Провадження № 2/641/1377/2024 Справа № 641/1525/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року Комінтернівський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Курганникової О.А.,

за участю секретаря судових засідань Ареп`євої О.В.,

розглянувши у відкритому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м.Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Гриценко Ольги Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя -

встановив:

Адвокат Гриценко Ольга Вікторівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна, а саме про : визнання права власності за позивачем частини квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони з 17.04.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.10.2023 року розірвано. Перебуваючи у шлюбі сторонами на спільні кошти придбана квартира АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за відповідачем. Згідно звіту про оцінку майна вартість спірної квартири становить 902 500 грн.

Ухвалою судді від 18 березня 2024 року позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі , справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання представник позивача з`явилась, в подальшому надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала.

Відповідач у судове засідання з`явився, в подальшому до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст.12, ч. 1 та ч. 2 ст.13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено , що сторони з 17 квітня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі , який відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2023 року розірвано.

Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до договору купівлі- продажу від 27.07.2012 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А за р. №4470, відповідачем ОСОБА_2 придбана квартира АДРЕСА_1 , тобто в період шлюбу.

Згідно звіту про оцінку майна виконаного ТОВ «КОНСУЛАТ 2020» станом на 09 жовтня 2023 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 складає 902 500,00 грн.

Згідно з ч. 1ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними.

Частинами 1,2ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто Використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином , враховуючи визнання відповідачем позовних вимог та те, що суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності відступу від засад рівності часток подружжя, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наявних у справі письмових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання цього позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 4512,50 грн.

Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач позовні вимоги визнав, суд на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору сплаченого за подання цього позову, тобто 2256, 25 грн, тоді як решта судового збору у сумі 2256, 25 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючисьст.ст.10-13,76-81,89,141,264-265, ЦПК України,

вирішив:

Позовні вимоги адвоката Гриценко Ольги Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя -задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ У ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ (адреса: Україна, 61166, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ БАКУЛІНА, будинок 18, ) повернути ОСОБА_1 , з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого за квитанцією №0.0..1 від 22 грудня 2023 року на суму 4512,50 грн, тобто у розмірі 2256 ( дві тисячі двісті п`ятдесят) гривні 25 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 2256 ( дві тисячі двісті п`ятдесят) гривні 25 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі :

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Гриценко Ольга Вікторівна, діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 6992/10 від 19.10.2018

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя: О. А. Курганникова