головуючий у суді І інстанції Пінкевич Н.С.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» та ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 червня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 05.12.2017 року. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 35 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у Розрахунку заборгованості за Договором. У добровільному порядку відповідач борг не погашає, тому вважають своє право порушеним.

Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 05.12.2017 року у загальному розмірі 70 280,02 грн, яка складається з: 70 280,02 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом та також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 червня 2024 року позов Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Сягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» 19 636,31 грн заборгованості за наданим кредитом.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням, АТ «Універсал Банк» подало апеляційну скаргу, вказуючи на те, що підписанням анкети-заяви боржник підтвердив, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг та отримав їх примірники у мобільному додатку.

Таким чином, сума непогашеного кредиту становить 70 280,02 грн, а тому АТ «Універсал Банк» просить скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 червня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову і стягнення всієї суми заборгованості за кредитом.

Також не погоджуючись із указаним рішенням ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції було вірно встановлено та дано оцінку правовідносинам, які виникли між позивачем та відповідачем. Зокрема судом було встановлено, що сторони по даній справі не погоджували проценти за користування коштами, а одностороннє списання позивачем коштів з банківського рахунку відповідача в рахунок погашення заборгованості за процентами не свідчить про узгодження відповідачем умов про порядок сплати та розмір процентної ставки.

Однак твердження суду першої інстанції про те, що відповідач частково повернув кошти, які використовував не відповідає обставинам справи, оскільки зі змісту рішення суду вбачається, що за період користування банківським рахунком відповідач вніс на нього кошти в сумі 214 885,56 грн, а витрат здійснив за цей же період на суму 195 249,25 грн. Відповідно різниця між цими сумами становить 19 636,31 грн, які суд чомусь задовольнив на користь позивача. Проте з розрахунків чітко вбачається, що сума в 19 636,31 грн є особистою власністю відповідача, яка має перебувати на банківському рахунку відкритому у позивача.

Вважає, що суд першої інстанції помилково відніс грошові кошти в сумі 19 636,31 грн на користь позивача, так як згідно з обставинами справи вони є особистою власністю відповідача.

7 жовтня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , в якому він просить апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Вказує, що відповідач погоджується з висновками суду першої інстанції, що з наявних матеріалів справи не вбачається факту, що сторони між собою погодили сплату відсотків та інших платежів за користування коштами.

Вказує, що позивач сам же спростовує свої розрахунки наданою випискою по рахунку, так як позивач стверджує, що вся сума заборгованості є тілом кредиту, проте з виписки вбачається, що позивач самовільно списував з рахунку неузгоджені відсотки, що не може бути тілом кредиту.

Звертає увагу, що відповідач в суді першої інстанції подавав свої розрахунки з яких вбачається, що у нього відсутня заборгованість перед позивачем, так як ті гроші, які він отримав від банку та якими користувався вже повернув, натомість банк безпідставно списав з рахунку відповідача понад 19 тисяч грн.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Згідно з п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає в повній мірі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду дійшла наступних висновків.

Так, задовольняючи часткового позовні вимоги банку та відмовляючи в частині стягнення відсотків, суд першої інстанції виходив із того, що АТ «Універсал Банк» не довело належними та допустимими доказами підписання відповідачем Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту шляхом використання електронного цифрового підпису.

Крім того, стягуючи з відповідача на користь позивача тіло кредиту у розмірі 19 636,31 грн, суд врахував різницю між сумами отриманих ОСОБА_1 коштів та сумами, що зараховані в погашення заборгованості.

Колегія суддів частково погоджується із таким висновком суду з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що АТ «Універсал Банк» створив проект «Monobank», в рамках якого клієнтам (фізичним особам) відкриваються поточні рахунки, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень.

05.12.2017 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк», в результаті чого отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок .

У анкеті-заяві зазначено, що анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг.

До анкети-заяви банком було долучено витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів в редакції, чинній з 27.11.2021 року, які не містять реквізитів та підпис позичальника, паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, який не містить реквізитів та підпис позичальника та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача.

Також до позову додано виписку з єдиного державного реєстру юридичних осіб з підтвердження реєстрації позивача як юридичної особи, свідоцтва про реєстрацію позивача як фінансової установи, копії банківської ліцензії, виданої позивачу на право надання позивачем банківських послуг та статуту.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 05.12.2017 року, укладеного між банком та відповідачем, станом на 08 жовтня 2023 року заборгованість відповідача за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 78 280,02 грн.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У позовній заяві АТ «Універсал Банк» вказує на те, що особливістю проекту monobank є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач з метою отримання банківських послуг заповнив і підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Підпис анкети-заяви здійснений відповідачем за допомогою аналогу власноручного підпису, тобто, факсимільного відтворення власного підпису за допомогою засобів електронного копіювання. Вказана анкета-заява в такому ж порядку (факсимільне відтворення підпису) підписана представником банку Микитенко В.В., який здійснив ідентифікацію та верифікацію клієнта.

Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи ОСОБА_1 зокрема, дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу. В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта ОСОБА_1 , які скопійовані та надані до анкети в електронному виді.

У анкеті-заяві міститься прохання відповідача відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку відповідно до умов договору та наведених нижче умов. На підтвердження позовних вимог АТ «Універсал Банк» надав суду також Умови обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових рахунків. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (monobank), загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток, паспорт споживчого кредиту «Картка monobank».

В той же час, є правильним висновок суду першої інстанції про недоведеність підстав для стягнення заявленої позивачем суми, оскільки в Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг від 05.12.2017 року процентна ставка не зазначена.

Матеріали справи не містять доказів видачі відповідачу кредитної картки з відповідним кредитним лімітом, доказів досягнення сторонами домовленості щодо розміру процентів або встановлення сторонами у договорі обов`язку сплати пені та штрафів за порушення умов кредитного договору.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що:

«в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Встановивши, що анкета-заява від 05.12.2017 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.

Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)».

У справі, що переглядається в анкеті-заяві від 05.12.2017 року відповідач просить відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт згідно додатку до анкети-заяви, а строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у виді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у виді грошової суми та її визначеного розміру.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів домовленості сторін про сплату відсотків.

Доводи апеляційної скарги банку таких висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

В той же час, є обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача щодо помилкового стягнення з нього на користь банку суми боргу в розмірі 19 636,31 грн.

Так, як вбачається із поданого стороною відповідача відзиву на позов та апеляційної скарги, відповідач вказував, що відповідачем було повністю проаналізовано отриману виписку щодо руху коштів від 25 січня 2024 року за період з 05 грудня 2017 року по 25 січня 2024 року і на підставі даних з вищевказаної виписки відповідачем було зроблено три окремих розрахунки, які наявні в матеріалах справи та додані до відзиву.

Так, перший розрахунок стосується нарахованих незаконних відсотків позивачем, що за весь період він становить - 92 919,17 грн - відповідно дана сума «заборгованості» не повинна враховуватись судом під час розгляду даної справи.

Другий розрахунок стосується всіх зарахувань на карту, тобто доходів за весь вищевказаний період - 214 885,56 грн.

Останній розрахунок вміщає в собі всі витрати, які були здійснені з карти - 195 249,25 грн.

Таким чином, відповідачем було внесено на погашення заборгованості на 19 636,31 грн більше, ніж витрачено.

Ураховуючи наведене надана банком виписка по особовому рахунку відповідача не підтверджує наявність у нього заборгованості.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що банк жодним чином не спростував наданий стороною відповідача розрахунок, а тому колегія суддів приймає його як належний та достатній доказ.

Таким чином, є помилковим висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь банку суми боргу в розмірі 19 636,31 грн, оскільки вказана сума є різницею, яка перевищує суму, що була використана відповідачем.

Отже, відповідна різниця не може бути стягнута з відповідача на користь позивача, як заборгованість.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги банку про те, що вся сума заборгованості є тілом кредиту, оскільки такі доводи спростовуються наданою банком випискою по рахунку, із якої вбачається, що позивач списував з рахунку відповідача неузгоджені відсотки.

Отже відповідачем доведено та позивачем не спростовано відсутність підстав для стягнення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання зобов`язань щодо повернення кредитних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, помилкове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Згідно з положеннями частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, із Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4 026 грн. Витрати відповідача по сплаті судового збору підтверджені відповідними платіжними дорученнями.

Згідно з частиною 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 червня 2024 року скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Стягнути із Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 4 026 (чотири тисячі двадцять шість) грн судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених в статті 389 ЦПК України.

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіК. П. Приходько

С.О. Журба