Справа № 128/1120/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання: Ружицькій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні спадковим майном, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, поділ спільного майна подружжя.

В позовній заяві (т. 1 а.с. 3-6) викладено наступну позицію.

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з лютого 2012 року по грудень 2022 року проживала однією сім`єю, як чоловік та жінка з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без реєстрації шлюбу. Фактично за час спільного проживання між ними існували подружні відносини притаманні сім`ї. Так, протягом десяти років вони проживали разом, як одна сім`я за адресою: АДРЕСА_1 , де вели спільне господарство. За час спільного проживання із ОСОБА_3 вони не перебували в інших відносинах чи шлюбах, разом мешкали, мали спільні витрати, спільний бюджет, спільно харчувалися, обоє працювали на одному підприємстві ТОВ «Барлінек-Інвест», де і познайомилися. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер. Після його смерті позивачка проживає за вказаною адресою. Дані обставини підтверджуються актом про встановлення факту проживання разом із ОСОБА_3 від 06.02.2023; довідкою ТОВ «Барлінек-Інвест», де вказано, що ОСОБА_1 з 2012 року проживає в АДРЕСА_1 ; листом непрацездатності від 18.12.2012, медичною картою ОСОБА_1 , де також вказана адреса ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 . Вказані докази доводять факт їх спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу, за вказаною адресою. Вказаний житловий будинок та земельна ділянка, площею 0,1674 га ОСОБА_3 був виділений після розлучення та поділу майна з колишньою дружиною. Оскільки після розлучення, колишній дружині ОСОБА_3 залишився придатний для проживання будинок, а ОСОБА_3 - не облаштований для життя, там фактично були лише стіни, то вони разом його облаштовували за спільні кошти, купували та робили разом ремонт в будинку власними силами, купували меблі, посуд, обробляли земельну ділянку біля будинку, займались городництвом, вирощували продукти харчування для власного споживання. У випадку хвороб, піклувалися один про одного, підтримували один одного, займалися домашнім побутом та інше. Так, за 5 років вони разом облаштували будинок, а в 2015 році ввели будинок в експлуатацію та підключили електроенергію, облаштували повноцінно кухню, до цього їжу готували в гаражі. Таким чином, вони разом із ОСОБА_3 приймали участь у витратах на ремонт та утримання їх житла. Згодом, придбали в будинок все необхідне: посуд, меблі, техніку, зокрема, холодильник, телевізор, тощо. За спільні кошти сплачували комунальні платежі. Також спільно збирали кошти на автомобіль, який придбали в 2022 році, орієнтовною вартістю 282680 грн.. Тобто, під час спільного проживання однією сім`єю вони разом несли спільні витрати, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя. Після смерті ОСОБА_3 вона продовжила проживати в даному будинку, здійснила його поховання як дружина, тому звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини, проте їй було відмовлено у зв`язку із недоведенням факту спільного проживання. Після смерті ОСОБА_3 заповіту не залишилося, однак спадкоємцем за законом є його сестра ОСОБА_2 ..

На підставі викладеного позивач просить встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з лютого 2012 року по грудень 2022 року; визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 будинок по АДРЕСА_1 , автомобіль марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 ; поділити вказане майно та визнати за позивачкою право власності на 1/2 частку вказаного будинку та автомобіля.

Відповідачкою ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 72-80), у якому викладено наступну позицію.

Ознаймившись із позовною заявою відповідачка ОСОБА_2 категорично заперечує щодо позову, оскільки викладені у позовній заяві обставини є надуманими, безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Так, рідний брат відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , після розірвання в 2012 році шлюбу та тривалого судового процесу щодо розподілу майна подружжя з колишньою дружиною ОСОБА_5 , постійно наголошував, що жодних шлюбних або інших постійних відносин притаманних шлюбним не бажає мати. В період з 2012 по 2022 ОСОБА_3 , будучи дорослим чоловіком мав фізіологічні потреби у спілкуванні з жінками, з цього приводу міг мати певні відносини в період з 2012 по 2022 із декількома жінками, в тому числі і з позивачкою. Жінки, з якими ОСОБА_3 підтримував дружні відносини в певний період часу та з його дозволу могли проживати в належному йому будинку, права на який разом із земельною ділянкою він набув задовго до 2012 року. Однак такі відносини є іншими і аж ніяк не притаманні шлюбним. Це підтверджується тим, що із жодними жінками, включаючи і позивачку, ОСОБА_3 не мав наміру мати спільних дітей, не реєстрував шлюб з ними, у них не було спільних бюджетів, витрат, покупок, відпочинку, тощо. Більше того, жодній із жінок, включаючи позивачку, ОСОБА_3 не надавав дозволу на реєстрацію свого проживання в належному йому будинку. Позивачка ж ОСОБА_1 , відповідно до її паспорта громадянина України зареєстрована в АДРЕСА_2 . Дану квартиру позивачка набула у власність 28.05.2021 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 , тобто в період часу, який вона визначає як «проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, однак таке майно до предмету позову не відносить та взагалі не згадує про таку обставину і це є доказом того, що дійсним наміром позивачки є незаконне та безпідставне заволодіння майном, що входить до складу спадщини. Окрім того, в позовній заяві позивачка вказує адресу будинку - АДРЕСА_1 . Тоді як, якби позивачка дійсно постійно проживала у спірному будинку, то їй було б відомо, що рішенням 27 сесії 8 скликання Вінницької міської ради №1327 від 25.11.2022 вулицю Жовтневу перейменовано на вулицю «Героїв України». Тому, станом на час звернення до суду адреса спірного будинку була не « АДРЕСА_3 ». Дана обставина в сукупності з іншими доводами свідчить лише про те, що позивачка не проживала постійно в будинку ОСОБА_3 .. Також за відомостями паспорта громадянина України позивачки, в ньому міститься запис про реєстрацію шлюбу 15.06.1993 із ОСОБА_6 .. Відомостей про розірвання такого шлюбу паспорт не містить. Тому твердження позивачки, що в період з 2012 по 2022 рік вона не перебувала в зареєстрованому шлюбі не відповідає дійсності. Отже, є окремою підставою для відмови в задоволенні шлюбу. Також, звертаючись до суду із даним позовом позивачка посилається на те, що вони спільно із ОСОБА_3 робили ремонт в будинку, придбали автомобіль і це доводиться показами трьох свідків, що викладено в акті від 06.02.2023, підписи яких засвідчено головним спеціалістом Вінницько-Хутірської старостинського округу. Проте, жодного документу, в тому числі і акту встановлення тих чи інших обставин органом місцевого самоврядування не видавалося, секретар сільської ради лише посвідчила дійсність підписів людей без перевірки фактів, які викладені в акті. Більше того, таким особам не можуть бути відомі факти особистого життя ОСОБА_3 , оскільки він жодних стосунків із ними не мав і не спілкувався із ними на будь-які теми. Окрім того, покази свідків у справі про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без шлюбу не є достатніми доказами про наявність сім`ї в розумінні ст. 3 СК України. Також зазначає, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 22.02.2012 у справі №0203/621/2012 встановлено, що момент виникнення у померлого ОСОБА_3 права власності на спірні об`єкти, в тому числі житловий будинок та земельну ділянку, по АДРЕСА_1 , а саме: на земельну ділянку - 05.05.2008, а на житловий будинок - 25.11.2011. Ці обставини виключають віднесення вказаного нерухомого майна до спільної сумісної власності позивачки та ОСОБА_3 .. Окрім того, право власності на житловий будинок було зареєстровано в КП «ВООБТІ», а на незакінчений будівництвом та не введений в експлуатацію житловий будинок неможливо здійснити державну реєстрацію права власності. Таким чином, твердження позивачки, що вони разом із ОСОБА_3 разом робили ремонт та вводили його в експлуатацію є безпідставними та не підтверджені належними доказами. Окрім того, жодних доказів того, що позивачка вносила ОСОБА_3 особисті кошти на придбання будь-якого майна матеріали справи не містять, як і докази того, що у позивачки разом із ОСОБА_3 був спільний сімейний бюджет, який використовувався на потреби сім`ї. Матеріали справи не містять ані чеків на придбання будівельних матеріалів, ані договорів на виконання будівельних робіт в період 2012-2022 роки. Отже, доводи позивачки про її участь в ремонтних роботах по будинку не підтверджені належними та допустимими доказами. Це також стосується і автомобіля, який ОСОБА_3 придбав за власні кошти. Позивачкою не доведено факту участі в купівлі автомобіля та в роботах, що могли призвести до збільшення його вартості, такі як: ремонтні роботи, встановлення додаткового обладнання тощо. Такими доказами могли бути чеки, товарно-транспортні накладні, акти виконаних робіт та інші документи, що видані на ім`я позивачки. Також, позивачка просить визнати за нею права спільної часткової власності на 1/2 частку житлового будинку, посилаючись на проведення у спірному будинку капітального ремонту, що призвело до збільшення його вартості, однак такі обставини є недійсними, тому і не підтверджуються жодним із належних та допустимих доказів. Враховуючи вищевикладене, просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Окрім того, відповідачкою ОСОБА_2 подано зустрічний позов до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні спадковим майном, зобов`язання вчинити певні дії (т. 1 а.с. 101-105), який обгрунтовано наступним.

Брату позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на праві приватної власності належить наступне майно: земельна ділянка площею 0,0874 га, кадастровий номер 052068100:02:005:0687 по АДРЕСА_1 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №254892 від 05.05.2008 та житловий будинок за цією ж адресою на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_3 від 25.10.2011; на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 виданого ТСЦ0541 автомобіль марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , та інше майно. Вказане майно набуто ОСОБА_3 власною працею, силами і виключно за особисті кошти. Після розірвання в 2012 році шлюбу та поділу майна з колишньою дружиною ОСОБА_5 - ОСОБА_3 після емоціно важкого для нього судового процесу постійно наголошував, що не має наміру повторно одружуватися, створювати сім`ю та взагалі мати тісні і сталі стосунки з жінками. Саме тому, з 2012 року він одруженим не був, не проживав постійно та не перебував з жодною жінкою у відносинах, притаманних шлюбним, не мав дітей із жодною із жінок. В період з 2012 по 2022 роки ОСОБА_3 , будучи дорослим неодруженим чоловіком періодично підтримував дружні та приятельські відносини із жінками, а деяким дозволяв тимчасово проживати у його будинку, однак, характер таких відносин в жодному із випадків не відносився та не був притаманним шлюбним. Однією із таких жінок була ОСОБА_1 (позивачка за первісним позовом). ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер. На момент смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , як особа, що мала доступ до будинку, ключів та документів виданих на ім`я ОСОБА_3 , залишилася користуватися будинком та на вимогу ОСОБА_2 відмовляється добровільно звільнити таке житло, повернути ключі та документи на нерухоме і рухоме майно, виданих на ім`я ОСОБА_3 .. Єдиною спадкоємицею другої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є його рідна сестра ОСОБА_2 .. Від спадщини ОСОБА_2 не відмовлялася та в порядку ст. 1268 ЦК України прийняла спадкове майно, подавши відповідну заяву до приватного нотаріуса Лукашенка В.Б., яким заведено спадкову справу №12/2023 (номер у спадковому реєстрі 70230236). Таким чином, позивачка вважає, що її спадкові права на спадкове майно після смерті брата, порушуються, а тому вимушена звернутися до суду із даним позовом. Також, зазначає, що являючись єдиним спадкоємцем після смерті брата, не надавала ОСОБА_1 дозволу на її перебування або проживання у житловому будинку, користуватися рухомим та нерухомим майном. У відповідачки ОСОБА_1 відсутні будь-які правові підстави на її перебування у вказаному будинку, користуватися ним та земельною ділянкою, автомобілем та іншим майном, що входить до складу спадщини. З огляду на вище викладене просить усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами і земельною ділянкою, що розташовані по АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_1 ; зобов`язати ОСОБА_1 передати ОСОБА_2 ключі від будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 , ключі від автомобіля марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , та оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме та рухоме майно, які видані на ім`я ОСОБА_3 ; стягнути понесені судові витрати.

Позивачкою за первісним позовом ОСОБА_1 подано відповідь на відзив (т.1 а.с. 108-111), у якому викладено наступне.

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 не визнає та не погоджується з доводами, аргументами, що викладені у відзиві, вважає, що вони мають бути відхилені судом з огляду на таке. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю, як подружжя, не перебуваючи в інших шлюбах за час спільного проживання. Відмітка в паспорті ОСОБА_1 про реєстрацію шлюбу із ОСОБА_6 не має юридичного значення у даній справі, оскільки у зв`язку зі зміною законодавства відмітку про розлучення в паспорті ОСОБА_1 , не було поставлено, а копія рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.06.2011 у справі №2-2603/11 є достатнім доказом факту розлучення. Дане рішення суду підтверджує обставину, що ОСОБА_1 не перебувала в іншому шлюбі. Доводи, що ОСОБА_3 міг мати певні відносини у вказаний період часу з декількома жінками, є припущенням відповідача та не відповідають дійсності, не підтверджені жодними доказами. Щодо відсутності у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільних дітей, то ОСОБА_3 через перенесену хворобу не міг мати дітей. На час спільного проживання із ОСОБА_1 , ОСОБА_3 робив спроби лікуватися аби мати дітей, однак такі спроби не принесли бажаного результату. Отже, твердження відповідача про небажання ОСОБА_3 мати дітей не відповідають дійсності. Відсутність реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 пояснюється тим, що вони обоє зустрілися в період розлучень з колишнім подружжям та важкий процес розлучення призвів до необхідності перевірити наміри та почуття один до одного під час спільного проживання. В той же час, до останнього дня ОСОБА_3 і ОСОБА_1 були однією сім`єю та підтримували один одного не лише в радості, а й у хворобах та смерті. ОСОБА_1 до останнього дня ОСОБА_3 піклувалася про нього, допомагала в лікуванні, приймала участь в похованні, як його дружина та близька людина. Також вказує, що позивачка приймала участь в облаштуванні будинку, спільно із ОСОБА_3 робили ремонти, несла витрати на це власними коштами, оскільки вона працювала та мала постійне джерело доходу. Зароблені кошти вкладала в ремонтні роботи та облаштування будинку, де вони разом проживали однією сім`єю близько 10 років. Щодо заперечення відповідача про те, що позивачка за час спільного проживання із ОСОБА_3 стала власником частини нерухомого майна, відмінного від спірного, зазначає, що вказана частина майна не є предметом спору, тому не має братися судом до уваги. Враховуючи викладене просить її позов задоволити.

Відповідачкою за первісним позовом ОСОБА_2 подано заперечення на відповідь на відзив (т. 1 а.с. 172-174), у яких зазначає наступне.

Позивачка ОСОБА_1 не спростувала позицію відповідачки щодо наявності зареєстрованих шлюбних відносин, посилається на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 06.03.2011 у справі №2-2603/11. Такий доказ поданий в додатку до відповіді на відзив, а в додатку до позову не надавався. Такий доказ не може прийнятий судом як належний, оскільки всі докази мають бути подані разом із позовною заявою, а не згодом відповідно до ст. 83 ЦПК України. Також просить не брати до уваги довідку про заробітну плату ОСОБА_1 №34 та Інформацію ПФУ про застраховану особу, оскільки такі докази стосуються доходів виключно ОСОБА_1 та не містять інформації щодо предмета спору. Також зазначає, що враховуючи предмет доказування, покази свідків не є належними доказами у даній справі, тому просить врахувати дані доводи та відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ..

Відповідачкою за зустрічним позовом ОСОБА_1 подано відзив на зустрічний позов ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 181-185) у якому викладено наступне.

Відповідачка ОСОБА_1 не визнає вимоги зустрічного позову, вважає їх необгрунтованими, безпідставними та такими, що заявлено передчасно. Задоволення первісного позову виключає задоволення вимог за зустрічним позовом, тому вирішувати його можливо лише після задоволення первісного позову. Так, в разі задоволення первісного позову, ОСОБА_1 належатиме 1/2 частина спірного рухомого та нерухомого майна. Відповідно співвласника неможливо виселити із займаного житлового будинку. Окрім того, ключі та документи будуть змінюватися в результаті зміни власників, тож такий спосіб захисту є неефективним. Позивачка за зустрічним позовом вказує, що її брат постійно наголошував, що немає наміру одружуватися, однак не зазначається коло осіб, яким це наголошувалося, отже це неможливо перевірити. Тому і не є обставиною, яка може бути підставою для задоволення позову. Твердження позивачки про те, що характер відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не відносився та не був притаманний шлюбним, є лише суб`єктивним твердженням позивачки. Письмові докази подані первісним позивачем свідчать про протилежне. ОСОБА_1 вселилася в спірний будинок та проживала разом із ОСОБА_3 з його, як власника, дозволу, а не самовільно, тож права ОСОБА_2 не порушено. Окрім того, ОСОБА_2 ніколи не проживала в даному будинку, не користувалася спірним майном. Вимагати усунення права користування майном може лише власник, а ОСОБА_2 не є власником спірного майна, не здійснила реєстрації права власності на нього, тож заявлені позовні вимоги є передчасними. З огляду на викладене просить в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

В судовому засіданні 11.12.2023 у вступному слові позивачка-відповідачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Найчук Л.Є. первісний позов підтримали за викладених у позовній заяві обставин, просили його задоволити, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити з підстав, що викладені у відзиві на зустрічну позовну заяву. Додатково вказали, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з лютого 2012 року почали проживати разом, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. У зв`язку із тим, що кожен із них мав негативний досвід попередніх шлюбів, вони вирішили не реєструвати їх шлюб. Вони проживали в будинку ОСОБА_3 , який мав лише стіни. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мали стосунки, які притаманні подружжю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільні витрати, працювали на одному підприємстві. За час спільного проживання вони мали певні хвороби та піклувалися один про одного. В медичних документах вказувалася адреса ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 . Всі спільні кошти вони вкладали в ремонт будинку, було придбано в будинок техніку та предмети побуту. Позивачка ОСОБА_1 також вказала, що в кінці 2011 року вони із ОСОБА_3 починали копати криницю біля спірного будинку. В цей час вона проживала в квартирі покійного батька Руденка в мікрорайоні Тяжилів в м. Вінниці. На той час ОСОБА_3 вже біля двох років не проживав зі своєю дружиною. На роботі вони познайомилися в вересні 2011 року, а проживати разом почали з лютого 2012 року. Пізніше вони разом проводили в будинку сантехніку та інші ремонтні роботи. Від першого шлюбу у неї є двоє дітей, які зареєстровані та проживали з колишнім чоловіком в АДРЕСА_4 . За час спільного проживання на її ім`я було видано документ КП «ВООБТІ», всі інші документи видавалися на ім`я ОСОБА_3 , це пояснюється тим, що всі угоди вони укладали разом, тому не було необхідності оформлювати будь-які документи на неї. Коли будинок був введений в експлуатацію вона не пам`ятає, але це все відбувалося за її участі. Будинок зареєстрований на ОСОБА_3 .. Щодо купівлі автомобіля, то вона після повернення з Польщі, запропонувала купити автомобіль, на що він погодився. В Польщі вона працювала на такій самій роботі, як і в м. Вінниці та заробила певні грошові кошти, які витратила на купівлю автомобіля. Щодо доказів їх спільного з ОСОБА_3 відпочинку то вказані обставини можуть підтвердити свідки. Вони разом їздили на риболовлю, на гриби. Щорічні відпустки у них відбувалися в різний період, оскільки у них був різний графік, різний період відпрацьованого робочого часу. На час смерті ОСОБА_3 її керівництво на роботі відпустило без написання відповідної заяви.

В судовому засіданні 11.12.2023 у вступному слові представник відповідачки-позивачки ОСОБА_2 - адвокат Голівський В.В. підтримав поданий ним відзив на позов ОСОБА_1 , просив в його задоволенні відмовити. Вважає, що позивачкою ОСОБА_1 не доведено факту проживання її та ОСОБА_3 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 підтримав, просив його задоволити.

В судових засіданнях 30.01.2024 та 28.03.2024 було допитано в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 ..

Так, свідок ОСОБА_7 суду показав, що ОСОБА_1 знає як сусідку, ОСОБА_2 він не знає. Померлого ОСОБА_3 добре знав також як сусіда, вони із ним спілкувалися. ОСОБА_1 бачив в будинку ОСОБА_3 , вони разом проживали там, працювали на городі. Однак із нею особливо не спілкувався, а лише вітався. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 жили разом до смерті ОСОБА_3 .. Чи проживав ОСОБА_3 з іншими жінками йому не відомо, але враховуючи те, що ОСОБА_3 працював на ТОВ «Барлінек-Інвест», де робочий день триває 14 годин, то навряд у нього були на те сили. Окрім того, його статки не були такими, що можна було проживати з різними жінками. Вказав також, що ОСОБА_1 влаштовувала поминальні обіди після смерті ОСОБА_3 .. Щодо будинку, то зазначив, що на той час коли там з`явилася ОСОБА_1 , там були лише стіни та дах, а за останні рік-два до смерті вони утепляли будинок. До того, як там з`явилася ОСОБА_1 , в цьому будинку проживав ОСОБА_3 .. Всі ремонтні роботи по обладнанню газо-, водо- електропостачання будинку робилося разом ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .. З приводу вкладу ОСОБА_1 в будівництво будинку трудових та фінансових ресурсів зазначив, що фізичну силу ОСОБА_1 вкладала, а з приводу фінансів, то свідку невідомо. Чужих людей на будівництві свідок не бачив. Будівельні матеріали для будівництва ОСОБА_1 та ОСОБА_3 привозили разом. ОСОБА_3 познайомив свідка з ОСОБА_1 приблизно в 2013 році. В гості до ОСОБА_3 він заходив не часто, а лише інколи, приблизно один раз на місяць. Оскільки ОСОБА_3 був затятим рибалкою, то вони разом із ОСОБА_1 їздили на риболовлю. Із ОСОБА_3 у нього були лише сусідські відносини. Про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не перебували в зареєстрованому шлюбу свідку було відомо.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що ОСОБА_1 знає з 2008 року, оскільки разом працюють на ТОВ «Барлінек-Інвест» та є подругами. Їй відомий процес знайомства ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , яка на той час вже була розлучена. Якийсь період часу вони зустрічалися, це була осінь 2011 року. Вперше вони разом приїхали до свідка в гості десь в кінці жовтня - на початку листопада 2011 року. Разом вони почали проживати після нового року 2012 року. До цього ОСОБА_3 вона знала як співробітника, а більш близько познайомилися після того, як вони почали зустрічатися із ОСОБА_1 .. Після того, як ОСОБА_3 розлучився, вони із ОСОБА_1 почали проживати разом, це був початок 2012 року. Спочатку ОСОБА_1 винаймала квартиру у батька ОСОБА_3 , а потім вона переїхала до ОСОБА_3 .. Вони всі часто зустрічалися, проводили спільно час. Коли вони вперше прийшли до будинку ОСОБА_3 , то там були лише голі стіни, меблів, підлоги не було. Зі слів ОСОБА_1 вона знає, як вони разом із ОСОБА_3 робили ремонт в будинку. В 2012 році в будинку вже можна було переночувати. Також їй відомо зі слів ОСОБА_1 , що світло та газ в будинок вони проводили разом з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 їздила у відповідні контори для оформлення. В будинку у них вона перебувала приблизно раз в два-три місяці. Зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що вони разом із ОСОБА_3 купували будівельні матеріали, ОСОБА_1 купувала в будинок штори, люстри та інші речи. Вони жили, як чоловік та дружина. Будинок облаштовувався поступово, аж до самої смерті ОСОБА_3 .. Також зазначила, що бачила, як ОСОБА_3 та ОСОБА_1 разом приїздили на роботу одним автобусом, який привозив працівників з с. Вінницькі Хутори. Також, вони намагалися завжди працювати в одну зміну. Поховання ОСОБА_3 здійснювала ОСОБА_1 , вона ж здійснювала поминальні обіди. Окрім того, свідок зазначила, що коли вона прийшла працювати на ТОВ «Барлінек-Інвест», то ОСОБА_1 вже працювала, а з якого року там працював ОСОБА_3 не знає. Зі слів ОСОБА_1 вони із ОСОБА_2 перебували в дружніх відносинах, вона любила їздити до ОСОБА_2 в гості.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що знає ОСОБА_1 , як сусідку навпроти та колегу по ТОВ «Барлінек-Інвест», а ОСОБА_2 , як сестру ОСОБА_3 .. Свідок вказала, що спочатку ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом проживали в м. Вінниці на квартирі батька ОСОБА_3 , а після нового року 2012 переїхали проживати в с. Вінницькі Хутори, хоча будинок ще був не готовий, була лише коробка, всередині не було ні світла ні води. Вони разом копали криницю. Їжу готували в гаражі. Приблизно в кінці 2013 році будинок вже був готовий до проживання в ньому. Щодо вкладання коштів в будівництво вважає, що звичайно вкладала, бо вона працювала. Вони разом працювали на городі. Щодо відносин ОСОБА_3 та його колишньої дружини, то вони спочатку проживали в одному будинку, але в різних кімнатах, жили дуже дружно і всі сусіди дивувалися як можна так дружно проживати колишньому подружжю. Інших жінок ОСОБА_3 не приводив додому. Вважає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 жили однією сім`єю як чоловік та дружина. Все по господарству вони робили разом, все разом купували, свідок так вважає, оскільки вони разом проживали. Перед смертю ОСОБА_3 вони разом придбали автомобіль, але на чиє ім`я він був зареєстрований свідку невідомо. Поховання та поминальні обіди після смерті ОСОБА_3 , як відомо свідку, організовувала сестра ОСОБА_3 - ОСОБА_2 .. На ТОВ «Барлінек-Інвест» свідок працює з 2010 року. Зазначила, що ОСОБА_1 в будинку по АДРЕСА_1 проживала постійно. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в дуже гарних відносинах.

Свідок ОСОБА_5 суду показала, що є колишньою дружиною померлого ОСОБА_3 , проживає в АДРЕСА_5 . ОСОБА_2 знає, як сестру ОСОБА_3 .. Шлюб із ОСОБА_3 вони розірвали в березні 2012 року. На час розлучення будинок АДРЕСА_1 вже був введений в експлуатацію. При розлученні вони вирішили, що їй буде будинок АДРЕСА_6 . Документи на будинок були готові і він був введений в експлуатацію, він був придатний для проживання. До моменту розлучення вони проживали в будинку АДРЕСА_6 вони спільно все робили, проводили воду, стелю. В період часу з 2012 по день його смерті вони були у відносинах, як гарні сусіди, спілкувалися, але в гості не ходили. Зазначила, що після розлучення вони поставили паркан між їх будинками та ні він, ні вона нікого в своє особисте життя не допускали. Але, оскільки він був одинокий чоловік, то він міг собі дозволити періодичне спілкування із жінками. Господарством ОСОБА_3 займався самостійно. ОСОБА_1 свідок знає. В 2020 році захворів батько ОСОБА_3 і він опікувався ним самостійно. Навіть міг вночі зателефонувати її з приводу якихось консультацій, передавав ліки батькові через неї, коли сам хврів. Коли помер батько ОСОБА_3 , то ОСОБА_1 на той час не було. Батька ОСОБА_3 хоронили вони самостійно із ОСОБА_2 .. Навесні 2022 року ОСОБА_3 дали повістку, він самостійно проходив медичну комісію, ОСОБА_1 в це час також не було. Ми зібрали ОСОБА_3 речі, але його відправили на дообстеження та він дуже довго дообстежувався і завжди позичав у неї кошти для цього. Коли його забирали до війська, то він приніс їй всі документи на зберігання. ОСОБА_1 вона бачила в будинку ОСОБА_3 , але були тривалі періоди коли ОСОБА_1 там не було. При розмовах ОСОБА_3 повідомляв свідрозказував її, що наміру одружуватися не має, відносини із ОСОБА_1 - це просто захоплення. Також ОСОБА_3 казав, що має намір зареєструвати в даному будинку сестру. Зі слів ОСОБА_3 ремонтні роботи проводилися за його кошти, які він також і позичав. Також ОСОБА_3 повідомляв, що бажає купити автомобіль, але коштів не вистачає і просив їх позичити у нї, але оскільки у неї таких коштів не було, ОСОБА_3 мав намір позичити ці кошти у інших осіб. З ОСОБА_1 спілкувалася на рівні вітання і не більше. За характером ОСОБА_3 був скритним, він не розповідав про хвороби та власні проблеми. Загалом, того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю враження у неї не складалося.

Ухвалою суду від 07.04.2023 позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (т. 1 а.с. 62).

Ухвалою суду від 07.06.2023 прийнято до провадження зустрічний позов ОСОБА_2 , об`єднано зустрічний позов з первісним позовом в одне провадження (т. 1 а.с. 123-124).

Ухвалою суду від 20.06.2023 задоволено заяву представника позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову; накладено арешт на житловий будинок по АДРЕСА_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 та на автомобіль «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 (т.2 а.с. 7-8).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 19.07.2023 ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 20.06.2023 про забезпечення позову залишено без змін (т. 2 а.с. 35-38).

Ухвалою суду від 28.07.2023 відмовлено в прийнятті до розгляду заяви позивачки-відповідачки ОСОБА_1 про уточненнення позовних вимог; задоволено заяву позивачки-відповідачки ОСОБА_1 про долучення доказів; задоволено заяву представника відповідачки-позивачки ОСОБА_2 - адвоката Голівського В.В. про витребування доказів та допит свідка; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (т. 2 а.с. 52-55).

Ухвалою суду від 01.09.2023 відмовлено в задоволенні клопотання представника позивачки-відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Найчук О.Є. про повернення до стадії підготовчого провадження, задоволено заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Найчук О.Є. про виклик свідків (т. 2 а.с. 79-80).

Ухвалою суду від 28.03.2024 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідачки-позивачки ОСОБА_2 - адвоката Голівського В.В. про поновлення строку на подання доказів та про долучення доказів до матеріалів справи (т. 3 а.с. 109-110).

Позивачка-відповідачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Найчук О.Є. у судове засідання не з`явилися, представником позивачки подано до суду заяву, в якій вона просила справу розглянути у її відсутність та відсутність позивачки ОСОБА_1 , власний позов просила задоволити в повному обсязі, а задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 - відмовити (т. 3 а.с. 116-117).

Відповідачка-позивачка ОСОБА_2 та її представник - адвокат Голівський В.В. в судове засідання не з`явилися, представник надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність та відсутність відповідачки-позивачки ОСОБА_2 .. Просив в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов - задоволити. Надав у письмовому вигляді судові дебати (т. 3 а.с. 118-124).

Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення сторін не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи.

Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява N 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 15.06.1993 зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 ; 19.04.1994 прописана в АДРЕСА_7 ; 08.08.2005 знята з реєстрації; 10.08.2005 зареєстрована в АДРЕСА_7 ; 13.01.2021 знята з реєстрації; 13.01.2021 зареєстрована в АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 9-10).

Згідно копії рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.06.2011 (т. 1 а.с. 112) розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 .. Рішення суду набуло чинності 21.06.2011.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 12).

Згідно копії довідки №8099 від 07.02.2023 Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований в АДРЕСА_1 , 30.12.2022 знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 13).

На а.с. 14 т. 1 міститься акт, що складений ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 06.02.2023 про те, що вказані особи підтверджують факт того, що ОСОБА_1 фактично проживає з 2012 року о АДРЕСА_1 . За вказаною адресою ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , вели спільне господарство (вводила будинок в експлуатацію, обробляла земельну ділянку).

Згідно довідки ТОВ «Барлінек-Інвест» вих. №21 від 31.01.2023 (т. 1 а.с. 15) на підставі наданої працівником ОСОБА_1 інформації щодо місця проживання в особовій справі з 2012 року зазначена адреса: АДРЕСА_1 .

З копії листка непрацездатності серії АВШ №981896 від 18.12.2022 (т. 1 а.с. 16) вбачається, що ОСОБА_1 , яка працює на ТОВ «Барлінек -Інвест» перебувала на амбулаторному лікуванні та 18.12.2022 була звільнена від роботи.

Згідно довідки ТОВ «Барлінек-Інвест» №34 від 24.03.2023 (т. 1 а.с. 113) ОСОБА_1 працювала в ТОВ «Барлінек-Інвест» в період з 05.09.2007 по 14.01.2020, з 24.01.2020 по 13.02.2020, з 19.07.2020 по теперішній час. За період з 01.01.2012 по 31.12.2022 заробітна плата становила: у 2012 - 35182,76 грн.; 2013 - 35445,68 грн., 2014 - 40912,92 грн., 2015 - 65325,41 грн., 2017 - 101410,70 грн., 2018 - 120485,50 грн., 2019 - 117772,50 грн., 2020 - 14332,15 грн., 2022 - 74611,17 грн.. Із вказаних сум доходу ОСОБА_1 здійснювалося відраховування до ПФ України (т. 1 а.с. 114).

Відповідно до копій медичних документів (аналізи) від 26.07.2012 та від 27.07.2012 виданих на ім`я ОСОБА_1 , її адреса зазначена як АДРЕСА_7 (т. 1 а.с. 32, 33).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу транспортного засобу 30541/2022/3253970 від 04.07.2022 ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_12 автомобіль марки «Skoda Octavia», сірого кольору (т. 1 а.с. 34).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (т. 1 а.с. 35) ОСОБА_3 є власником автомобіля марки «Skoda Octavia», сірого кольору, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до консультаційного висновку №ІК-3 від 06.03.2023 середня ринкова вартість автомобіля марки «Skoda Octavia», 2010 року випуску, станом на 06.03.2023 становить 282 680 грн. (т. 1 а.с. 36).

Згідно копії рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 22.02.2012 у справі №0203/621/2012 поділено майно, що спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 , та ОСОБА_3 .. Виділено ОСОБА_5 житловий будинок АДРЕСА_1 ; виділено ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 ; поділено між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,2474 га, яка розташована в АДРЕСА_1 цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку (т. 1 а.с. 42-43). Рішення суду набуло чинності 05.03.2012.

З копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯО №561443 (т. 1 а.с. 44) вбачається що ОСОБА_3 , на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 22.02.2012 у справі №0203/621/2012, є власником земельної ділянки площею 0,0874 га, кадастровий номер :02:005:0687.

Право власності ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку зареєстровано в Державному земельному кадастрі про земельну ділянку 29.12.2012 (т. 1 а.с. 45-46).

На а.с. 47 т. 1 міститься копія технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , який виготовлено 03.11.2008, де власником вказаний ОСОБА_3 ..

З копії договору №5976 про приєднання до електричних мереж від 03.09.2014 (т. 1 а.с. 52-54) між ПАТ «Вінницяобленерго» та ОСОБА_3 було укладено даний договір на приєднання житлового будинку по АДРЕСА_1 до електричних мереж ПАТ «Вінницяобленерго».

На а.с. 128-156 т. 1 містяться копії робочого проекту внутрішніх мереж житлового будинку по АДРЕСА_1 від 2015 та робочого проекту газопостачання житлового будинку АДРЕСА_1 від 2012, замовником яких вказаний ОСОБА_3 ..

На а.с. 157, 159 т. 1 містяться копії паспортів лічильника газу та лічильника електричної енергії.

З копій гарантійного талону, договору №1555 від 08.10.2012 та товарного чеку від 08.10.2012 (т. 1 а.с. 163-166) вбачається, що ОСОБА_3 було придбано газовий котел, який представниками продавця було доставлено та встановлено в будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії довідки КП «ВООБТІ» №15 від 27.02.2023 (т. 1 а.с. 87) згідно матеріалів інвентаризаційної/реєстраційної справи №3171, станом на 31.12.2012, право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , 15.11.2011 зареєстровано в цілому КП «ВООБТІ» за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Вінницько-Хутірської сільської ради 25.10.2011 згідно рішення №248 від 30.09.2011. З 01.01.2013 функції з державної реєстрації прав власності на нерухоме майно покладені на органи державної реєстрації прав Міністерства юстиції України.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 від 02.05.2023, ОСОБА_3 на праві власності належить: земельна ділянка з кадастровим номером :02:005:0687, площею 0,0874 га, за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 2,7958 га, кадастровий номер :05:000:0073, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського призначення на території Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області; житловий будинок в АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 90-94).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 від 01.05.2023, ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_8 (т. 1 а.с. 88-89).

З копії паспорта та витягу з реєстру територіальної громади (т. 1 а.с. 81, 82) вбачається, що відповідачка-позивачка ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає в АДРЕСА_11

Відповідно до копії повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_10 (т. 1 а.с 84), копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_11 (т. 1 а.с. 83) та серії НОМЕР_12 (т. 1 а.с. 85) ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вказані батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 25.01.1997 ОСОБА_16 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_2 ».

Відповідно до копії Договору-замовлення на поховання померлого ОСОБА_3 замовником послуг з поховання вказана ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 186).

Згідно копій довідок спеціалізованого кафе «Поминальне» (т. 3 а.с. 74а, 74б) ОСОБА_1 17.12.2023, 20.12.2022 та 25.01.2023 було зроблено замовлення на організацію та проведення поминальних обідів по смерті ОСОБА_3 ..

Згідно довідки ТОВ «Барлінек-Інвест» №1096 від 20.10.2023 на рахунок ОСОБА_2 ТОВ «Барлінек-Інвест» було перераховано заробітну плату ОСОБА_3 , лікарняні а також допомогу на поховання ОСОБА_3 відповідно до платіжного доручення №70553 від 12.06.2023 (т. 2 а.с. 88-93).

Відповідно до копії наказу №6-з від 17.01.2023 ТОВ «Барлінек-Інвест» призначено допомогу на поховання застрахованої особи ОСОБА_3 . родичу ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 94).

З копії особової справи №4337 працівника ТОВ «Барлінек-Інвест» ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 95-107) вбачається, що наказом №З/К-001618 від 20.10.2014 ОСОБА_3 прийнятий на роботу до ТОВ «Барлінек-Інвест». Наказом №З/К-0000022 від 02.01.2023 припинено трудовий договір із ОСОБА_3 у зв`язку із його смертю.

На а.с. 108-141 т. 2 містяться копії особових справ працівника ТОВ «Барлінек -Інвест» ОСОБА_1 №267, №8536, №6992.

Так, в особовій справі №8535 в заяві від 14.07.2022 про прийняття на роботу ОСОБА_18 вказала, що проживає в АДРЕСА_1 , а в картці попереднього медичного огляду місце проживання її вказано як АДРЕСА_4 (особова справа №8535).

В особовій справі №6992, в заяві про прийняття на роботу від 21.01.2020, адреса проживання ОСОБА_1 вказана як АДРЕСА_9 . Також в даній особовій справі міститься резюме ОСОБА_1 , де вказано, що вона проживає в АДРЕСА_1 , а зареєстрована в АДРЕСА_9 , сімейний стан - не заміжня, має дочку 1989 року народження та сина 1991 року народження.

На а.с. 142-223 т. 2 містяться витяги з журналу реєстрації наказів про надання відпусток ТОВ «Барлінек-Інвест» по ОСОБА_1 , копії наказів про надання відпустки ОСОБА_1 за період з 2008 року по 2023 рік.

На а.с. 1- т. 3 містяться витяги з журналу реєстрації наказів про надання відпусток ТОВ «Барлінек-Інвест» по ОСОБА_3 , копії наказів про надання відпустки ОСОБА_3 за період з 2015 року по 2022 рік.

Відповідно до копії спадкової справи №13/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , що заведена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В.Б. (т. 3 а.с. 42-65) ОСОБА_1 07.02.2023 подала нотаріусу заяву, в якій вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_3 , спадщину після його смерті вона приймає. 15.02.2023 ОСОБА_2 подала нотаріусу заяву, в якій вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер її брат ОСОБА_3 , спадщину після його смерті вона приймає.

Суд не бере до уваги копії протоколів УЗД позивачки ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 28-31), оскільки дані документи містять лише інформацію медичного характеру щодо стану здоров`я ОСОБА_1 та не доводять і не спростовують заявлені нею позовні вимоги.

Також суд не бере до уваги і копії документів, що містяться на а.с. 17 т. 1, де вказано прізвище, ім`я та по батькові ОСОБА_1 , дату її народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , та адреса - АДРЕСА_1 , однак без зазначення населеного пункту. Окрім того, даний документ неналежної якості, а тому визначити його походження неможливо.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, всебічно проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи в їх сукупності, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.

Щодо вимоги позивачки-відповідачки ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно вимог ч.4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року в справі №127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі №343/1821/16-ц, від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року №757/8786/15-ц.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі № 524/10054/16.

Надані позивачкою-відповідачкою ОСОБА_1 докази не підтверджують обставин існування між нею та ОСОБА_3 відносин чоловіка та жінки, які притаманні подружжю.

Окрім того, сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №490/4949/17.

Також Верховний Суд у постанові від 25.11.2019 у справі №202/5003/16-ц зробив висновок, що наявність у позивача документів, пов`язаних зі смертю та захороненням спадкодавця не є належними доказами, оскільки ці документи не підтверджує факт перебування позивача в фактичних шлюбних відносинах, спільного проживання, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків із померлим.

Постановою Верховного Суду від 10.04.2024 у справі № 521/9056/20, врегульовано спірні правовідносини, та суд дійшов наступних висновків: Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту їх спільного проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини,

притаманні подружжю.

Вказані правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі № 279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року у справі № 757/8786/15-ц та від 03 листопада 2022 року у справі №361/4744/19.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (постанова Верховного Суду від 30.10.2019 у справі №643/6799/17.

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов` язків, притаманних подружжю, не може достовірно свідчити про те що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі №303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі №204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі №694/1540/20).

Враховуючи вищевказані правові позиції та висновки Верховного Суду, зважаючи на докази подані позивачкою разом із позовною заявою, отриманні судом в ході розгляду справи та досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позивачкою ОСОБА_1 у визначений законом спосіб не надано істотних доказів та як наслідок, належними і допустимими доказами не доведено факт спільного проживання із померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 саме, як подружжя.

Окрім того, не доведено, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов` язків, які притаманні подружжю, наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування та побуту, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги один одному, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, спільний відпочинок, турбота один про одного тощо.

Позивачкою ОСОБА_1 не надано суду жодного доказу спільного із ОСОБА_19 облаштування побуту, відпочинку (фотографії з побуту, докази спілкування між ними у месенджерах, соціальних мережах, у будь якій формі листування, переказу ними один одному грошей, спільного відпочинку, відвідування подій або сімейних св`ят, придбання майна для спільного користування, продуктів, матеріалів для ремонту будинку, спільного обробітку земельної ділянки, оплати комунальних та інших послуг тощо).

Із витребуваних судом з місця роботи, особових справ позивачки ОСОБА_1

та померлого ОСОБА_3 вбачається, що ні ОСОБА_1 ні ОСОБА_3 за увесь роботи на вказаному підприємстві у жодному із поданих документів, заяв, характеристик, резюме не зазначають один про одного як подружжя, або як про члена сім`ї, проживання у цивільному шлюбі, тощо. Більше того, у вказаних особових справах містяться відомості про різні адреси проживання та заяви обох (у тому числі поданих позивачкою резюме).

Окрім того, з тих же з особових справ працівників ТОВ «Барлінек-Інвест» вбачається, що ОСОБА_3 був прийнятий на роботу на дане підприємство 20.10.2014, в той час, як позивачка ОСОБА_1 стверджує, що вони із ОСОБА_3 познайомилися в кінці 2011 року, коли разом працювали на ТОВ «Барлінек-Інвест».

Суд також зазначає, що відповідно до матеріалів особових справ, наказів про відпустки працівників по ТОВ «Барлінек-Інвест» у грудні 2022, тобто у місяці якому ОСОБА_3 хворів, перебував на стаціонарному лікуванні, помер та був похований, позивачка ОСОБА_1 із заявою про відпустку, у тому числі за сімейними обставинами, не зверталася, що суперечить свідченням позивачка ОСОБА_1 про піклування та надання необхідної допомоги ОСОБА_3 під час хвороби.

Натомість, матеріалами справи підтверджується те, що допомогу під час перебування у лікарні, витрати на поховання понесла сестра ОСОБА_3 - ОСОБА_2 ..

Окрім цього, відповідно до відомостей ТОВ «Барлінек Інвест» за №1096 від 20.10.2023, допомогу на поховання ОСОБА_3 було виплачено його сестрі - ОСОБА_2 , а не позивачці, оскільки ОСОБА_3 отримувачем, у тому числі страхових виплат, зазначив саме свою сестру, а не позивачку.

Разом із тим, позивачкою ОСОБА_1 , в якості належних доказів, на підтвердження спільного із ОСОБА_3 проживання та за певною, однією тією самою адресою проживання, не надано суду жодної офіційної довідки, акту, або іншого документу органів місцевого самоврядування або влади.

Всі інші документи, які надавалися позивачкою в обґрунтування своїх позовних вимог (листи непрацездатності, видані на ім`я ОСОБА_3 , копії документів господарського характеру, договори приєднання до мереж) в силу ст. 77 ЦПК України є неналежними доказами, наявність їх у позивачки ОСОБА_1 не підтверджують обставин наявності сімейних, або шлюбних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ..

Щодо наданих показань свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_5 суд зазначає, що вони носять узагальнений характер та стосуються здебільшого факту спільного проживання заявниці та померлого ОСОБА_3 , однак не підтверджують існування між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відносин притаманних подружжю.

В контексті визначення можливих доказів, їх оцінки як достатніх слід також відзначити, що згідно усталеної судової практики самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року по справі №466/3769/16-ц).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України).

Враховуючи вищевиклалене, на підтвердження факту існування між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сімейних відносин позивачкою за первісним позовом не надано належних та допустимих доказів ведення спільного господарства, спільного сімейного бюджету, спільних витрат, тощо.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, оскільки позивачкою ОСОБА_1 не доведено достатніми доказами наявність між нею та ОСОБА_3 відносин, притаманних подружжю, суд дійшов висновку, що у задоволенні вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з лютого 2012 року по грудень 2022 року слід відмовити за недоведеністю.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 будинку по АДРЕСА_1 , автомобіля марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 ; про поділ вказаного майна та про визнання за позивачкою права власності на 1/2 частку вказаного будинку та автомобіля є похідними від позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, дані позовні вимоги також задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 за зустрічним позовом про усунення перешкод в користуванні спадковим майном, зобов`язання вчинити дії, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч. 1 ст. 182 ЦК України).

Разом із тим, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що відповідачка-позивачка ОСОБА_2 , якою подано приватному нотаріусу Лукашенку Б.В. заяву про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_3 , зверталася до нотаріуса та їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дій - видачі свідоцтва про право на спадщину та реєстрації права власності, в тому числі й через відсутність правовстановлюючих документів.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, суд вважає, що заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 20.06.2023 у вигляді арешту житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ; автомобіля марки «Skoda Octavia», сірого кольору, ідентифікаційний номер НОМЕР_13 , 2010 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 , підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за первісним та зустрічним позовами, тому судові витрати, понесені сторонами на сплату судового збору та на правову допомогу, слід залишити за сторонами.

Керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 364, 368 ЦК України, ст.ст. 3, 21, 36, 60, 61, 63, 68, 69, 71, 74 СК України, ст.ст. 1, 4, 10, 12, 13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, поділ спільного майна подружжя - відмовити.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні спадковим майном, зобов`язання вчинити дії - відмовити

Скасувати забезпечення позову у вигляді арешту житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ; автомобіля марки «Skoda Octavia», сірого кольору, ідентифікаційний номер НОМЕР_13 , 2010 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 , що застосований ухвалю Вінницького районного суду Вінницької області від 20.06.2023

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:

Позивачка-відповідачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрована в АДРЕСА_2 ;

Відповідачка-позивачка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_14 , мешканка АДРЕСА_10 .

Суддя Л.П. Шевчук