Єдиний унікальний номер справи 183/1594/19
Провадження № 4-с/183/9/24

У Х В А Л А

08 лютого 2024 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з участю секретаря судового засідання Петрієнко В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковськ Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зняття арешту,-

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеною скаргою, яку в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненої скарги заявник посилається на те, що на примусовому виконанні у Новомосковському відділі державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебував виконавчий документ судовий наказ № 183/1594/19, виданий Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, про стягнення з неї на користь КП "Новомосковськтеплоенерго" заборгованості в розмірі 11 419,60 грн. (ВП № 64476773).

У рамках вищезазначеного виконавчого провадження старшим державним виконавцем цього відділу державної виконавчої служби Кашарною Н. В. 18 лютого 2021 року було винесено постанову про арешт її коштів. Заявник зазначає, що вона є особою пенсійного віку, про існування вищезазначеного виконавчого провадження та арешту її коштів вона дізналась в липні 2023 року, після того, як не отримала пенсійні виплати на її картковий рахунок.

У подальшому вона звернулась до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про виділення поточного рахунку, однак їй повідомили, що 28 квітня 2021 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв`язку із чим проведення будь-яких виконавчих дій є неможливим.

ОСОБА_1 вважає, що зазначені дії державного виконавця є неправомірними та такими, що порушують її права на отримання пенсійних виплат, а тому вона звернулась на адресу суду із цією скаргою та просить:

- визнати дії державного виконавця неправомірними, визнати недійсною та скасувати постанову державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 18 лютого 2021 року у виконавчому провадженні № 64476773 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , на поточному картковому рахунку (пенсійний) № НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ "ПриватБанк";

- зняти арешт з грошових коштів ОСОБА_1 , що містяться на поточному картковому рахунку (пенсійний) № НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ "ПриватБанк".

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, подала суду заяву про розгляд скарги за її відсутності, останню просила задовольнити в повному обсязі.

Представник Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про закриття провадження у справі у зв`язку із врегулюванням оскаржуваного питання.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали скарги на дії державного виконавця, а також матеріали цивільної справи № 183/1594/19, та матеріали виконавчого провадження № 64476773 з Автоматизованої системи виконавчого провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження"виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктами 1, 11 частини 1 статті № Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази.

Частиною 1статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом установлено, що судовим наказом № 183/1594/19 від 01 квітня 2019 року, виданим Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Новомосковськтеплоенерго" борг за послуги з централізованого опалення станом на 28 лютого 2019 року в сумі 11 227,55 грн., а також судовий збір у розмірі 192,10 грн. Зазначений судовий наказ набрав законної сили та стягувачем був пред`явлений до примусового виконання до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (правонаступником якого за установчими документами є Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Постановою старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кашарної Н. В. від 12 лютого 2021 року було відкрито виконавче провадження №64476773 з примусового виконання судового наказу № 183/1594/16, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача КП "Новомосковськтеплоенерго" вищевказаної заборгованості та в цей же день були винесені постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, а також виконавчого збору.

Постановою старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кашарної Н. В. від 18 лютого 2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

В подальшому, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", старшим державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кашарною Н. В. було ухвалено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28 квітня 2021 року.

Судом установлено, що заявник ОСОБА_1 станом на 11 липня 2023 року має в АТ КБ "ПриватБанк" картку НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), на яку остання отримує пенсійні виплати, також на зазначену картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ), про що свідчить відповідна довідка АТ КБ "ПриватБанк" № GHA146GUE4TBOAVI від 11 липня 2023 року, надана суду в засвідченій заявником копії.

15 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про визначення її рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ "ПриватБанк" в якості поточного у виконавчому провадженні № 64476773 для здійснення видаткових операцій та направлення відповідної постанову до зазначеного банку. Однак, повідомленням заступника начальника Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Т. Скороход № 73355/5 від 14 серпня 2023 року заявникові, з посиланням на п. 1 ч. 2 ст. 40, ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", було роз`яснено неможливість вчинення виконавчих дій у випадку повернення виконавчого документа стягувачеві, а також роз`яснено порядок та умови зняття арешту з розрахункових рахунків.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження"примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Разом з тим, частина 4 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" визначено вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його, серед яких: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

При цьому, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

При цьому аналіз статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" свідчить про те, що арешт з майна знімається виключно при поверненні виконавчого документа стягувачеві з підстав п. 1, 3, 11 ч. 1 ст. 37 цього Закону (ч. 3 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження").

Разом з тим, підпунктом 1 пункту 102 Розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що фізичні особи - боржники, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту, за умови що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом. Звернення стягнення у межах зазначеної суми на такому рахунку не здійснюється. У разі накладення арешту на кошти, розміщені на декількох поточних рахунках фізичної особи - боржника в одному банку або на поточних рахунках у різних банках, для здійснення видаткових операцій має бути визначений лише один поточний рахунок фізичної особи - боржника в одному банку. У разі наявності декількох виконавчих проваджень стосовно однієї фізичної особи - боржника для усіх виконавчих проваджень визначається один поточний рахунок для здійснення видаткових операцій. Кількість виконавчих проваджень не впливає на розмір суми, яка не підлягає зверненню стягнення і на яку фізична особа - боржник може здійснювати видаткові операції. Для визначення такого поточного рахунку у банку фізична особа - боржник звертається до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти фізичної особи - боржника, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій. Заява може бути подана в паперовій формі (нарочно або засобами поштового зв`язку) або в електронній формі з дотриманням вимог, встановлених Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг". У заяві зазначаються номер поточного рахунку, який фізична особа - боржник просить визначити для здійснення видаткових операцій, та найменування банку, в якому відкрито такий рахунок. Фізична особа - боржник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві інформації. Державний, приватний виконавець протягом двох робочих днів з дня отримання відповідної заяви фізичної особи - боржника виносить постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій та невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після винесення постанови: надає/надсилає відповідну постанову банку (обслуговуючому банку); перевіряє наявність інших виконавчих проваджень, відкритих стосовно фізичної особи - боржника, та, у разі якщо стосовно фізичної особи - боржника відкриті інші виконавчі провадження, одночасно надає/надсилає відповідну постанову до органів державної виконавчої служби або приватному виконавцю, які здійснюють примусове виконання у таких виконавчих провадженнях. У такому разі поточний рахунок, зазначений у відповідній постанові, вважається визначеним для здійснення видаткових операцій і в межах таких виконавчих проваджень.

Зупинення вчинення виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження не є підставою для відмови у визначенні поточного рахунку для здійснення видаткових операцій.

У разі надходження від державного, приватного виконавця постанови про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника для здійснення видаткових операцій банк за визначеним у постанові рахунком здійснює видаткові операції на суму коштів у розмірі, встановленому цим підпунктом.

Як зазначалось вище постановою старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кашарною Н. В. було ухвалено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28 квітня 2021 року.

Стаття 39 Закону України "Про виконавче провадження" містить вичерпний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження, за наслідком чого знімаються всі заборони, в тому числі й арешти майна та рахунків боржника. При цьому, за ч. 3 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Із заявою про визначення поточного рахунку у виконавчому провадженні № 64476773 боржник ОСОБА_1 звернулась 15 червня 2023 року, тобто після повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", а тому порушень державним виконавцем вимог Закону України "Про виконавче провадження" судом не установлено.

У п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" роз`яснено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв`язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку. Суд не має права зобов`язувати державного виконавця чи іншу посадову особу державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які згідно із Законом "Про виконавче провадження"можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби. Суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом "Про виконавче провадження" можуть суперечити законодавству України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням, у тому числі, таких засад, як верховенства права;обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності;гласності та відкритості виконавчого провадження.

Водночас суд ураховує, що стягувач КП "Новомосковськтеплоенерго" повторно, в межах строків пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, пред`явив до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавчий документ судовий наказ № 183/1594/19, виданий Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 11 419,65 грн. (ВП № 74043922).

У рамках виконавчого провадження № 74043922 за постановою головного державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Червоноштан О. І. від 08 лютого 2024 року було визначено поточний рахунок фізичної особи-боржника ОСОБА_1 , а саме рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ "ПриватБанк" для здійснення видаткових операцій.

Відповідно до частини другої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що дії державного виконавця та вжиті ним заходи у виконавчому провадженні № 64476773, відповідають вимогам закону, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 260, 447-453 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зняття арешту відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем проголошення ухвали суду.

Ухвала суду складена і підписана 08 лютого 2024 року.

Суддя Г.Є. Майна