Справа № 367/2084/24
Провадження №2-о/367/170/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

05 червня 2024 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Лещенко О.В.,

за участю секретаря судових засідань Кващук Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа: Бучанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,-

В С Т А Н О В И В :

До Ірпінського міського суду Київської області в порядку окремого провадження надійшла заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якій просять встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини чоловічої статі ОСОБА_3 на тимчасово окупованій території України в м. Ізюм Харківської області, батьками якої є: батько - громадянин України ОСОБА_2 , мати - громадянка України ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви заявники посилались на те, що на тимчасово окупованій території в м. Ізюм Харківської області ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які не перебували у зареєстрованому шлюбі, народилась дитина чоловічої статі ОСОБА_3 .

Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження є: медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи..

Державна реєстрація народження на підставі рішення суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду в день надходження копії такого рішення або будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в день її пред`явлення заявником.

Таким чином, підставою для реєстрації народження дитини, яка народилася на окупованій території може бути лише рішення суду.

Разом з тим, у заявників немає медичного свідоцтва встановленої форми, яке б надавало змогу зареєструвати факт народження дитини.

На підтвердження факту народження дитини заявники надали копію виданої на тимчасово окупованій території України довідки Центру первинної медико-санітарної допомоги, відповідно до якої ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Ізюм ОСОБА_4 , народила дитину чоловічої статі.

Наявні у заявників документи не відповідають вимогам законодавства України, оскільки вони були видані на тимчасово окупованій території України, визначеній відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України.

Просять суд розглянути документи, що додані, як такі, що підтверджують факт народження особи, незважаючи на те, що вони не відповідають установленій законодавством формі та вимогам.

ОСОБА_2 є батьком дитини, завжди себе таким визнавав, піклується про дитину.

З урахуванням викладеного, в даному випадку враховуючи, що факт народження дитини встановлюється в судовому порядку та до суду з відповідною заявою звернулись мати та особа, яка вважає себе батьком дитини, відповідно наявні всі підстави для встановлення того, що батьком дитини, яка народилась за вищевказаних обставин, є саме заявник ОСОБА_2 .

Заявники бажають, щоб у дитини було прізвище « ОСОБА_5 ».

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 05.03.2024 року заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження, витребувано у Бучанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відомості, а саме належним чином засвідчені копії актових записів (за наявності) стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Козіївка Краснокутського району Харківської області, а саме: про шлюб, про розірвання шлюбу, про народження дитини, про зміну імені (прізвища та/або власного імені, та/або по батькові), про смерть; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Ізюм Харківської області, про народження дитини, про зміну імені (прізвища та/або власного імені, та/або по батькові), про смерть.

08.03.2024 року від заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Бучанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

У судовому засіданні 21.03.2024 року заявники підтримали заяву із викладених у ній підстав. Подали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

У судовому засіданні була оголошена перерва у зв`язку із витребуванням ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 05.03.2024 року у Бучанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) доказів.

25.03.2024 року надійшов лист Бучанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з витребуваними ухвалою суду відомостями.

У судове засідання 28.03.2024 року заявники не з`явилися, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення з повістками про виклик ОСОБА_6 та ОСОБА_2 відповідно № 4649 та №711 повернулися до суду «за закінченням терміну зберігання», у зв`язку з чим за відсутності відомостей про належне повідомлення заявників про дату, час та місце судового засідання судове засідання було відкладене до 16 год 45 хв. 13.05.2024 року.

Судове засідання, призначене на 13.05.2024 року, було знято з розгляду з метою забезпечення безпеки учасників справи та працівників суду з причини наявності оголошення повітряної тривоги у Київській області.

У судове засідання 21.05.2024 року заявниця не з`явилися, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Заявник у судове засідання 21.05.2024 року не з`явився, відомості щодо належного повідомлення про час, дату та місце проведення засідання відсутні.

У судовому засіданні 21.05.2024 року у зв`язку з відсутністю відомостей щодо належного повідомлення про час, дату та місце проведення засідання ОСОБА_2 , судове засідання відкладено на строк до 14 год. 00 хв. 05.06.2024 року.

У судове засідання 05.06.2024 року заявники та заінтересована особа не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, від заявників та представника заінтересованої особи надійшли заяви про проведення судового розгляду за їх відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника заявників, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені статтею 317 ЦПК України.

Відповідно до ч.1, 3 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожна особа має право на судовий захист.

Згідно ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі, зокрема, письмових доказів.

У зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України N° 64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення военного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року No 2102-IX в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Станом на 09 червня 2022 року Ізюмська міська територіальна громада Ізюмського району Харківської області згідно пп.5 п.2 розділу VІІ Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні,) затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року за №675 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 10 червня 2022 року № 113) входила до вказаного Переліку.

Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід?ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 на тимчасово окупованій території в м.Ізюм Харківської області народилась дитина чоловічої статі ОСОБА_7 , що підтверджується копією виданої на непідконтрольній території України довідки Центру первинної медико-санітарної допомоги міста Ізюм від 29.07.2022 року про те, що ОСОБА_4 , народила дитину ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 .

Як убачається з відповіді Бучанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21.03.2024 № 530/30.15-23 за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актових записів про шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені та смерть, складених відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не виявлено.

Із долученої до заяви копії паспорта громадянина України НОМЕР_1 , виданого 02.02.2023 року, убачається, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Козіївка Краснокутського району Харківської області. Із долученої до заяви копії Довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 1 убачається, що місце проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_1 було знято з реєстрації 04.01.2023

Із долученої до заяви копії паспорта громадянина України Серії НОМЕР_2 , виданого 21 січня 2002 року, убачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 у м. Ізюм Харківської області. Із долученої до заяви копії Довідки від 29 березня 2023 року № 3244- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи убачається, що місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Заявниками долучено копію Звіту, виготовленого клінікою «NIKO LAB» № 1216 від 27.11.2023, відповідно до котрого, за результатами дослідження ДНК на втановлення біологічного батьківства передбачуваним батьком визначено ОСОБА_2 , передбачуваною матір`ю ОСОБА_1 , дитиною ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч.1 ст.18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ч.1-3 ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану .

Відповідно до ч.4 ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

За правилами ст.7 Закону України "Про громадянство України" особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Відповідно до ч.6 ст.5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства Російської Федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України.

Відповідно до ст.ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Таким чином, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Судом при наданні оцінки зазначеного документа як доказу приймається до уваги, що хоча такий документ не є юридично дійсним, але він може підтверджувати, що певна установа, яка не діє у відповідності з українським законодавством, але de facto існує на окупованій території, зареєструвала факт народження певної особи. Європейський суд з прав людини, наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), зазначає, що "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до вказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, за логікою вищезазначених рішень, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Згідно ст.125 СК України передбачено, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Суд враховує, що заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не перебувають у зареєстрованому шлюбі відповідно до законодавства України, однак оскільки заява про встановлення факту народження дитини подана ними разом, суд відповідно до ст. 317 ЦПК України встановлює дані про обох батьків дитини.

Таким чином, оскільки реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась та враховуючи відсутність можливості в інший спосіб зареєструвати народження дитини, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви заявників про встановлення факту народження дитини у заявників на тимчасово окупованій території України, суд приходить до висновку про задоволення вказаної заяви.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявникам ддля проведення державної реєстрації народження дітей у відповідних органах ДРАЦС України та отримання свідоцтва про її народження.

Відповідно до ст.317 ЦПК України, суд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання в частині щодо встановлення факту народження.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 125, 126, 144,СК України, Закону України «Про громадянство України», Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст.12,13,18,258,259, 263-265, 293-294, 315,317, 319, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа: Бучанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України задовольнити частково.

Встановити факт народження дитини чоловічої статі - ОСОБА_3 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Ізюм, Харківської області, Україна, у батьків: матір - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянка України, уродженка с. Козіївка Краснокутського району Харківської області, паспорт НОМЕР_1 , орган, що видав 8024, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНКОПП НОМЕР_3 ; батько - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , громадянин України, уродженець м.Ізюм Харківської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ,.

Факт народження дитини встановити для проведення державної реєстрації народження дітей у відповідних органах ДРАЦС України.

У задоволенні заяви в іншій частині - відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Копію рішення суду негайно після проголошення надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження дитини.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана заявниками, заінтересованою особою протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Лещенко