Провадження № 2/522/1978/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

судді Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Єрганінової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Споживчого товариства «Сузір`я Будова» про стягнення штрафу за Договором про асоційоване членство,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі представника ОСОБА_2 23.08.2023 звернулася до суду з позовом до Споживчого товариства «Сузір`я Будова» про стягнення штрафу за Договором про асоційоване членство у споживчому товаристві №2/3-О від 23.10.2017 у розмірі 181 991,20 грн та за Договором про асоційоване членство у споживчому товаристві №2/1-Кп від 22.03.2019 у розмірі 7 170,80 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за договором про асоційоване членство у споживчому товаристві №2/3-О від 23.10.2017 відповідач взяв на себе обов`язок ввести в експлуатацію побудований будинок у ІІІ кварталі 2019 року, а за договором про асоційоване членство у споживчому товаристві №2/1-Кп від 22.03.2019 в ІV кварталі 2019 року. Однак, будинок був зданий в експлуатацію лише 27.07.2021. В порушення умов договорів відповідач не повідомляв пайовика про перенесення строку закінчення будівництва. З моменту прострочення здачі будинку в експлуатацію пройшло 486 днів та 394 дня відповідно до договорів. Тому, за умовами договору, відповідач має оплати штраф у розмірі 0,01% від ціни договору. У зв`язку з дією воєнного стану, строки позовної давності не пропущені позивачем.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа надійшла в провадження судді Суворової О.В.

Ухвалою суду від 29.08.2023 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний строк для усунення недоліків позову.

Після усунення недоліків позову, ухвалою від 02.10.2023 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

Ухвалою від 16.01.2024 було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

До суду 17.04.2024 надійшла заява СТ «Сузір`я Будова» про застосування строку позовної давності, у якій вказує, що до вимог про стягнення штрафу застосовується спеціальна позовна давність встановлена в один рік. Право на позов про стягнення пені за кожен день окремо виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня. Тому, на момент подання позову, строк позовної давності сплив.

Разом з заявою про застосування строку позовної давності відповідачем поданий відзив, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову.

На обґрунтування відзиву зазначено, що введено в експлуатацію лише три пускових комплекси, будівництво інших двох продовжується. Враховуючи, що будівництво будинку ще продовжується строк для стягнення штрафних санкцій не настав. Крім того, позивач не правильно рахує штрафні санкції, адже виходиться з розміру частки, тоді як договором передбачена сплата штрафу від розміру невиконаного зобов`язання. Також зазначає, що подання такого позову є суперечливою поведінкою позивача, адже ОСОБА_1 підписала акт приймання-передачі у якому зазначила, що немає будь-яких претензій до відповідача.

На підставі розпорядження керівника апарату суду №328/24 від 17.06.2024 по справі було проведено повторний автоматизований розподіл, в результаті якого справа надійшла в провадження судді Бондаря В.Я.

Ухвалою від 18.06.2024 справа прийнята до провадження судді Бондаря В.Я., розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження зі стадії судового розгляду з призначенням судового засідання на 17.07.2024.

У судовому засіданні 17.07.2024 проведеному за участі представників сторін, було прийнято відзив та надано позивачу 5 днів для підготовки відповіді на відзив та надано відповідачу 5 днів з метою підготовки заперечень на відповідь на відзив. Розгляд справи відкладено на 12.08.2024.

До суду 22.07.2024 надійшла відповідь на відзив від представника позивача Гусельщикової М.А., згідно якої вказує, що будинок в якому розміщена квартира позивача зданий в експлуатацію 27.07.2021, тому ствердження відповідача, що будинок продовжує будуватися не відповідає дійсності, а строк стягнення штрафних санкцій настав. Вказує, що з 11.03.2020 в Україні введено карантин, а з 24.02.2022 воєнний стан, строк позовної давності зупинений з 11.03.2020, тому не пропущений позивачем.

До суду 29.07.2024 надійшли заперечення на відповідь на відзив представника відповідача Новікова О.М., згідно яких вказує, що будинок складається з п`яти пускових комплексів, будівництва четвертого та п`ятого ще продовжується, тому строк для стягнення санкцій не настав. Для стягнення суми пені нарахованої з 29.03.2020 позивач має право звернутися з позовом до 28.03.2021. Для стягнення суми нарахованої в період після 28.03.2021 позивач мав право звернутися до суду до 27.03.2022. Тому, строк позовної давності для позивача сплив. Позивач подав позов не під час дії карантину, а вже після його скасування, а закон який зупиняє перебіг строку позовної давності під час дії воєнного стану прийнятий 08.11.2023, тобто станом на момент подання позову 23.08.2023 такої норми не існувало.

У судовому засіданні 12.08.2024 проведеному за участі представників сторін було прийнято до розгляду відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив, з метою надання часу позивачу для подання доказів оплати, у судовому засіданні оголошено перерву до 30.09.2024.

У судовому засіданні 30.09.2024 було задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи з метою укладення мирової угоди, наступне засідання призначено на 24.10.2024.

Розгляд справи у судовому засіданні 24.10.2024 відкладено до 02.12.2024 внаслідок задоволення однойменної заяви представника позивача.

У судове засідання 02.12.2024 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивача Гусельщикова М.А. звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Новак Л.А. звернулася до суду з заявою про розгляд справи за відсутності відповідача.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2017 року Споживче товариство «Сузір`я Будова» та ОСОБА_1 уклали договір асоційованого членства в споживчому товаристві №2/3-О, згідно п.1.2 якого, пайовик зобов`язується прийняти участь в реалізації статутних цілей і завдань товариства шляхом внесення в повному обсязі своєї частки в товариство, з метою забезпечення товариством будівництва будинку за рахунок внесеного пайовиком паю, а так прийняти на себе в розмірі цільового внеску частину витрат, пов`язаних з утримання товариства і реалізацією статутних цілей і завдань, на умовах цього договору, а товариство зобов`язується забезпечити будівництво будинку і, після здачі будинку в експлуатацію, передати пайовикові закріплене за ним нежитлове приміщення, за умови виконання пайовиком зобов`язань за цим договором (а.с.8-17).

Додатком №1 до Договору асоційованого членства в споживчому товаристві №2/3-О від 23.10.2017 визначена специфікація нежитлового приміщення, а саме таким нежитловим приміщенням є нежитлове приміщення загальною площею 127,5 кв.м. на 1 поверсі в 2 секції (в подальшому житловий будинок) будинку за адресою: АДРЕСА_1 (в подальшому, 19-21), будівельний номер НОМЕР_1 (а.с.18).

22 березня 2019 року Споживче товариство «Сузір`я Будова» та ОСОБА_1 уклали договір асоційованого членства в споживчому товаристві №2/1-Кв, згідно п.1.2 якого, пайовик зобов`язується прийняти участь в реалізації статутних цілей і завдань товариства шляхом внесення в повному обсязі своєї частки в товариство, з метою забезпечення товариством будівництва будинку за рахунок внесеного пайовиком паю, а так прийняти на себе в розмірі цільового внеску частину витрат, пов`язаних з утримання товариства і реалізацією статутних цілей і завдань, на умовах цього договору, а товариство зобов`язується забезпечити будівництво будинку і, після здачі будинку в експлуатацію, передати пайовикові закріплене за ним нежитлове приміщення, за умови виконання пайовиком зобов`язань за цим договором (а.с.21-29).

Додатком №1 до Договору асоційованого членства в споживчому товаристві №2/1-Кп від 22.03.2019 визначена специфікація нежитлового приміщення, а саме таким нежитловим приміщенням є нежитлове приміщення будівельний номер НП 1п, розташоване на -1 поверсі в 2 секції (в подальшому житловий будинок) будинку за адресою: АДРЕСА_1 (в подальшому, 19-21) (а.с.30).

29 липня 2022 року Споживче товариство «Сузір`я Будова» та ОСОБА_1 уклали додаткові угоди до обох договорів асоційованого членства, якими визначили розмір паю та цільового внеску (а.с.125, 127).

Також 29 липня 2022 року Споживче товариство «Сузір`я Будова» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду до обох договорів асоційованого членства, якими змінили термін «будинок» у договорах, змінили термін «Секція» на «Житловий будинок» у додатку №1 до Договорів та внесли зміни у місцерозташування будинку, виклавши його в такій редакції: « АДРЕСА_1 » (а.с.126, 128).

Згідно сертифікату №ІУ64 від 27 липня 2021 року, Державна архітектурно-будівельна інспекція України засвідчила відповідність закінченого будівництвом об`єкта: «будинок за адресою: АДРЕСА_1 , ІІ пусковий комплекс» проектній документації та підтвердила його готовність до експлуатації (а.с.184-185).

Згідно сертифікату №ІУ41, Державна архітектурно-будівельна інспекція України засвідчила відповідність закінченого будівництвом об`єкта: «будинок за адресою: АДРЕСА_1 , ІІІ пусковий комплекс» проектній документації та підтвердила його готовність до експлуатації (а.с.32).

Згідно листа Державної інспекції архітектури та містобудування України від 28.12.2022, в експлуатацію введено три пускових комплекси за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.36-37).

У зв`язку з введенням в експлуатації житлових будинків з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 (будівельна адреса: АДРЕСА_1 ) відповідно до Сертифікату готовності об`єкта до експлуатації серії ІУ №64 від 27.07.2021, керуючись договором асоційованого членства в споживчому товаристві №2/3-О від 23.10.2017, СТ «Сузір`я Будова» та ОСОБА_1 29 липня 2022 року підписали акт прийому-передачі майнових прав на нежитлове приміщення №3а (будівельний №3КН) у збудованому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (будівельна адреса: АДРЕСА_1 ) (а.с.129).

У зв`язку з введенням в експлуатації житлових будинків з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 (будівельна адреса: АДРЕСА_1 ) відповідно до Сертифікату готовності об`єкта до експлуатації серії ІУ №64 від 27.07.2021, керуючись договором асоційованого членства в споживчому товаристві №2/1-Кп від 22.03.2019, СТ «Сузір`я Будова» та ОСОБА_1 29 липня 2022 року підписали акт прийому-передачі майнових прав на нежитлове приміщення №1п (будівельний №НП 1п) у збудованому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (будівельна адреса: АДРЕСА_1 ) (а.с.130).

02 червня 2023 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 126,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав (а.с.34).

02 червня 2023 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 25,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення 1п, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав (а.с.35).

Тож, доводи представника позивача правильні в частині того, що будинок введений в експлуатацію 27 липня 2021 року.

В свою чергу, заперечення представника відповідача в частині того, що будинком, відповідно до умов договору, є всі п`ять спускових комплексів, є неспроможними, адже кожен спусковий комплекс окремо вводиться в експлуатацію, має різну адресу та отримує окремі сертифікати.

Відповідно до п.4.2.1 Договору асоційованого членства в споживчому товаристві №2/3-О від 23.10.2017, товариство зобов`язано забезпечити будівництво будинку в строк ІІІ квартал 2019 року.

Відповідно до п.4.2.1 Договору асоційованого членства в споживчому товаристві №2/1-Кв від 22.03.2019, товариство зобов`язано забезпечити будівництво будинку в строк ІV квартал 2019 року.

Згідно п.4.2.4 обох вищевказаних договорів, товариство зобов`язано: після здачі Будинку в експлуатацію письмово повідомити пайовика про готовність товариства передати нежитлове приміщення у володіння пайовика і необхідність підписати Акт прийому-передачі нежитлового приміщення.

Акт прийому-передачі підписаний сторонами 29 липня 2022 року.

Підписання акту прийому-передачі також свідчить про те, що будинок зданий в експлуатацію як окремий об`єкт, незважаючи на внесення змін у визначення терміну «будинок» додатковою угодою від 29.07.2022.

Пункти 5.2 обох договорів асоційованого членства в споживчому товаристві містять умови відповідальності сторін, за якими, у разі прострочення у виконанні зобов`язання по п.4.2.1 цього договору з боку товариства більш ніж на 180 днів з урахуванням п.3.2.7 договору, товариство на письмову вимогу пайовика, виплачує пайовикові штраф у розмірі 0,01% від розміру невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання, починаючи з 181 дня прострочення виконання.

В свою чергу пунктами 3.2.7 обох договорів асоційованого членства в споживчому товаристві визначено, що в ході будівництва будинку у зв`язку з технологічною необхідністю та іншими обставинами, що обумовлюють затримку будівництва будинку, товариство має право переносити строк закінчення будівництва будинку, але не більше ніж на 6 (шість) місяців.

Згідно ч.13 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (відповідної черги будівництва/пускового комплексу), щодо якого або щодо майбутніх об`єктів нерухомості у якому в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано спеціальне майнове право, у день реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або виготовлення з використанням Реєстру будівельної діяльності сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта програмні засоби електронної системи забезпечують автоматичне направлення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформації про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (відповідної черги будівництва/пускового комплексу) для автоматичної державної реєстрації права власності на відповідний об`єкт нерухомого майна.

Сторони не визначили термін «будівництво» умовами договору, однак за розумінням Закону України «Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому» будівництво завершується прийняттям об`єкту в експлуатацію. Будівництво як господарський процес закінчується отриманням декларації про готовність об`єкту до експлуатації.

Отже, закінчення будівництва будинку, у якому ОСОБА_1 придбала два приміщення було заплановано на третій та четвертий квартал 2019 року, незважаючи на те, що приміщення розташовані в одному будинку ІІ спусковому комплексі. З урахуванням визначення права відповідача перенести строк закінчення будівництва не більше як на 6 місяців, то максимальний строк будівництва по договору від 23.10.2017 є 31.03.2020 (останній день третього кварталу 2019 року це 30.09.2019 + 6 місяців). В свою чергу, максимальний строк закінчення будівництва по договору від 22.03.2019 є 30.06.2020 (останній день четвертого кварталу 2019 року це 31.12.2019 + 6 місяців).

Утім, як правильно вказує представник відповідача, ОСОБА_1 29.07.2023 підписала акт прийому-передачі майнових прав на нежитлове приміщення, у якому зазначено, що сторони свідчать, що вони не мають жодних претензій одна до одної за взаємними зобов`язаннями, вважають їх належним чином і в повному обсязі виконаними.

При підписані акту позивачка не відзначила жодних застережень, зокрема щодо претензій виконання зобов`язання не в строк передбачений договорами.

При цьому, зазначення представника позивача про те, що акт стосується прийняття майнових прав на нежитлові приміщення та не мають відношення до порушення відповідачем умов договору та права позивача на стягнення штрафних санкцій, є безпідставними, адже в акті конкретно зазначено про відсутність будь-яких претензій у сторін одна до одної, стягнення штрафу за невиконання зобов`язань у строк також є претензію про відсутність якої засвідчила ОСОБА_1 підписавши акт прийому-передачі 29.07.2023.

Крім того, суд звертає увагу на те, що пункти договору про виплату штрафу передбачають необхідність пайовика звернутися до товариства з письмовою вимогою про сплату штрафу, однак наявність такої письмової вимоги направленої позивачем відповідачу не підтверджується матеріалами справи.

Пунктом 8.2 Договорів асоційованого членства в споживчому товаристві визначено, що досудове врегулювання спорів є обов`язковим до сторін цього договору.

При тому, доказів досудового врегулювання питань оплати штрафу на несвоєчасне будівництво, позивачем не представлено.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України).

За допомогою неустойки (штрафу, пені) допускається забезпечувати виконання значної кількості зобов`язань. Зокрема, неустойка може забезпечувати виконання: договірних зобов`язань, що традиційно для цивільного обороту, оскільки в більшості випадків саме в договорі його сторони встановлюють неустойку (штраф або пеню). Причому це може відбуватися як під час укладення договору для забезпечення виконання зобов`язання, так і після, але до виконання тих зобов`язань, які виникли на його підставі.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України).

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (абзац перший частини другої статті 551 ЦК України).

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом (частина друга статті 551 ЦК України).

Умовами укладених між сторонами договорів передбачено, зокрема, такі наслідки порушення зобов`язання продавцем як сплата штрафу. При тому розмір штрафу встановлений у залежності від розміру невиконаного зобов`язання. Відповідач мав зобов`язання перед позивачем не обраховане у грошовому виразі.

Тому, суд дійшов висновку про те, що відповідач порушив умови договорів в частинах строків виконання будівництва, однак ОСОБА_1 при підписанні актів прийому-передачі висловилася про відсутність претензій до відповідача. Через 1 рік та 1 місяць ОСОБА_1 , не надавши доказів звернення до відповідача з метою врегулювання спору в досудовому порядку, звернулася до суду з цим позовом.

Суд погоджується з твердженням представника відповідача про те, що така поведінка ОСОБА_1 є суперечливою.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. У схожій правовій ситуації Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 по своїй суті застосовано доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18).

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

ОСОБА_1 в липні 2022 року підписала акт, яким погодилася з відсутністю претензій до ТОВ «Сузір`я Будова», однак в серпні 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом про сплату штрафу на виконання зобов`язань не у строк, визначений договорами. При тому, будь-яких доказів наявності таких претензій щодо необхідності сплати відповідачем штрафу з часу прострочення виконання зобов`язань адресованих відповідачу, до суду не представлено, тобто з кінцевих дат строк завершення будівництва і аж до серпня 2023 року ОСОБА_1 не заявляла жодних претензій до відповідача. Тому, подання цього позову суперечить попередній поведінці ОСОБА_1 .

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Отже, суд дійшов висновку, що незважаючи на пропущення ТОВ «Сузір`я Будова» строку завершення будівництва, позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Як вказує Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 509/3589/16-ц (провадження № 61-16895св18) сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави.

У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення, строки позовної давності не застосовуються.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) до Споживчого товариства «Сузір`я Будова» (код , м. Одеса, вул. Осипова, 25) про стягнення штрафу за Договором про асоційоване членство залишити без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 10 грудня 2024 року.

Суддя: В.Я. Бондар