УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви. Заяву мотивував тим, що ОСОБА_1 є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . В даній квартирі заявник прописаний і живе зі своєю дружиною та сином. 17.05.2024 року без його повідомлення як співвласника (не тільки не знав про це, но і не поступало жодних пропозицій), 1/8 частини власності даної квартири було по договору міни (серія та номер 4654, державну реєстрацію здійснив приватний нотаріус Лукашенко В. Б, Вінницький міський нотаріальний округ) передано у власність громадянина - ОСОБА_2 . До цього договору міни дана частина майна ( 1/8) належала дочці покійного брата заявника - ОСОБА_3 . На даний момент вона не бере телефон, по місцю проживання не знаходиться, фактично взагалі зникла. Відразу після оформлення документів у нотаріуса ОСОБА_2 , разом із своїми знайомими за відсутності заявника в квартирі, останній проник до квартири, перевернув там усе догори, чи щось шукав чи може навмисно створював обставини за яких родинна заявника буде налякана, заявнику не відомо. Однак, після приїзду заявника додому ОСОБА_2 вказав, що тепер є всього 2 варіанти: чи заявник переоформлюю на нього квартиру, чи заявник має надати йому певні достатньо великі кошти. На даний час заявнику відомо, що відбувається додатково тиск і на іншу співвласницю - ОСОБА_4 , але відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вона все ще залишається співвласником 1/8 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Місце ОСОБА_5 також наразі не відомо, на телефонні дзвінки не відповідає. Отже, усі дії ОСОБА_2 свідчать про примусове відчуження на його користь частин квартири. За таких обставин вважає, що під час відчуження 1/8 частини квартири на підставі Договору міни власницею на той момент та приватним нотаріусом Лукашенком В .Б. не було дотримано положень ст. 362 ЦК України, а саме щодо переважного права купівлі (придбання) частки квартири заявником. ОСОБА_3 ніяких пропозицій і жодних повідомлень щодо можливого викупу (обміну) частини квартири не надсилала і не говорила! Заявник від неї також нічого (листів, інших документів) не отримував, жодних підписів на поштових повідомленнях не ставив, про Договір міни від 17.05.2024 року йому відомо не було. Разом з тим, заявник бажає придбати частку у праві спільної часткової власності вищевказаної квартири на умовах, визначених Договором міни від 17.05.2024 року. За таких обставин, у заявника виникає право на звернення до суду із позовом про переведення на нього прав та обов`язків покупця і як наслідок саме він можу стати власником майже всієї квартири. На даний час до суду готуються декілька позовних заяв: позовна заява про визнання договору міни недійсним та скасування державної реєстрації, позовна заява про припинення права на частку в спільному майні, позовна заява про відшкодування матеріальних та моральних збитків тощо, що свідчить про те, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову в подальшому, а також невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Отже, зараз постало важливе питання щодо накладення арешту на квартиру - за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

Згідно ч. ч. 1 і 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вимоги до змісту і форми заяви врегульовані ст. 151 ЦПК України.

Згідно роз`яснень, наданих ВСУ в п. 4 постанови Пленуму № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Оскільки заявник повідомив і обґрунтував свій намір звернутись до суду з позовами про визнання договору міни недійсним та скасування державної реєстрації, про припинення права на частку в спільному майні, про відшкодування матеріальних та моральних збитків, та суд встановив, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову в разі відчуження спірного майна, тому суд вважає доцільним накласти арешт на все майно.

Керуючись ст.ст. 149, 151, 153, 154, 260, 261 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву задовольнити.

З метою забезпечення майбутнього позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання договору міни недійсним та скасування державної реєстрації, припинення права на частку в спільному майні, відшкодування матеріальних та моральних збитків, накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , співвласниками якої є ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Роз`яснити ОСОБА_1 , що позовна заява має бути подана до суду протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви.

Ухвалу звернути до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону № 2147-VIII від 03.10.2017року).

Суддя: