Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/7963/23
Провадження № 2/644/715/24
РІШЕННЯ

іменем України

31.05.2024 Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в особі головуючого судді Шевченка С.В., за участю секретаря Кузьміної Ю.С., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

учасники судового розгляду: позивач ОСОБА_1

у с т а н о в и в :

17 жовтня 2023 року ОСОБА_1 подав позов, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дитини у розмірі частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в обґрунтування чого посилається на те, що з 2018 року дитина проживає разом з ним, повністю знаходиться на його утриманні та вихованні. Він піклується про дитину, забезпечує її усім необхідним для повноцінного фізичного і духовного розвитку, навчання, виховання, а відповідачка проживає окремо у іншому місті, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, свідомо нехтує своїми обов`язками, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує дитині необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти та життєвого досвіду.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2023 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 04 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та надав пояснення, згідно з якими з січня 2011 року по листопад 2012 року сторони проживали однією сім`єю. ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася дитина ОСОБА_3 . З 2018 року дитина проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , повністю знаходиться на його утриманні, а відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, інтересами дитини не цікавиться, від виконання батьківських обов`язків ухиляється. Позивач піклується про дитину, забезпечує її усім необхідним для повноцінного фізичного і духовного розвитку, навчання, виховання. Відповідачка ОСОБА_2 проживає в м. Києві, перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, нехтує своїми обов`язками по вихованню дитини, не забезпечує дитині необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до дитини та не створює умов для отримання дитиною освіти.

Відповідачка в судове засідання не прибула, про дату час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала заяву, в якій повідомила, що позов визнає, з 2018 року не проживає з позивачем, спільного бюджету не має, проживає з іншим чоловіком, не виконує батьківських обов`язків по вихованню доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згодна на позбавлення її батьківських прав відносно дитини.

Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судові засіданні, призначені на 19.01.2024 року, 04.03.2024 року, 22.03.2024 року, 16.04.2024 року, 23.05.2024 року та 31.05.2024 року не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчать рекомендоване повідомлення про вручення 18.12.2023 року поштового відправлення з копією ухвали про відкриття провадження в справі, копією позовної заяви з додатками та судовою повісткою, а також довідки про доставку електронних документів до електронного кабінету ухвали та судових повісток, причину неявки суду не повідомив, висновок про доцільність позбавлення батьківських прав суду не надав незважаючи на направлений судом лист про такий обов`язок третьої особи.

У зв`язку з ненаданням Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, суд, зважаючи на те, що такий висновок носить для суду виключно рекомендаційний характер, ухвалює рішення за наявними у справі доказами.

Вислухавши позивача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що з січня 2011 року по листопад 2012 року сторони проживали однією сім`єю і від спільного життя мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2018 року дитина проживає разом з батьком, повністю знаходиться на його утриманні, а відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, інтересами дитини не цікавиться, від виконання батьківських обов`язків ухиляється, проживає в м. Києві, перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, нехтує своїми обов`язками по вихованню дитини, не забезпечує дитині необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до дитини та не створює умов для отримання дитиною освіти.

Вказані обставини визнані відповідачкою у власноруч складеній заяві, і, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

Тим не менш, наведені вище обставини, зокрема й визнаний відповідачкою факт її ухилення від виконання батьківських обов`язків, підтверджується доказами, які були досліджені та проаналізовані судом в судовому засіданні, а саме:

-копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , згідно з якою її батьком є ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_2 ;

-копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , з якої вбачається, що ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком ОСОБА_4 ;

-копією довідки Управління соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 22.04.2022 року, з якої вбачається, що місце проживання/перебування ОСОБА_2 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ;

-копією декларації КНП «Міська дитяча поліклініка № 15» Харківської міської ради № 0001-М93А-7ХА0, з якої вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває під наглядом лікаря-педіатра, а її законним представником, з яким підписано декларацію, є батько ОСОБА_1 ;

-копією нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 від 15.02.2024 року, в якій вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повністю визнає заявлені ОСОБА_1 вимоги, не заперечує проти ухвалення рішення про задоволення позову в повному обсязі, наслідки визнання позову розуміє та просить слухати справу за її відсутності;

-власноруч складеними дитиною ОСОБА_3 письмовими поясненнями, з яких встановлено, що останні 6 років матір з нею не спілкується, не відвідує, її вихованням займається батько;

-показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які повідомили, що є сусідами ОСОБА_1 З ним постійно проживає його донька ОСОБА_3 . Батько дитини виховує доньку самостійно, піклується про неї, а мати дитини разом з ними не проживає тривалий час та не відвідує дочку.

В силу статті 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту - Конвенція) є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).

У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення цього пункту свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 посилався на те, що відповідачка з 2018 року фактично ухиляється від виховання доньки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зазначає, що відповідачка тривалий час проживає на території іншого міста, перебуває в зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком та має іншу сім`ю, внаслідок чого жодного інтересу до дитини не виявляє.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

У постановах Верховного Суду від 20.10.2020 року у справі №333/1013/17 та від 14.02.2019 у справі №377/128/18 міститься висновок відносно того, що суд зобов`язаний надати можливість дитині висловити свою думку при вирішенні питань, які її стосуються, і приділяти цій думці належну увагу.

Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів які стосуються її життя, зазначено, зокрема, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2020 року у справі «Савіни проти України».

Таким чином, практична реалізація принципу «забезпечення якнайкращих інтересів дитини» вимагає в тому числі, і з`ясування судами думки дитини під час вирішення спорів, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Враховуючи, що указом Президента України від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан і територія м. Харкова перебуває під постійними обстрілами, суд бере до уваги письмові пояснення дитини ОСОБА_3 щодо ставлення її матері до спілкування з нею та участі в її вихованні, в яких вона зазначає, що її вихованням займається виключно батько, матір з ними не проживає і не приймає жодної участі у її житті впродовж останніх шести років.

На підставі наведених вище доказів, суд доходить висновку про доведеність того, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, так як свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а саме: не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. При цьому судом не встановлено об`єктивних перешкод для реалізації відповідачкою своїх батьківських обов`язків.

Встановлені та наведені вище обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя, та відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.

Враховуючи конкретні обставини справи, інтереси дитини, а також те, що відповідачка тривалий час не виконує свої батьківські обов`язки та відсутні підстави вважати, що вона змінить ставлення до виховання дитини, суд дійшов висновку про застосування до відповідачки крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення її батьківських прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, з відповідачки підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Частиною 1 статті 142 ЦПК України перебачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі ст. ст. 141, 142 ЦПК України, враховуючи, що відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а на відповідачку покладає судові витрати зі сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів станом на 2023 рік.

Керуючись 10, 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.10.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складений 10.06.2024.

Суддя С.В. Шевченко