Справа № 163/2247/24
Провадження № 2/163/445/24
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( З А О Ч Н Е )

09 грудня 2024 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Павлуся О.С.

за участі секретаря Семенюк К.М.,

розглянувши в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві представник ТОВ «ФК «Коллект Центр» просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_1 28318,05 гривень заборгованості за кредитними договорами № -81475 від 05 червня 2021 року та № 3906627 від 28.03.2021 року.

Вимоги обґрунтовано тим, що указані кредитні договори № -81475, № 3906627 відповідач ОСОБА_1 уклав із ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Авентус Україна», відповідно, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». За договором № -81475 відповідач отримав 2000 грн кредитних коштів під 1,95% за кожен день користування, за договором № 3906627 5000 грн під 1,9% в день. Право вимоги за цими договорами перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі укладених із первісними кредиторами договорів про відступлення прав вимоги від 06.10.2021 № 06-10/21 та від 30.12.2021 № 30-12/2021-21. В подальшому на підставі аналогічних по своїй правовій природі договорів від 10.03.2023 № 10-03/2023/01 та № 10-01/2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за укладеними відповідачем кредитними договорами позивачу ТОВ «ФК «Коллект Центр». Відповідач кредитну заборгованість не погашає, проценти за користування кредитом не сплачує, через що за ним облікується заборгованість:

- за договорами № -81475 в загальній сумі 11749,00 грн, з яких: 2000,00 грн тіло кредиту, 9747,00 грн відсотки на дату відступлення права вимоги;

- за договором № 3906627 в загальній сумі 16569,05 грн, з яких: 5000,00 грн тіло кредиту, 11400,00 грн - відсотки на дату відступлення права вимоги, 146,04 грн інфляційні збитки, 23,01 грн три відсотки річних.

Загальний розмір заборгованості за цими договорами становить 28318,05 грн.

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 02 жовтня 2024 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали та примірника матеріалів позову без вручення за закінченням строку зберігання, ухвалою від 12 листопада 2024 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання сторони не з`явились.

Представник позивача у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності та висловила згоду на ухвалення заочного рішення.

Відповідач про розгляд справи по суті двічі належним чином був повідомлений, у тому числі шляхом публікації судового оголошення на офіційному сайті судової влади, однак в судові засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив.

З огляду на викладене суд провів заочний розгляд позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

28 березня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладений договір № 3906627 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав 5000,00 грн кредитних коштів на строк 30 днів з можливою пролонгацією відповідно до розділу 4 договору та сплатою відсотків відповідно до п.1.5, яка визначає стандартну процентну ставку 1,90% в день та занижену 0,01% в день.

05 червня 2021 року між ТОВ «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 укладений договір позики № -81475, за умовами якого ТОВ «Інкасо Фінанс» надало відповідачу кредит в сумі 2000,00 грн на 14 діб зі сплатою відсотків 1,95% за кожен день користування. Сукупна вартість кредиту становить 2546,00 грн.

Обидва договори підписані їх сторонами у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію».

Отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 5000,00 грн та 2000,00 грн підтверджується листами ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 03.05.2024 № 4814-ВП та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 02.09.2024 № 2873_09.

Право вимоги до відповідача за указаними кредитними договорами набуло ТОВ «ФК «Коллект Центр» на підставі договорів про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року № 10-01/2023 та від 10 березня 2023 року № 10-03/2023/01, укладених із ТОВ «Вердикт Капітал», яке, у свою чергу, набуло права вимоги до відповідача на підставі договорів про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 06 жовтня 2021 року № 06-10/21 та від 30 грудня 2021 року № 30-12/2021-21, які укладені із первісними кредиторами ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Авентус Україна», відповідно.

Відповідно до реєстрів боржників, які є додатками до договорів про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року № 10-01/2023 та від 10 березня 2023 року № 10-03/2023/01, на укладення цих договорів за відповідачем значилась кредитна заборгованість:

- за договором № 3906627 в загальній сумі 16569,05 грн, з яких: 5000,00 грн тіло кредиту, 11400,00 грн - відсотки, 169,05 грн відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно із ст.625 ЦК України;

- за договором № -81475 в загальній сумі 11749,00 грн, з яких: 2000,00 грн тіло кредиту, 9749,00 грн відсотки.

Такі суми заборгованості відповідають зробленим позивачем розрахункам заборгованостей за кожним кредитним договором окремо.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначаються Законом України «Про електрону комерцію».

Згідно із ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» (тут і надалі в редакції на дату укладення кредитних договорів у цій справі) електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначалося, що Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Статті 512, 514 ЦК України передбачають, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зо-бов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Укладення ОСОБА_1 кредитних договорів № -81475 від 05 червня 2021 року та № 3906627 від 28.03.2021 року по справі не оспорюється і належним чином підтверджується доданими до позову доказами, а саме примірниками цих договорів та їх додатками, усі які підписані відповідачем електронним підписом.

Набуття позивачем права вимоги до відповідача за цими кредитними договорами також належним чином підтверджене наданими позивачем відповідними договорами, актами приймання-передачі та доданими до них реєстрами боржників.

Взяті кредитні кошти в сумі 5000 грн та 2000 грн відповідач не повернув ні первісним, ні новим кредиторам, тому ці складові заборгованості підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі у відповідності до ст.ст.512, 514, 1054 ЦК України.

Нараховані за договором № 3906627 інфляційні збитки в сумі 146,04 грн за січень-лютий 2022 року та три відсотки річних за період з 30.12.2021 по 23.02.2023 в сумі 23,01 грн узгоджуються з положеннями ст.625 ЦК України та пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, тому також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Стосовно кредитної заборгованості по відсотках суд враховує умови договорів у цій частині, у тому числі визначені у них строки кредитування.

За змістом ст.ст.526, 530, 610 ЦК України та ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Разом з цим, проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України.

Частина 2 статті 625 ЦК України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Договорі № 3906627 від 28 березня 2021 року укладений на наступних умовах.

Строк кредиту 30 днів і може бути продовжений у порядку і на умовах визначених в Розділі 4 договору ( п.1.4).

За змістом пункту 4.1 строк кредиту може бути продовжено за ініціативою споживача та в порядку автопролонгації.

Відповідно до пп.4.2.2 пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів.

Порядок автопролонгації строку кредиту визначений у пункті 4.3 (пп 4.3.1 4.3.2).

Згідно із пп 4.3.1 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2 - 4.2.4 Договору.

Відповідно до пп 4.3.2 договору споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп. 4.3.1 договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача, у порядку передбаченому п. 4.2 договору.

Процентна ставка визначена у пункту 1.5 договору та передбачає стандартну та знижену процентну ставку.

Стандартна процентна ставка 1,90% в день та застосовується:

- у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору;

- у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 договору;

- у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п.4.3 договору.

Знижена процентна ставка 0,01% в день та застосовується, якщо споживач у межах строку, визначеного в п.1.4 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (до дати пролонгації (не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.4 договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється сама на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для споживача лише, як для учасника програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим договором.

Згідно із п.3.1 договору нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та або у році, тобто метод «факт/факт».

Із картки обліку договору (розрахунку заборгованості) № 3906627 від 28.03.2021, яка підписана директором ТОВ «Авентус Україна» і завірена печаткою цього товариства, вбачається, що загальна сума заборгованості позичальника ОСОБА_1 станом на 25 вересня 2021 року становить 16400,00 грн, з яких: 5000 грн заборгованість за основним боргом, 11400 грн процентів. При цьому, всього нараховано відсотків 14360 (15 + 14345), з яких відповідач сплатив 2960,00 грн.

Із цієї картки також встановлено, що відповідач протягом 30 днів кредитування свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту не виконав, проте 27 квітня 2021 року сплатив нараховані за заниженою ставкою проценти в сумі 15 грн, в подальшому 28 травня 2021 року відповідач сплатив 2945 грн. Інших платежів відповідач не вчиняв.

Внесення відповідачем платежів свідчить про пролонгацію кредиту у відповідності до п.4.2.2 договору до 27 червня 2021 року та після цього на підставі п.4.3.1 ще на 90 днів, тобто до 25 вересня 2021 року.

Умовами кредитного договору передбачено продовження строку кредитування, а відтак проценти за користування кредитом підлягали нараховуванню у продовжені договором строки, що було виконано кредитодавцем.

При цьому, з урахуванням визначених у п.1.5.1 договору умов, через невико-нання грошового зобов`язання упродовж 30 днів проценти за користування кредитом після 27 квітня 2021 року нараховувалися за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах.

Отже, нараховані первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» відсотки відповідають умовам договору, тому підлягають стягненню на користь позивача, який стосовно відповідача є новим кредитором.

Щодо заявленої до стягнення суми заборгованості по відсотках за договором № -81475 від 05 червня 2021 року суд встановив такі визначені у ньому умови:

п.2.3 строк користування кредитними коштами складає 14 діб та починається з 05.06.2021 і закінчується 19.06.2021;

п.2.5 за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1 до цього договору);

п.3.9 позичальник зобов`язується здійснити повернення суми кредиту та нараховані відповідно до цього договору проценти за користування кредитом одноразовим платежем в розмірі 2546 гривень 19.06.2021 шляхом зарахування власних грошових коштів на рахуно товариства не пізніше 19.06.2021;

п.3.10 якщо сума коштів, що надійшла в рахунок погашення кредиту та сплати процентів та/чи інших, пов`язаних із цим договором платежів, менша розміру, вказаного у п.п.3.9 цього договору, то несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплаченими вважаються простроченими;

п.9.7 сторони домовились, що після закінчення строку дії цього договору проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно з ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі, передбаченому п.9.4 цього договору і підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника.

У графіку розрахунків зазначено, що датою повернення кредиту є 19 червня 2021 року, розмір плати за користування кредитом у вигляді процентної ставки за кожен день користування кредитом становить 1,95%, сукупна вартість кредиту 2546 грн.

Сукупний аналіз наведених умов свідчить, що строк кредитування за цим договором становить 14 днів і є конкретно визначеним з 05.06.2021 і закінчується 19.06.2021.

У зв`язку із цим нарахування процентів за користування кредитними коштами має здійснюватися саме в межах цього строку і становитиме 546 грн (2000 х 1,95 : 100 х14).

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки за цим кредитом нараховані з 03 липня 2021 року по 23 лютого 2022 року та ставлять 9203 грн.

Отже, заявлена у позові сума заборгованості нарахована поза межами строку кредитування.

Як зазначено вище, право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитними коштами припиняється після визначеного договором строку кредитування, тому після його спливу права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У зв`язку із цим, розмір заборгованості по процентах за договором № -81475 буде становити 546,00 гривень, а не 9203,00 гривень як заявив позивач у позові.

Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Зважаючи на встановлені фактичні обставини, відповідні їм правовідносини і наведені положення чинного законодавства та правові висновки, суд з викладених підстав і мотивів вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в сумі непогашеної суми кредитних коштів, інфляційних збитків, трьох процентів річних та процентів, нарахованих в межах строку кредитування, визначених умовами договорів.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню на загальну суму 19115,05 гривень з яких:

- за договором № 3906627 в загальній сумі 16569,05 грн, з яких: 5000,00 грн тіла кредиту, 11400,00 грн відсотків, 146,04 грн інфляційних збитків, 23,01 грн 3% річних.

- за договором № -81475 в загальній сумі 2546,00 грн, з яких: 2000,00 грн тіла кредиту, 546,00 грн відсотків.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 67,50 % таких вимог.

До стягнення представник позивача також заявив 9000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Надання позивачеві правничої допомоги підтверджується: укладеним між позивачем ТОВ «ФК «Коллект Центр» і адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» договором про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року; заявкою про надання юридичної допомоги № 234 від 95.07.2024, витягом з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 05.09.2024, платіжною інструкцією № від 12 вересня 2024 року.

З акту про надання юридичної допомоги вбачається, що адвокатським об`єднанням надані такі послуги:

- усна консультація 2 год 3000 грн;

- складання позовної заяви 2 год 6000 грн.

Питання витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, урегульоване ст.137 ЦПК України.

Разом з цим, під час вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд у кожному конкретному випадку виходить із фактичних обставин окремо взятої справи, її доказової бази, ураховує складність справи, обсяг і складність виконаної адвокатом роботи, значимість таких дій у справі із дотриманням принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру. Без дотримання зазначених вимог рішення суду не може вважатися законним і справедливим.

Саме про такий підхід у питання витрат на професійну правничу допомогу висловив Верховний Суд у додатковій постанові від 07 серпня 2024 року в справі № 686/18768/22.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у цій справі суд приймає до уваги характер спірних правовідносин, незначну складність справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

При цьому суд зауважує, що надані адвокатським об`єднанням послуги, є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом діяльності позивача, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції.

Отже, враховуючи вищевказане та беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, фактично надані види послуг, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, вартість послуг є вочевидь завищеною, тому дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Саме такий розмір професійної правничої допомоги, на переконання суду, буде відповідати обсягу наданих послуг, а також вимогам розумності та справедливості.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Коллект Центр» 19115 (дев`ятнадцять тисяч сто п`ятнадцять) гривень 05 копійок заборгованості за договорами кредиту та позики, а саме:

за договором про надання споживчого кредиту № 3906627 від 28 березня 2021 року в розмірі 16569 (шістнадцять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 05 копійок, яку становлять 5000,00 гривень основної суми боргу, 11400,00 гривень відсотків, 146,04 інфляційних збитків, 23,01 грн трьох процентів річних;

за договором позики № -81475 від 05 червня 2021 року в розмірі 2546 (дві тисячі п`ятсот сорок шість) гривень, яку становлять 2000,00 гривень основної суми боргу, 546,00 гривень відсотків.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Коллект Центр» 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень судового збору та 3000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте Любомльським районним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному апеляційному порядку.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Інформація про сторін:

позивач - ТОВ «ФК «Коллект Центр»; місце знаходження - вулиця Мечнікова, буд.3, офіс 306, місто Київ; ;

відповідач - ОСОБА_1 ; місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий : суддя О.С.Павлусь