БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2916/24
Провадження № 2/497/1039/24
УХвала

про залишення позовної заяви без руху

10.12.24 року м.Болград

Суддя Болградського районного суду Одеської області Кодінцева С.В., вивчивши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким:

стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь аліменти на утримання дітей:

повнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 3 000 гривень до закінчення навчання в університеті, або до досягнення 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

повнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 3 000 гривень до закінчення навчання в університеті, або до досягнення 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дослідивши подану позовну заяву від 09.12.2024 про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання та додані до неї матеріали, суд дійшов наступних висновків.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статтям 175, 177 ЦПК України.

Так, згідно ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити окрім інших вимог, в тому числі п.5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч.2 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 83 ЦПК України).

Так, згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

З аналізу вказаних норм вбачається, що законодавець встановлює обов`язок батька/матері утримувати дитину до досягнення нею повноліття незалежно від наявності у них матеріальної можливості надавати таку допомогу. Після досягнення дитиною повноліття - лише якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Обов`язок по утриманню повнолітніх дочки або сина, які продовжують навчання, не є продовженням обов`язку по утриманню дитини до вісімнадцяти років. Це два самостійні обов`язки, які закріплені в різних главах Сімейного кодексу України.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.04.2021 року по справі 308/4214/18.

Отже, суд констатує, що обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Так, у позовній заяві позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, може працювати та отримувати дохід, та має можливість сплачувати аліменти так як сплачував їх і раніше до досягнення дітьми 18 років.

Натомість, позивачем не викладено обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги та не зазначено про докази щодо наявності у відповідача можливості сплачувати аліменти на повнолітніх дітей.

Зокрема, позивачем у позовній заяві не зазначено про майновий стан відповідача, не зазначено про місце роботи відповідача, служби тощо, також не зазначено існуючих або можливих джерел доходів відповідача та їх розміри (що випливає з положень ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України).

Натомість, позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з даним позовом, жодним чином не зазначила та не надала належних доказів про розмір доходів, майновий стан її як матері, на утриманні якої перебувають діти.

Поряд з цим, позивач ОСОБА_1 , подаючи до суду позов про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на період навчання дітей не надала належних доказів, що підтверджують вказані обставини, зокрема, у матеріалах позовної заяви з додатками відсутні:

-довідки про навчання дітей в оригіналі станом на дату звернення до суду з перекладами, засвідченими належним чином на українську мову;

- договори /контракти про навчання дітей:

- довідки про місце реєстрації дітей:

- докази того що діти перебувають на утримані матері тощо.

Суд також звертає увагу позивача, що до матеріалів даної позовної заяви додані письмові докази, засвідчені з порушенням положень, передбачених Національним стандартом України «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163:2020» та норм ст. 95 ЦПК України, а саме до позовної заяви в якості доказу позивачем додано: «справка, о том что дети действительно прописаны и проживают с матерью по адресу: АДРЕСА_1 » яка викладена іноземною мовою, що в свою чергу унеможливлює дослідження її змісту під час розгляду справи судом, адже позивач в позовній заяві вказує, що він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Ще як доказ додана «справка також іноземною мовою про навчання дитини де сума контракту за навчання ОСОБА_5 складає 9 тисяч 100 сто лей», однак аліменти в позовній заяві на навчання дітей заявлені в гривнях.

А тому, суд звертає увагу позивача на те, що подаючи до суду документи без перекладу на мову, зрозумілу для суду, суд позбавлений можливості дослідити їх зміст під час судового розгляду, оскільки мовою судочинства є українська, адже докази мають бути належними, достовірними та достатніми

З огляду на зазначене, позивачу необхідно перекласти на державну (українську) мову вищезазначені докази, засвідчити їх належним чином та подати до суду, відповідно до кількості учасників судового процесу, як це передбачено ч.1 ст.177 ЦПК України, а також надати належним чином завірені документів, зазначені судом у відповідній ухвалі.

Таким чином, зазначені вище судом обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху та надання позивачу терміну для усунення виявлених недоліків позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 89, 95,174-175, 177, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітніх дітей - залишити без руху.

Запропонувати позивачу усунути недоліки у строк не пізніше 10 днів з дня отримання копії ухвали, надавши належно оформлену позовну заяву, та усі необхідні документи.

У разі невиконання вказаних вимог позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: _____________ С.В.Кодінцева