Єдиний унікальний номер справи 235/3239/23
Номер провадження 2/235/285/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2024 року м.Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Юриної К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебував у трудових відносинах, працюючи на ТОВ «Краснолиманське» з 04.04.2018 року по 17.12.2020 року.

Звільнений згідно ч.1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, наказ №351к від 17.12.2020 року. При звільненні розрахунок з позивачем не був проведений.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2023 року стягнуто з відповідача заборгованість з заробітної плати в розмірі 61642,37 гривень.

28.11.2023 року через ВДВС відповідач здійснив повний розрахунок.

Загальний період затримки розрахунку при звільненні склав з 18.12.2020 року по 17.11.2023 року включно. Середній заробіток складає 297746,88 гривень.

Відомості про середньоденну заробітну плату відповідач не надав.

З урахуванням вимог розумності та співмірності, позивач зменшує розмір середнього заробітку до 100000 гривень.

Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на його користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 100000 гривень.

Ухвалою суду від 11.12.2023 відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання, про що повідомлені сторони.

Представник відповідача у відзиві на позов зазначив, що відповідач заявлені позовні вимоги не визнає.

ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське» з 04.04.2018р. по 17.12.2020 р. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ від 19.06.2023 р. справа 204/5948/23 на користь ОСОБА_1 стягнуто заробітну плату в розмірі 61642,37 гривень.

В день звільнення позивач не працював, з вимогою про розрахунок не звертався.

Звернення працівника до суду з позовом про стягнення сум, які належать йому до виплати від підприємства, установи, організації станом на день звільнення, слід вважати пред`явленням вимоги про розрахунок, яка передбачена статтею 116 КЗпП України (якщо така вимога раніше не пред`являлась). У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі ст. 117 КЗпП України наступає після звернення звільненого працівника до суду та невиплати після пред`явлення вимоги роботодавцем усіх сум, які йому належать. Час затримки розрахунку при звільненні Позивача починається з моменту коли Відповідачеві стало відомо про вимогу Позивача: отримання Відповідачем Позовної заяви та Ухвали про відкриття провадження у справі від 24.04.2023 р. № 204/5948/23, отримано Відповідачем 27.04.2023 р. в системі «Електронний суд».

Позивач звернувся з даним позовом про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку лише 04.12.2023 року. Законом України №2352-ІХ IX (набрав чинність 19.07.2022 року) внесені зміни, зокрема, у частину першу статті 117 КЗпП України, яку викладено в такій редакції: «У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.».

Таким чином, обов`язок роботодавця виплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку передбачався включно до дня, що передує дню набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», а починаючи з 19 липня 2022 року період, за який з роботодавця може бути стягнутий середній заробіток за час затримки розрахунку, обмежений строком у шість місяців.

Оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом 04 грудня 2023 року, тобто вже після набрання законної сили Законом України №2352-ІХ, то представник відповідача приходить до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не більш як за 6 місяців.

З огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності. Суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України, враховуючи розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

З урахуванням викладеного просить суд при вирішенні даної справи застосувати принцип розумної співмірності та пропорційності, як то наголошують численні постанови Верховного суду України.

Просить суд застосувати до позовних вимог шість місяців та принцип розумної співмірності та пропорційності при визначенні суми середнього заробітку.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, у відзиві на позов зазначив про неможливість прибуття до суду та просить проводити розгляд справи без участі представника відповідача.

Позивач у позові зазначив, що просить розгляд справи здійснювати без його участі.

Відповідно до частини 3 статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки .

Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 у період з 04.04.2018 року по 17.12.2020 року працював у ТОВ «Краснолиманське».

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2023 року з ТОВ «Краснолиманське» на користь позивача стягнуто заробітну плату у розмірі 61642,37 гривень.

Остаточний розрахунок з позивачем проведений 28.11.2023 року.

Відповідно до довідки від 22.12.2023 року середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 склала 972,89 гривень.

В день звільнення 17.12.2020 року ОСОБА_1 не працював, перебував у одноденній відпустці.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

У відзиві на позов представник відповідача зазначає, що вимогу про розрахунок у вигляді позовної заяви відповідач отримав 27.04.2023 року в системі «Електронний суд».

Таким чином, період затримки розрахунку при звільненні становить з 28.04.2023 року (наступний день після отримання відповідачем вимоги) по 28.11.2023 року (проведення остаточного розрахунку), з урахуванням обмеження, що встановлено у статті 117 КЗпП України.

Згідно із ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців (в редакції Закону України від 01.07.2022 року, набрала чинності 19.07.2022 року).

Відшкодування, передбачене ст.117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Оскільки підприємство в день звільнення з позивачем не розрахувалося, воно має відповідати перед позивачем згідно із ст.117 КЗпП України.

З урахуванням розрахункового періоду кількість робочих днів з 28.04.2023 р. до 28.10.2023 року становить 132. Середньоденна заробітна плата 972,89 гривень. Таким чином сума середнього заробітку позивача за затримку розрахунку при звільненні за період з становить 132*972,89= 128421,48 гривень.

З огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст.117 КЗпП України, враховуючи розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, від 18.03.2020 у справі № 711/4010/13-ц, від 13.05.2020 у справі № 810/451/17, від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17.

Беручи до уваги розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, а саме 61642,37 грн, яка вказана відповідачем після утримання обов`язкових податків і зборів, період затримки виплати такої заборгованості (три роки), граничний шестимісячний період для стягнення середнього заробітку за час затримки, суд вважає справедливим, пропорційним та таким, що відповідатиме обставинам справи, визначення розміру відповідальності відповідача в сумі 80000 грн 00 коп., яка і підлягає відшкодуванню з роботодавця. Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих його втрат, які розумно можна було би передбачити.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 858,88 гривень, який підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81,141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 47, 116 КЗпП України суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок з утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, а також відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ТОВ «Краснолиманське», , місцезнаходження: м. Родинське, вулиця Перемоги, 9.

Повний текст рішення виготовлено 10 січня 2024 року.

Суддя Хмельова С.М.