Провадження № 2-д/638/2/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Штих Т. В.,

за участю секретаря Зайченко Р. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м. Харкова матеріали доручення німецького суду про вручення судових документів ОСОБА_1 , -

встановив:

28.11.2023 року зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшли матеріали доручення німецького суду про вручення судових документів ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.501 ЦПК України доручення іноземного суду про вручення виклику до суду чи інших документів виконується у судовому засіданні або уповноваженим працівником суду за місцем проживання (перебування, місцем роботи) фізичної особи чи місцезнаходженням юридичної особи. Виклик до суду чи інші документи, що підлягають врученню за дорученням іноземного суду, вручаються особисто фізичній особі чи її представникові або представникові юридичної особи під розписку.

На виконання доручення іноземного суду, судом надіслано судові повістки про виклик в судові засідання за адресою, вказаною у матеріалах доручення: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 3.5.4. Інструкції у разі відсутності особи, якої стосується доручення, за адресою, зазначеною у дорученні, суд України самостійно чи за сприянням головного територіального управління юстиції вживає заходів для встановлення фактичного місця перебування особи. У випадках, передбачених законодавством, суд України вживає заходів процесуального примусу щодо особи, якої стосується доручення.

За вимогами ч.6 ст.501 ЦПК України, у разі неявки до суду без поважних причин особи, яку належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, у якому мають бути вручені виклик до суду чи інші документи за дорученням іноземного суду, такі документи вважаються врученими.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи належного повідомлення особи, на адресу якої надсилалися виклики до суду, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати судове доручення виконаним.

За таких обставин, судом вжито передбачені Цивільним процесуальним кодексом України заходи для повідомлення та виклику ОСОБА_2 , проте виконати доручення виявилося неможливим.

Відповідно до п.3.7 Інструкції у разі неможливості виконання іноземного доручення суд України через головне територіальне управління юстиції повертає доручення Мін`юсту без виконання із зазначенням причин, що перешкоджають його виконанню. Суд України також додає відповідні документи на підтвердження: у разі невиконання у зв`язку з фактичною відсутністю особи за вказаною адресою та неможливістю встановити її місце проживання чи місцезнаходження - матеріали опитування родичів чи осіб, що проживають за даною адресою, довідку житлово-експлуатаційної організації чи виконавчого органу місцевого самоврядування, органів міграційної служби, органу внутрішніх справ чи органу державної статистики або інший документ, що може достовірно підтвердити фактичну відсутність особи.

Вимогами ч.6 ст.500 ЦПК України визначено, що у разі, якщо немає можливості виконати доручення іноземного суду, суд України у порядку, встановленому міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або якщо міжнародний договір не укладено - дипломатичними каналами, повертає таке доручення іноземному суду без виконання із зазначенням причин та подає відповідні документи, що це підтверджують.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відсутність у суду можливості викликати до суду ОСОБА_2 та провести необхідні процесуальні дії, перелічені у дорученні німецького суду, суд вважає за необхідне повернути доручення без виконання, у зв`язку з неможливістю його виконання.

Керуючись ст.ст. 500, 501 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Судове доручення німецького суду про вручення судових документів ОСОБА_1 - повернути до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції без виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: Т. В. Штих