Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строків для його пред`явлення-

ВСТАНОВИЛА:

Представник ТОВ «Брайт Інвестмент»звернувся до суду з даною заявою, в якій просив видати дублікат виконавчого листа по справі №305/2663/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №08/03/2007-840 К 187 від 24.03.2007 року та поновити строк на його пред`явлення до примусового виконання.

Ухвалою від 30.05.2024 року дана заява залишена без руху та надано заявнику п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали, а саме: заявнику необхідно:

- уточнити вимоги заяви, а саме: вказати по якій саме справі просить видати дублікат виконавчого листа;

- уточнити спосіб захисту порушеного права, оскільки даних щодо заміни стягувача ПАТ «Комерційний банк «Надра» на ТОВ «Брайт Інвестмент» у виконавчому листі у справі № 490/13921/14-ц чи у виконавчому провадженні, відкритому з примусового виконання виконавчого листа № 490/13921/14-ц у суду відсутні.

05.06.2024 року на адресу суду від представника ТОВ «Брайт Інвестмент»- Кириченко О.М. надійшла заява про усунення недоліків, в якій уточнено номер справи по якій просить видати дублікат виконавчого листа.

Однак, вимога ухвали суду щодо уточнення способу захисту порушеного права так заявником і не виконано.

Як роз`яснено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК і ГПК.

Вимоги, які повинна містити заява про видачу дублікату виконавчого листа, не врегульовані нормами ЦПК України, тому суддя вважає за можливе, застосувати ч. 9 ст. 10 ЦПК України, а саме, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права); застосувати аналогію закону.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Конституційний Суд України у рішенні від 12 червня 2007 року № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття «обмеження основоположних прав і свобод» від прийнятого у законотворчій практиці поняття «фіксація меж самої сутності прав і свобод» шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини). При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Таким чином, зазначені вимоги до заяв, передбачені ЦПК України, носять не формальний характер, а є обов`язковими для осіб, що звертаються до суду за захистом свої порушених прав, недотримання яких, відповідно, тягне за собою її залишення без руху або повернення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

У § 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 04 грудня 1955 року, заява № 23805/94, ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, повернення заяви у відповідності до ст. 185 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права заявника на повторне звернення до суду із заявою.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.3 ст. 185 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИЛА:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строків для його пред`явлення повернути заявнику.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», , сплачений судовий збір у розмірі 90,84 грн, згідно платіжної інструкції від 17.05.2024 року №4973.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до безпосередньо Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк апеляційної скарги з дня складення ухвали.

Суддя Н.П. Черенкова