Номер провадження 2/493/495/24
У Х В А Л А

12 липня 2024 року м. Балта Одеської області

Суддя Балтського районного суду Одеської області Мясківська І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики в сумі 11933,00 доларів США, 9238,00 ЕВРО та 49640,00 грн.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 , зважаючи на розмір боргу, звернувся із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , які належать відповідачу ОСОБА_2 .

Вказує на те, що невжиття заходів забезпечення позову, у разі його задоволення, унеможливить виконання рішення суду, оскільки у відповідача може не виявитися майна, на яке можливо звернути стягнення.

Сторони у судове засідання не викликалися, оскільки відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одним з видів забезпечення позову згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України є накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом позову є стягнення заборгованості за договорами позики в сумі 11933,00 доларів США, 9238,00 ЕВРО та 49640,00 грн.

Оскільки предметом позову має стати стягнення значної суми коштів, накладення арешту на майно належне відповідачу, як вид забезпечення позову, може бути застосований шляхом накладення такого арешту в межах ціни позову.

Разом з тим, п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України чітко передбачено, що накладення арешту на майно в межах здійснення судом заходів забезпечення позову можливе щодо майна, яке належить відповідачеві або підлягає передачі йому і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, у разі коли позовні вимоги стосуватимуться стягнення коштів і позивач має намір забезпечити свій позов шляхом арешту майна боржника, необхідним є наявність належного підтвердження того, що майно, на яке заявник прохає накласти арешт дійсно належить особі до якої буде спрямовано позовні вимоги про стягнення боргу.

Заявником до заяви не додано жодного документу, який би підтверджував право власності відповідача на нерухоме майно.

Разом з тим, заявник для належного, достатнього та допустимого підтвердження права власності відповідача на нерухоме майно не був позбавлений можливості отримати Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Крім того, у поданій заяві відсутнє обґрунтування співмірності заявленого способу забезпечення позову із заявленими вимогами позовної заяви.

Виходячи вищевикладеного, приходжу до висновку про необґрунтованість поданого клопотання, а відтак клопотання про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И ЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ