належало померлому ОСОБА_4 .

Особливості будинку по АДРЕСА_1 є те, що він побудований без дозвільних документів у 1996 році, однак відповідає будівельним нормам і правилам та придатний для експлуатації за призначенням. Будинок по АДРЕСА_2 побудований у 1990 році та не потребує введення в експлуатацію.

Тому, просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на два житлові будинки та дві земельні ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 .

В судове засідання позивач та її представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте направили на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, в яких заявлені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій просив суд ухвалити рішення на власний розсуд, із урахуванням наявних у справі матеріалів.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки до суду не повідомила.

В судове засідання третя особа ОСОБА_3 не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Суд, розглянувши подані документита матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 13 червня 1968 року Міським відділом РАЦС м. Слов`янська Донецької області, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його матір`ю є ОСОБА_8 .

Відповідно до Витягу з Державногореєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу від 24.09.2019 року, ОСОБА_8 23 липня 1969 року розірвала шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище на ОСОБА_10 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 24.09.2019 року, ОСОБА_11 02 липня 1976 року уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на ОСОБА_12 .

Як видно з копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 12 квітня 2019 року Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Слов`янськ Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 735.

Відповідно до Заповіту, складеному приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Паращук О.А. від 02.02.2007 року, ОСОБА_5 заповіла усе належне їй майно ОСОБА_4 .

Як видно з дослідженої в судовому засіданні спадкової справи № 214/2019, заведеної приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Бігун В.В.після смерті ОСОБА_5 09 жовтня 2019 року ОСОБА_4 звернувсядо нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_5 . Окрім ОСОБА_4 , із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса ніхто не звертався.

Отже, суд доходить до висновку про те, що ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , але не оформив своїх спадкових прав.

Як видно з копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 27 грудня 2019 року Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Слов`янськ Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 2470.

Відповідно до Заповіту, складеному державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Макаровою Н.І. від 04.04.2019 року, ОСОБА_6 заповів усе належне йому майно в рівних частках кожному ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Як видно з дослідженої в судовому засіданні спадкової справи № 60/2022, заведеної приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. після смерті ОСОБА_6 11 березня 2020 року ОСОБА_4 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 . Окрім ОСОБА_4 , із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса ніхто не звертався.

Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 11.03.2020 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_8 у м. Слов`янськ Донецької області.

Як видно з дослідженої в судовому засіданні спадкової справи № 21/2020, заведеної Першою Слов`янською державною нотаріальною конторою Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), після смерті ОСОБА_7 16 січня 2020 року її син ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 . Окрім ОСОБА_3 , із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса ніхто не звертався.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 травня 2024 року ОСОБА_3 залучено у даній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача. ОСОБА_3 до суду була надана заява, в якій останній не заперечує щодо задоволення позивних вимог ОСОБА_1 про визнання її права власності на спадкове майно після смерті її батька ОСОБА_4 .

Отже, суд доходить до висновку про те, що ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 , але не оформив своїх спадкових прав.

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 20 жовтня 1988 року Міським відділом РАЦС Слов`янського виконкому, ОСОБА_13 народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 , її батьком є ОСОБА_4 .

Згідно з копією Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого 08 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, ОСОБА_13 08 вересня 2007 року уклала шлюб з ОСОБА_14 та змінила прізвище на ОСОБА_15 .

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого 19 жовтня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_10 , її батьком є ОСОБА_4 .

Як видно з копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого 30 грудня 2022 року Слов`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_11 у м. Слов`янськ Краматорського району Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 1220.

Таким чином, позивач та відповідач є доньками ОСОБА_4 , та відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги спадкування за законом.

З метою оформлення своїх спадкових прав позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Як видно з дослідженої в судовому засіданні спадкової справи № 147/2022, заведеної приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Бігун В.В.після смерті ОСОБА_4 30 грудня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_4 . Також, 05 січня 2023 року, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_4 звернулася відповідач ОСОБА_2 . Заповіти спадкодавця в спадковій справі відсутні. Окрім позивача та відповідача, із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса ніхто не звертався, з чого суд робить висновок про те, що інші спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 відсутні.

Однак, 18 вересня 2023 року, приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією ж адресою, оскільки ОСОБА_1 не надано нотаріусу правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності спадкодавця на вказане вище спадкове майно.

Також, 18 вересня 2023 року, приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку за цією ж адресою, оскільки ОСОБА_1 не надано нотаріусу правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності спадкодавця на вказане вище спадкове майно.

Такими ж самими постановами з тих же мотивів нотаріус відмовив і ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинки та земельні ділянки.

Як зазначено у Державному акті на право приватної власності на землю від 17.11.2000 року, ОСОБА_5 , на підставі рішення виконкому Слов`янської міської ради від 20.09.2000 року, набула право власності на земельну ділянку площею 0,0634 га. по АДРЕСА_1 , для обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09.06.2023 року, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , має кадастровий номер :01:009:0882.

Відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.11.1995 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Панченко А.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 3942, ОСОБА_5 придбала житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Як зазначено у Довідці Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» № 402/0,75-2003 від 15.06.2023 року, житловий будинок літ. «Д-2», загальною площею 256,1 кв.м., житловою площею 61,9 кв.м., літній душ літ. «Е», вбиральня літ. «Ж», ворота № 3, огорожа № 4, огорожа № 5, замощення літ. «І», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Житловий будинок літ. «Д-2» побудований без надання дозвільних документів. Літній душ літ. «Е», вбиральня літ. «Ж», ворота № 3, огорожа № 4, огорожа № 5, замощення літ. «І» - тимчасові споруди без влаштування фундаментів, які не підлягають прийняттю в експлуатацію. Житловий будинок літ. «А-1», сарай літ. «Б», сарай літ. «В», літня кухня літ. «Г», огорожа № 1-2 - знесені. Станом на 01.01.2013 року право власності зареєстроване за ОСОБА_5 .

Відповідно до Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на прав приватної власності з числом кімнат від однієї до п`яти включно № 53 від 03.08.1981 року, рішенням Виконавчого комітету Слов`янської міської ради № 512/1 від 22.07.1981 року, ОСОБА_6 вділено земельну ділянку площею 0,465 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Як зазначено у Довідці Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» № 384/0,75-2023 від 15.06.2023 року, житловий будинок літ. «А-2», загальною площею 148,8 кв.м., житловою площею 42,5 кв.м., вбиральня літ. «Б», огорожа № 1, огорожа № 2, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , побудовані до 05.08.1992 року та не підлягають прийняттю в експлуатацію.

Як зазначено у Державному акті на право приватної власності на землю від 09.10.2000 року, ОСОБА_6 , на підставі рішення виконкому Слов`янської міської ради від 16.08.2000 року, набув право власності на земельну ділянку площею 0,0665 га. по АДРЕСА_2 , для обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.06.2023 року, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , має кадастровий номер :01:015:0936.

Згідно з Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.10.2023 року, відомості про зареєстроване право власності на житлові будинки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 , відсутні.

Згідно частин першої та другої статті 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 319 ЦК України, встановлено, що здійснення права власності полягає у володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини 4 статті 3 цього Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства яке діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Пунктом 1.3 Тимчасового Положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 (втратило чинність 01 січня 2013 року) було передбачено, що Державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації у межах встановлених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 1.8 цього Положення реєстр прав власності на нерухоме майно є єдиною державної інформаційною системою, що містить відомості про зареєстровані права, суб`єктів прав, об`єкти нерухомого майна та незавершеного будівництва (далі об`єкти, права щодо яких підлягають державній реєстрації), правовстановлюючі документи та документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва.

Так, на час будівництва спірного будинку діяла постанова Ради Міністрів УРСР від 12 березня 1981 року № 125 «Про приймання в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» (втратила чинність згідно з постановою КМУ від 15 жовтня 1992 року №587 у зв`язку з прийняттям постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення»).

Відповідно до п.п. «к» п. 2 Постанови передбачалось прийняття в експлуатацію державними приймальними комісіями (призначеними виконкомами районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів) жилих будинків, гуртожитків, будинків дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, незалежно від їх відомчої належності, а також усіх інших об`єктів житлово-цивільного призначення, які збудовані на кошти міжгосподарських підприємств/організацій у сільському господарстві, а також колгоспів, інших кооперативних та інших організацій або замовниками/забудовниками яких є виконкоми районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність 30 грудня 2004 року) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Зазначеною Постановою було встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об`єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів АРК, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями та погодженням з Держбудом.

Крім того, суд зважає і на те, що відповідно до п. 3.1 роз`яснення ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у п.9 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 року, право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку на земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Листом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року № 12/5-126 роз`яснюється, що по об`єктах, які збудовані до 05.08.1992 року, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку, що складається БТІ.

Тобто громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно на земельній ділянці яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності.

Беручи до уваги зазначені нормативно правові акти, ВССУ у вищезгаданому листі № 24-753/0/4-13 робить висновок, що за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності, в порядку спадкування, на спірні будинки, збудовані до 05.08.1992 року, на які спадкоємець не отримав правовстановлюючі документи.

Таким чином по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Крім того, згідно роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно частин першої та другої статті 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.

Враховуючи вищезазначені норми Закону, беручи до уваги те, що спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , побудований до 1992 року, за наявності на такий будинок відповідної технічної документації БТІ, суд вважає за можливе, за наявності відповідних доказів, визнати право власності, в порядку спадкування, на такий будинок, на який спадкодавець не отримав правовстановлюючі документи.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , побудований у 1996 році, за наявності на такий будинок відповідної технічної документації БТІ, суд вважає за можливе, за наявності відповідних доказів, визнати право власності, в порядку спадкування,на такий будинок, на який спадкодавець не отримав правовстановлюючі документи.

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та її сестра відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги після смерті свого батька ОСОБА_4 . Як видно з копії спадкової справи № 147/2022 заведеної щодо майна померлого ОСОБА_4 на підставі заяв позивача ОСОБА_1 та її сестри ОСОБА_2 останні подали до нотаріальної контори заяви про прийнятті спадщини. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житлові будинки позивач не може, оскільки нею не подано нотаріусу правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно.

Іншого шляху, ніж визнання права власності на вказане спадкове майно в судовому порядку, у позивача немає.

Однак, враховуючи вищенаведене, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, оскільки як зазначено раніше, до нотаріальної контори з заявою про прийнятті спадщини звернулась також і сестра позивача, за якою також може бути визнано право власності на 1/2 частку спадкового майна у разі звернення нею до суду з відповідним позовом.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених обставин справи, оцінивши представлені в силу положень ст. 81 ЦПК України докази, суд приходить до висновку, що вони повністю узгоджуються між собою, не містять внутрішніх протиріч, і у своїй сукупності є достатніми, для того щоб дійти висновку про часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 328, 1216, 1218, 1225, 1268, 1296 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 10, 12, 13,76, 81, 89, 200, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП: НОМЕР_8 , право власності на 1/2 частку:

* земельної ділянки, кадастровий номер :01:009:0882, площею 0,0634 га., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

* житлового будинку літ. «Д-2», загальною площею 256,1 кв.м., житловою площею 61,9 кв.м., літнього душа літ. «Е», вбиральні літ. «Ж», воріт № 3, огорожі № 4, огорожі № 5, замощення літ. «І», розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ;

* земельної ділянки, кадастровий номер :01:015:0936, площею 0,0465 га., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

* житлового будинку літ. «А-2», загальною площею 148,8 кв.м., житловою площею 42,5 кв.м., вбиральні літ. «Б», огорожі АДРЕСА_3 ,

в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Повний текст рішення виготовлений 06 червня 2024 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко