Провадження 2/127/2068/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2024 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Сунько Я.Р.

розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

позов зареєстрований судом 18.12.2023 року і мотивований тим, що 18.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 153998206, який за угодою сторін підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Правил та ЗУ «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки, виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором, однак, умови кредитного договору не виконав.

Відповідно до реєстру боржників № 128 від 06.04.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» та додаткової угоди № 26, до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 153998206.

20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ТОВ «ФУ «ЄАПБ») був укладений договір факторингу № 20102022, відповідно до якого позивачу було відступлено за плату права вимоги до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 . Право вимоги перейшло на наступний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог по формі, встановленій у додатку до цього договору.

Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 на суму 16 365,55 грн., з яких: 5 373,13 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 992,42 грн. сума заборгованості за відсотками.

Після відступлення права вимоги відповідач заборгованість за кредитним договором не погасив.

Крім того 08.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений договір позики № 3672848, який підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

Підписанням договору позики відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомився на сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 /з повною інформацією щодо позикодавця та його послугами, що передбачені ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Відповідач також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https:/mycredit.ua/ru/documents-lisense/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення договору йому зрозумілі.

Правила надання грошових коштів у позику перебувають в загальному доступі і опубліковані на сайті www.mycredit.ua, які є публічною пропозицією (офертою) в розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України

Згідно умов договору позики № 3672848 від 08.12.2020 року, відповідач отримав від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» позику 4000 грн., на 30 днів, зі сплатою відсотків.

Позичені кошти були направлені позичальнику в безготівковій формі на рахунок вказаної банківської картки.

Відповідач використав позичені грошові кошти, однак, умов договору не виконав і не погасив борг.

14.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за кредитними договорами, що були укладені між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та фізичними особами. До позивача перейшло право вимоги до боржників, зазначених у відповідному реєстрі.

Відповідно до реєстру боржників № 1 від 14.06.2021 доку до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до відповідача ОСОБА_1 на суму 13 552 грн., з яких: 4 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 9 552 грн. заборгованість за відсотками.

Про відступлення права вимоги відповідач був повідомлений, однак, заборгованість не погасив.

На підставі ст.ст. 526, 530, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 153998206 від 18.01.2021 року в загальному розмірі 16 365,55 грн., заборгованість за договором позики № 3672848 від 08.12.2020 року в загальному розмірі 13 552 грн. та судові витрати.

Судом вчинені наступні процесуальні дії.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.01.2024 року було відкрите провадження у справі № 127/39172/23 за позовом ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

22.02.2024 року ухвалене заочне рішення у справі про задоволення позову і стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 30.04.2024 року на підставі заяви ОСОБА_1 було скасоване заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.02.2024 року у справі № 127/39172/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Справа призначена до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечив. 15.04.2024 року від представника позивача ОСОБА_3 також надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що кредитний договір та договір позики він не укладав і не підписував, одноразовий ідентифікатор не використовував. До правоохоронних органів щодо шахрайства з укладенням договорів за його даними він не звертався, про укладення кредитного договору та договору позики він дізнався під час розгляду даної справи в суді. Також він не пам`ятає, чи надходили на картковий рахунок грошові кошти. Підтвердив, що раніше він користувався послугами фінансових установ та оформляв кредити. Просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 18.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 153998206, який за угодою сторін підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Правил та ЗУ «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки, нараховані згідно п. 1.3, 1.4 або п. 1.5 цього договору, виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором, однак, умови кредитного договору не виконав.

Згідно п. 1.2, кредит надавався на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. Сторони домовились, що порушенням умов цього договору є його невиконання або неналежне виконання, або отримання кредиту позичальником при використанні недостовірної, неповної або помилкової інформації. Згідно п. 3.3, у разі порушення позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за користування ним, товариство має право нараховувати позичальнику пеню. Закінчення строку надання кредиту не звільняє сторони від відповідальності за порушення договору (п.3.6). Усі неврегульовані цим договором правовідносини сторін регулюються чинним законодавством України (п.4.11). Позичальник погодився, що сума неповернутого кредиту, не сплачених процентів, неустойки та інших нарахувань може бути примусово стягнута через суд загальної юрисдикції (п.4.14).

Згідно графіку розрахунків, сторонами погоджено, що термін платежу 01.02.2021 року, сума кредиту 6 000 грн., проценти 1 394,40 грн., разом до сплати 7 394,40 грн.

Надання кредитних коштів в сумі 6 000 грн. ОСОБА_1 підтверджено платіжним дорученням від 18.01.2021 року.

Відповідно до реєстру боржників № 128 від 06.04.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» та додаткової угоди № 26 до нього, до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 153998206.

20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ТОВ «ФУ «ЄАПБ») був укладений договір факторингу № 20102022, відповідно до якого позивачу було відступлено за плату право вимоги до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 . Право вимоги перейшло на наступний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог по формі, встановленій у додатку до цього договору.

Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 на суму 16 365,55 грн., з яких: 5 373,13 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 992,42 грн. сума заборгованості за відсотками.

Після відступлення права вимоги відповідач заборгованість за кредитним договором не погасив.

Крім того, 08.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений договір позики № 3672848, який підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, містить реквізити та підписи сторін.

Підписанням договору позики відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомився на сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 /з повною інформацією щодо позикодавця та його послугами, що передбачені ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Відповідач також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https:/mycredit.ua/ru/documents-lisense/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення договору йому зрозумілі.

Правила надання грошових коштів у позику перебувають в загальному доступі і опубліковані на сайті www.mycredit.ua, які є публічною пропозицією (офертою) в розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України

Згідно умов договору позики № 3672848 від 08.12.2020 року, відповідач отримав від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» позику 4000 грн., на 30 днів, з фіксованою відсотковою ставкою 1,99 % на день, дата повернення кредиту 07.01.2021 року, знижена процентна ставка 0,79%, відсоткова ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,70%, орієнтовна річна процентна ставка 288,35 %, орієнтовна загальна вартість позики 4 948 грн.

Позичені кошти були направлені позичальнику в безготівковій формі на рахунок вказаної банківської картки.

Відповідач використав позичені грошові кошти, однак, умов договору не виконав і не погасив борг.

14.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за кредитними договорами, що були укладені між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та фізичними особами. До позивача перейшло право вимоги до боржників, зазначених у відповідному реєстрі.

Відповідно до реєстру боржників № 1 від 14.06.2021 доку до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 на суму 13 552 грн., з яких: 4 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 9 552 грн. заборгованість за відсотками.

Про відступлення права вимоги відповідач був повідомлений, однак, заборгованість не погасив.

Таким чином, підписання договору позики від 08.12.2020 року та кредитного договору від 18.01.2021 року між Фінансовими компаніями та ОСОБА_1 відбулось в електронному вигляді, що регламентується ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про електронну комерцію», ст. 626 ч. 1 ЦК України. Підписавши договір позики та кредитний договір, відповідач погодився з умовами договорів та правилами надання кредитів від ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Манівео швидка фінансова установа».

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що за умовами договору позики від 08.12.2020 року позика надається позичальнику в сумі 4 000 грн. шляхом перерахування коштів на банківський картковий рахунок ОСОБА_1 .

Договір укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-комунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт пропозиції) та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором R1PLvB8rOF. Відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але до повного виконання зобов`язань за цим договором. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, якщо інше не встановлено законом чи правилами. (а.с. 24).

Договір про надання кредиту № 153998206 від 18.01.2021 року із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підписаний ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором MNV223DE, який був відправлений на номер телефону 18.01.2021 року. Позичальник підтвердив, що договір складений з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію» (п. 4.4). Невід`ємною частиною цього договору є Правила і Паспорт споживчого кредиту, що надані позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір позичальник підтверджує, що він ознайомлений і повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайти товариств за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір позики та кредитний договір з відповідачем не були б укладені.

Таким чином, заперечення відповідача щодо підписання договорів суд вважає безпідставними.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Необхідно, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Однак важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення 08.12.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 договору позики № 3672848 та отримання позичальником кредитних коштів в сумі 4 000 грн.

Також позивач надав належні і допустимі докази укладення 18.01.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 кредитного договору № 153998206 та отримання позичальником кредитних коштів в сумі 6 000 грн.

Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору позики та кредитного договору (ст. 638 ЦК України).

Відповідач заперечив факт укладення договорів і надходження коштів на його картковий рахунок, разом з тим, в підтвердження заперечень не надав виписок з карткового рахунку за відповідні періоди.

Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «»Манівео швидка фінансова допомога» виконали свої зобов`язання за договором позики від 08.12.2020 року та кредитним договором від 18.01.2021 року належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти, проте відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань, борги не повернув.

За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно витягу з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року та довідки, заборгованість ОСОБА_1 за договором позики № 3672848 становить загалом 13 552 грн. Дана сума складається з: 4 000 грн. - заборгованості за основною сумою боргу, 9 552 грн. сумою заборгованості за відсотками (а.с. 30).

Згідно витягу з реєстру прав вимоги № 1 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 153998206 від 18.01.2021 року становить загалом 16 365,55 грн. і складається з 5 373,13 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 10 992,42 грн. сумою заборгованості за відсотками (а.с. 18).

Разом з тим, суд вважає необхідним стягнути проценти, які нараховані кредитодавцями в межах строку кредиту (позики), визначені у договорах. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

Так, орієнтовна сукупна вартість позики за договором від 08.12.2020 року (із датою повернення 07.01.2021 року та нарахованими процентами за цей період) становить 4 948 грн. (а.с. 24), орієнтовна сукупна вартість кредиту за договором від 18.01.2021 року (із датою повернення 01.02.2021 року та нарахованими процентами за цей період) становить 7 394,40 грн. (а.с. 9-11).

Нарахування позивачем заборгованості по процентам понад строк користування позикою та кредитом на загальну суму 9 552 грн. та 10 992,42 грн. відповідно є безпідставними, оскільки після спливу строку кредитування, нарахування процентів за користування кредитом припиняється в силу приписів статей 1048, 1054 ЦК України (висновки Великої Палати ВС, пункти 48-55 постанови від 28.03.2018 № 444/9519/12).

Крім того, відповідно до п. 5 додатку до договору від 18.01.2021 року у разі користування кредитом понад встановлений в п. 1.2 одговору строк дисконтного періоду чи у разі продовження строку дисконтного періоду на умовах п. 1.3 договору, графік розрахунків, наведений у в п. 1 цього додатку втрачає юридичну силу, а оновлений актуальний графік розрахунків відображається кредитодавцем позичальнику в особистому кабінеті позичальника.

На виконання п. 5 додатку до договору позивачем не наданий графік розрахунку за договором і не наданий обґрунтований розрахунок заборгованості, лише вказано, що станом на 30.11.2023 року загальна заборгованість становить 16 365,55 грн., яку не визнав ОСОБА_1 .

Отже, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики № 3672848 від 08.12.2020 року в сумі 4 948 грн. та заборгованість за кредитним договором № 153998206 від 18.01.2021 року в сумі 7 394,40 грн.

При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 2 684 грн. згідно платіжної інструкції від 05.12.2023 року № 51302 (а.с. 1), як за одну вимогу майнового характеру, хоча фактично заявив дві окремі вимоги майнового характеру: про стягнення заборгованості за кредитним договором № 153998206 від 18.01.2021 року в розмірі 16 365, 55 грн. та про стягнення заборгованості за договором позики № 3672848 від 08.12.2020 року в загальному розмірі 13 552 грн.

Оскільки позов задоволений частково за кожною вимогою майнового характеру, на 45,18% та 36,51 % відповідно, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1196,36 грн. (2 648 грн. ? 45,18 ?100% = 1196,36 грн.), а на користь держави з відповідача слід стягнути недоплачений судовий збір за вимогу майнового характеру за ставками 2023 року, пропорційно задоволеним вимогам, в сумі 966,78 грн. (2648 грн.?36,51 грн.?100% = 996,78 грн.).

Керуючись ст.ст. 203, 204, 207, 526, 625, 629, 638, 1050, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 223, 247, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , прож.: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, юр.адреса: інд.01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, рах. ІВАNUA303 395 000 000 026 500 000 127 001 в АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за кредитним договором № 153998206 від 18.01.2021 року в загальному розмірі 7 394 (сім тисяч триста дев`яносто чотири) грн. 40 коп.; заборгованість за договором позики № 3672848 від 08.12.2020 року в загальному розмірі 4 948 (чотири тисячі дев`ятсот сорок вісім) грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в сумі 1196,36 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 966,78 грн.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 10 червня 2024 року.

Суддя: