ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Гапонюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

30.01.2024 року позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Подружнє життя з відповідачем не склалося, через різні характери та погляди на життя. На даний час шлюб існує лише юридично. Спільне господарство не ведуть, примирення не можливо.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 01.02.2024 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 10.04.2024 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передано за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2024 року, справа передана до провадження судді Соловей Г.В.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2024 року прийнято до розгляду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялись вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.

В судове засідання відповідач не з`явилася, через канцелярію суду подав заяву в якій в задоволенні позову просила відмовити, з тих підстав, що шлюб між нею та позивачем розірвано ще у 2014 році. Справу просила розглянути в її відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Матеріалами справи встановлено, що 29.11.1997 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб Виконкомом Серебрянської сільської ради Артемівського району Донецької області, актовий запис № 08. Як вказує представник позивача в позовній заяві, на даний час позивач та відповідач шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення між ними не можливо.

Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Як вбачається з фотокопії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Попаснянського районного управління юстиції у Луганській області, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано 27 червня 2014 року, про що складено відповідний актовий запис № 12,

Згідно з вимогами ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом.

Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК).

Враховуючи, що шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано у 2014 році, про що видано відповідне свідоцтво про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 4,11,12,13,76-81,89,141,263,265,268 ЦПК України, на підставі ст. 56,110,112,113 Сімейного Кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент.номер НОМЕР_2 , прож.: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож.: АДРЕСА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Г.В. Соловей