08.01.24 Справа № 469/11/24
2/469/344/24
У Х В А Л А
08 січня 2024 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Гапоненко Н.О., розглянувши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1
про припинення договору поруки,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 05 січня 2024 року звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив припинити поруку, яка виникла на підставі договору поруки, укладеного 24 червня 2005 року між ним та відповідачем; визнати протиправними дії відповідача щодо безпідставного стягнення коштів на погашення заборгованості за договором поруки на загальну суму 1960,00 грн. та стягнути з відповідача на свою користь вказану суму, яка самостійно знята відповідачем з банківського рахунку позивача.
Вирішуючи питання щодо підсудності справи Березанському районному суду Миколаївської області, суд зазначає таке.
Згідно з ч.2 ст.27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
У відповідності до ч.5 ст.28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можут пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.
У позовній заяві позивача зазначав, що причиною звернення до суду є порушення відповідачем прав позивача як споживача фінансових послуг за договорами банківських вкладів.
Відповідно до статті 553 ЦК України договір поруки є додатковим, акцесорним зобов`язанням, який забезпечує належне виконання основного зобов`язання та виникає і існує лише за умови існування основного, забезпеченого договору, яким у даному випадку є кредитний договір. Акцесорний договір не є споживчим договором, а сторона такого договору не є споживачем, оскільки вказаний договір не направлений на задоволення особистих потреб поручителя.
На підставі п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем, права якого захищаються відповідним законом, є лише громадянин (фізична особа), який придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Цей Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.
Порука є способом забезпечення зобов`язань боржника перед кредитором і має похідну правову природу від правовідносин, що виникають з кредитного договору.
Поручитель за змістом договору поруки не є споживачем послуг банку з кредитування, а, навпаки, є особою, яка своєю відповідальністю забезпечує відповідальність боржника в договорі споживчого кредиту, тобто споживача.
Договір поруки не є договором на придбання, замовлення, використання продукції для особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, виконанням обов`язку найманого працівника, або договором про намір здійснити такі дії.
Отже, поручитель не може розглядатись у договорі поруки як споживач послуг банку, а тому в цих правовідносинах на нього не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».
Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2021 року у справі № 824/47/20 (провадження № 61-6259ав21).
Оскільки зазначений спір не є спором про захист прав споживача, передбачені ч.5 ст.28 ЦПК України підстави для визначення підсудності справи за вибором позивача за Березанським районним судом Миколаївської області не вбачаються.
Відповідно до позовної заяви, юридичною адресою відповідача є м. Київ, вул. Грушевського, 1д, що відноситься до територіальної юрисдикції Печерського районного суду м. Києва.
Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
Згідно зі ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 32 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.
Тому суд вважає за необхідне передати вказану позовну заяву на розгляд Печерському міському суду м. Києва за місцезнаходженням відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.27, 31, 353 ЦПК України, суд -
п о с т а н о в и в:
Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк ПриватБанк про припинення договору поруки передати за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд протягом п"ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Передача справи на розгляд іншого суду здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).
Суддя: