У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2024 Справа №607/26557/24 Провадження №2-з/607/109/2024

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Герчаківська О. Я., ознайомившись із заявою представника позивача акціонерного товариства «КОМІНБАНК» Нестерова Едуарда Геннадійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою акціонерного товариства «КОМІНБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «БМБУД» про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

Представник акціонерного товариства «КОМІНБАНК» Нестеров Е. Г. звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «БМБУД» про стягнення заборгованості, у якій просить стягнути із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «КОМІНБАНК» заборгованість за Кредитним договором № 201/21 від 23 листопада 2021 року в розмірі 3 923 697,85 грн.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 грудня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/26557/24 за позовом акціонерного товариства «КОМІНБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «БМБУД» про стягнення заборгованості.

Одночасно з позовною заявою представник акціонерного товариства «КОМІНБАНК» Нестеров Е. Г. подав заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно, що належать:

-ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , які знаходяться на всіх рахунках ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у межах суми позову 3 923 697,85 грн. (три мільйони дев`ятсот двадцять три тисячі шістсот дев`яносто сім гривень 85 копійок);

-ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , які знаходяться на всіх рахунках ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , у межах суми позову 3 923 697,85 грн. (три мільйони дев`ятсот двадцять три тисячі шістсот дев`яносто сім гривень 85 копійок).

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що представник акціонерного товариства «КОМІНБАНК» звернувся, через систему «Електронний суд», до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «БМБУД» про стягнення заборгованості. У зв`язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «БМБУД» взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором № 201/21 від 23 листопада 2021 року (зі змінами та доповненнями до нього), який забезпечено порукою ОСОБА_1 згідно Договору поруки № 201/21- П-1 від 23 листопада 2021 року, та порукою ОСОБА_2 згідно Договору поруки № 201/21-П-3 від 29 листопада 2021 року. відтак, просить стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь акціонерного товариства «КОМІНБАНК» заборгованість за Кредитним договором № 201/21 від 23 листопада 2021 року в розмірі 3 923 697,85 грн, яка складається з: - сума простроченої заборгованості за кредитом 3 585 403,53 грн; - сума простроченої заборгованості за процентами за кредитом 338 294,32 грн. Предметом позову у цій справі є стягнення з відповідачів як поручителів третьої особи на користь позивача заборгованості в розмірі 3 923 697,85 грн.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні, у випадку задоволення позову. Обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачів, оскільки арештоване майно фактично перебуватиме у володінні власника, обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Щодо зустрічного забезпечення, то представник заявника покликається на те, що у ньому немає необхідності, оскільки даний вид забезпечення позову унеможливить намагання відповідачів відчужити майно до розгляду справи по суті.

Розгляд заяви здійснено судом у строки, визначені ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає вимогам ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд доходить до таких висновків.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будьякій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В силу ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріальноправових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільнопроцесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Пункт 6 вказаної Постанови містить роз`яснення про те, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 у справі № 753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 910/9498/19, від 17 вересня 2020 року у справі № 910/72/20, від 15 січня 2021 року у справі № 914/1939/20, від 16 лютого 2021 року у справі № 910/16866/20, від 15 квітня 2021 року у справі № 910/16370/20, від 24 червня 2022 року у справі № 904/3783/21, від 26 вересня 2022 року у справі № 911/3208/21).

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 травня 2019 року у справі № 487/7097/18 та від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна чи розміром грошових коштів, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Відтак, проаналізувавши матеріали справи та доводи заяви про забезпечення позову, враховуючи те, що між сторонами виник спір щодо стягнення коштів, пов`язаний із невиконанням договірних зобов`язань, забезпечених поруою, суд доходить до висновку про наявність підстав для накладення арешту на грошові кошти в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та майно, що належить відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , кожному окремо, в межах суми, яка заявлена позивачем до стягнення 3 923 697,85 грн, до вирішення спору по суті, оскільки невжиття саме такого заходу забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся з позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення заяви про забезпечення позову, суд дотримується принципів співмірності та пропорційності застосування заходів забезпечення позову, які полягають в дотриманні балансу вимог позивача з можливими негативними наслідками для відповідачів.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі № 910/4669/21).

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 149153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А :

Заяву представника позивача акціонерного товариства «КОМІНБАНК» Нестерова Едуарда Геннадійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою акціонерного товариства «КОМІНБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «БМБУД» про стягнення заборгованості задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та майно, які належать ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), у межах суми позову 3 923 697,85 грн. (три мільйони дев`ятсот двадцять три тисячі шістсот дев`яносто сім гривень 85 копійок).

Накласти арешт на грошові кошти в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та майно, які належать ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 ), у межах суми позову 3 923 697,85 грн. (три мільйони дев`ятсот двадцять три тисячі шістсот дев`яносто сім гривень 85 копійок).

Копію ухвали про забезпечення позову надіслати учасникам справи, Тернопільському відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Острозького, 14, м. Тернопіль, 46002), Кременецькому відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Козубського, 4, м. Кременець, 47003), для негайного виконання.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області О. Я. Герчаківська