Справа № 510/1704/23
Провадження № 2/510/654/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.24 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Лабановой С.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності.

Представник позивачки адвокат Вальченко В.В. на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія заповіту від 1988р. ОСОБА_3 , оформленого на ім`я ОСОБА_4 ; копія довідки Відділу РАЦС від 05.09.2006р. про реєстрацію шлюбу ОСОБА_5 із ОСОБА_6 ; копія витягу з погосподарської книги №6 від 20.05.2019р. про належність частки у домоволодінні ОСОБА_1 та про склад її сім`ї; копія довідки Лиманської сільської ради Ренійського району від 20.05.2019р. про право особистої власності на будинок у зв`язку із оформленням спадщини; копія звіту від 02.08.2023р. про проведення незалежної оцінки вартості частки будинку; копія свідоцтва про народження позивачки; копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 ; копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 (відповідачки); копія свідоцтва про смерть ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_1 ; копія свідоцтва ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; відповідь завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори від 07.10.2024р. (щодо спадкової справи після смерті ОСОБА_10 ); копія заяви ОСОБА_5 від 14.02.1997р. про прийняття спадщини після смерті матері; Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 01.10.2024р. (дата заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі даних витягу з погосподарської книги №6 від 20.05.2019р. виконавчого комітету Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області та довідки Лиманської сільської ради Ренійського району від 20.05.2019р. про право особистої власності на будинок у зв`язку із оформленням спадщини ОСОБА_1 та нині померлій ОСОБА_10 належить по частки житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 .

На випадок своєї смерті ОСОБА_10 розпорядилась належним їй майном, 19.02.1988р. склала заповіт на ім`я свого сина - ОСОБА_4 .

На початку 1996 року ОСОБА_10 подарувала належну їй 1/2 частку житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 своїй онучці ОСОБА_1 (позивачці у справі), ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 померла. Після смерті ОСОБА_10 у передбачений законом строк за прийняттям спадщини за законом звернулась тільки її донька ОСОБА_5 нині ОСОБА_2 (відповідачка у справі). Однак, відповідачка спадщину не оформила на себе. Спадщину за заповітом не прийняв і спадкоємець ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 він помер. Отже, з 1996р. у спірному житловому будинку в цілому мешкає позивачка та члені її родини (доньки, син та онуки), нерухомість цілком перейшла у володіння та розпорядження позивачки, вона утримує її, розпоряджається доглядом за нею.

Таким чином, позивачка фактично, відкрито володіє нерухомістю в цілому, стежить за її технічним станом, сплачує за утримання комунальні послуги з 1996р. і до теперішнього часу вона користується вищевказаною нерухомістю, яка весь цей час не витребувалася із володіння позивачки спадкоємцем - відповідачкою. Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що має право на 1/2 частку вищевказаного житлового будинку з підстав ст. 344 ЦК України, а саме за набувальною давністю.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Як було встановлено судом, у 1996р. власник частки спірного житлового будинку ОСОБА_10 подарувала своїй онучці позивачці у справі вищевказану частку нерухомості. З того часу питання про утримання належної їй частки нерухомості перейшло до позивачки, участі у сплаті комунальних послуг відповідачка не приймає, не мешкає там. Вже майже 28 років позивачка утримує житловий будинок вцілому, доглядає за його технічним станом та сплачує всі належні платежі. Будь-яких домовленостей із відповідачкою щодо розподілу витрат, пов`язаних із утриманням будинку, немає.

Виходячи із ситуації, що склалася в даній справі, вбачаються підстави для визнання за позивачкою права власності на житловий будинок в порядку набувальної давності.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо

інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Як виходить з доводів позивачки, з 1996р. по теперішній час вона безперервно, відкрито володіє спірним житловим будинком, сплачує всі належні платежі, як власник нерухомості, розпоряджається ним, проводить ремонти, використовує його за цільовим призначенням та ін. За весь час володіння позивачкою будинком відповідачка не пред`являла до неї жодних вимог про витребування частки нерухомості (грошової компенсації), документів на неї, не брала участі в утриманні будинку та не несла витрат по сплаті належних платежів. На момент розгляду справи в суді відповідачка будь-яких заперечень з приводу спірного майна не мала, позовні вимоги визнала повністю.

Таким чином, суд встановив, що володіння позивачкою часткою житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , є добросовісним, правомірним, відкритим (позивачка, вважаючи себе власником всього житлового будинку, сплачує комунальні платежі за його утримання, розпоряджається житлом та ін.) та безперервним. Таким чином, суд вважає, що частка житлового будинку цілком з законних підстав перейшла у володіння та користування ОСОБА_1 , внаслідок чого остання набула право власності на неї за набувальною давністю.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на майно за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 344, 397 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) за набувальною давністю право власності на:

частку житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_10 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК