Справа №: 148/2465/23
Провадження № 2-о/148/23/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Дамчука О.О.,

за участю секретаря Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Служба у справах дітей Тульчинської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту батьківства.

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з дійсною заявою про встановлення факту батьківства. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що в період з осені 2002 року до літа 2007 року перебувала в фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 16 січня 2006 року родився син ОСОБА_5 , оскільки шлюб між заявником та ОСОБА_4 не був зареєстрований, батька дитини в актовому записі № 21 про народження, вчиненому 31 січня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області, було записано відповідно до ст. 135 СК України, згідно положень якої при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у відносинах, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. В актовому записі про народження № 21 від 31.01.2006 року в графі «батько» вказано: ОСОБА_6 .

Заявник зазначає, що ОСОБА_4 з дня народження сина ОСОБА_7 , визнавав своє батьківство відносно останнього, жодного разу не заперечував цього факту, допомагав в утриманні сина, спілкувався з ним, приймав участь у його вихованні і заявник його в цьому не обмежувала. Мати ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , також визнавала сина заявника, ОСОБА_7 своїм внуком. Навіть коли ОСОБА_4 зареєстрував шлюб із ОСОБА_3 , він разом із своєю дружиною приходив до сина ОСОБА_7 , а також син ходив до нього та по можливості ОСОБА_4 надавав сину матеріальну допомогу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 в боях за Україну загинув, про що Тульчинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 03 квітня 2023 року було складено актовий запис про смерть за № 201. Після смерті ОСОБА_4 заявник сина ОСОБА_7 утримує самостійно.

На даний час виникла необхідність у встановленні факту батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини, оскільки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 юридично не є сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відтак вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про народження дитини з зазначенням біологічного батька дитини.

Просить заяву задовольнити та встановити юридичний факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Стоян А.В. не з`явилися, на адресу суду подали заяву про розгляд справи без їх участі.

Представник служби у справах дітей Тульчинської міської ради Наконечний В.В. надав до суду заяву про розгляд справи без його участі з урахуванням висновку експерта № СЕ 19/102-24/4399-БД від 10.05.2024 року.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_5 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки не відомі.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 15.10.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 21, ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , в графі батько зазначено « ОСОБА_10 » в графі мати зазначено « ОСОБА_1 »

Реєстрація народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснена в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом № 9 від 19.12.2018 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Згідно Державного реєстру актів цивільного стану ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 про що складений актовий запис про смерть № 201 від 03.04.2023 року Тульчинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

В матеріалах справи наявний висновок експерта від 08.05.2024 року № СЕ 19/102-24/4399-БД, згідно якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Ймовірність даної події складає 99,9999%.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ст. 122 СК України, права та обов`язки матері, батька та дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленими статтями 122 (визначення походження дитини від матері та батька, які перебувають у шлюбі між собою) та статті 125 (визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою) цього Кодексу.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 2) за рішенням суду (ст. 125 СК України).

Ч. 1 ст. 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу реєстрації актів цивільного стану. За відсутності такої заяви, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України (ч. ч. 1, 2 ст. 128 СК України).

Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України в абз. 3-5 п. 7постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вказав, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Стаття 135 СК України передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Підставою для визнання батьківства, є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від батька.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20). Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини (постанова Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 201/3963/16-ц).

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що заявником надано достатньо доказів, якими доведено факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , доводи заявника знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим заявлені вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 13, 15, 19, 76, 247, 263-265, 293, 294, 315, 316 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Служба у справах дітей Тульчинської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту батьківства - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Тульчинському районному відділу ДРАЦС у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відомості до актового запису про народження № 21, вчиненого 31 січня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області, про батька дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначити батьком дитини.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О.Дамчук