Номер провадження: 22-ц/813/1284/24
Справа № 495/9449/22
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю.В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Сегеди С.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою адвоката Жмурко Світлани Леонідівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 березня 2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 від усіх видів доходу,

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 та просила суд розірвати шлюб, укладений між ними 12 травня 2017 року та зареєстрований Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, та стягнути аліменти на утримання їх спільних неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що на момент подання позовної заяви, сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, відповідачем було особисто прийнято рішення щодо розірвання шлюбу. До того ж, вказувала, що діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її повному утриманні, батько - ОСОБА_1 , не бере жодної участі у житті дітей та дружини (а. с. 1-11).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 від усіх видів доходу, задоволено у повному обсязі. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а також стягнуто на користь держави судовий збір за подання позовної заяви (а.с. 53-55).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Жмурко Світлана Леонідівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким шлюб між сторонами розірвати стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, у розмірі 15000 грн, щомісячно з дати набрання рішенням суду законної сили та до повноліття дітей. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не було повно і всебічно досліджено всіх обставин справи, що призвело до невірних висновків суду, оскільки суд першої інстанції при ухвалені рішення вказував, що участь батька в утриманні дітей є недостатньою має періодичний характер, що в свою чергу, не відповідає дійсності, адже відповідачем при подачі відзиву на позовну заяву було додано квитанції, що підтверджують факт матеріального утримання ОСОБА_1 дітей, протягом 2022 року, тобто у період коли сторони припинили спільне проживання. Окрім того, апелянт вказує, що утримання дітей є обов`язком обох батьків, проте позивачем не було надано жодних підтверджень тому, що вона має джерело доходу. При цьому, при ухваленні рішення по суті даної справи суд першої інстанції не надав правової оцінки матеріальному стану відповідача, оскільки останній перебуває на службі в Збройних Силах України та має нестабільний дохід, окрім того під час несення служби ОСОБА_1 отримав поранення, в результаті чого втратив 25% працездатності (а. с. 56-64).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 квітня 2023 року вказана апеляційна скарга була розподілена колегії суддів під головуванням судді Кутурланової О.В. (а.с. 65).

17 квітня 2023 року ухвалою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу залишено без руху, у зв`язку із необхідністю, зокрема, уточнити предмет оскарження (а.с. 66-66 зворот).

20 квітня 2023 року представник апелянта направила клопотання про усунення недоліків, до якої долучила нову редакцію апеляційної скарги, у вимогах якої просила змінити рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 березня 2023 року в частині розміру аліментів, а саме в частині способу стягнення аліментів, та стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дітей аліменти у розмірі 15000 грн (а.с. 74-78).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження (а. с. 79-80).

На підставі рішення Вищої ради правосуддя №567/0/15-23 від 30 травня 2023 року (зі змінами відповідно до рішення №572/0/15-23 від 31 травня 2023 року), з урахуванням п. 3.9. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28 грудня 2018 року, достроково закінчено відрядження суддів Херсонського апеляційного суду до Одеського апеляційного суду.

У зв`язку з цим, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 червня 2023 року цивільну справу було розподілено колегії суддів: головуючого судді - Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Сегеди С.М. (а.с. 89-89 зворот).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 червня 2023 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду (а.с. 90-91).

У судове засідання 06 червня 2024 року учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Так, оскаржуване рішення переглядається лише в частині вимог щодо стягнення аліментів.

Приймаючи оскаржуване рішення в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що участь відповідача як батька в утриманні дітей є недостатньою та має періодичній характер. А тому, з урахуванням того, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку, суд першої інстанції задовольнив вимоги позивача та стягнув аліменти на утримання трьох дітей з відповідача у розмірі 1/2 частини від всіх його видів заробітку (доходу) із визначенням подальшої частки на утримання дітей при досягненні кожним із них повноліття (а.с. 54).

Апеляційний суд, частково задовольняючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.

За обставинами даної справи сторони є батьками трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8-10).

Згідно з довідкою Шабівської сільської ради №06.1-09/06-1.10523 від 14 листопада 2022 року діти проживають разом із матір`ю та знаходяться на її утриманні (а.с. 4).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 в частині вимог щодо стягнення аліментів обґрунтовувала їх тим, що відповідач з моменту фактичного припинення шлюбних відносин не бере участі в вихованні та утриманні дітей, внаслідок чого позивач несе великі витрати із забезпечення дітей самостійно (а.с. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до положень статей 180 та 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини 2 статті 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Положення частини 1 статті 182 СК України визначають обставини, які враховуються при визначені розміру аліментів. Зокрема стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заперечуючи проти визначеного судом першої інстанції розміру аліментів, апелянт як у відзиві на позовну заяву, так і в апеляційній скарзі вказував на те, що має змогу сплачувати аліменти у розмірі 15000 гривень на трьох дітей. Обґрунтовуючи вказаний розмір аліментів апелянт посилається на свій нерегулярний, мінливий дохід, а також на те, що під час перебування на службі у Збройних Силах України при виконанні бойових завдань він отримав два поранення, у зв`язку з чим втратив 25% працездатності (а.с. 29 зворот, 77 зворот).

Згідно з копією довідки №845 від 25 листопада 2022 року Військової чатсини НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебуває на військово-морській службі по мобілізації в військовій частині НОМЕР_2 Військово-Морських Сил Збройних Сил України з 05 березня 2022 року (а.с. 34 зворот).

Відповідно до копії довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках №057114 від 02 січня 2023 року ступінь втрати працездатності ОСОБА_1 становить 25% (а.с. 38-38 зворот).

Крім того, відповідач до матеріалів справи долучив копії медичних довідок, які свідчать про проходження ним лікування та знаходження на стаціонарі у період з 06 вересня 2022 року по 18 жовтня 2022 року (а.с. 36-37 зворот, 41-41 зворот), а також з 18 жовтня 2022 року по 08 листопада 2022 року (а.с. 43 зворот).

У матеріалах справи також наявні копії квитанції про здійснення грошових переказів апелянтом на картку НОМЕР_3 , на які апелянт посилається для підтвердження доводів щодо матеріального забезпечення дітей (а.с. 35, 39 зворот, 40 зворот, 42 зворот - 43).

Відповідно посилання суду першої інстанції щодо ухилення від виконання обов`язку з утримання дітей є помилковим. Разом з тим, спір між сторонами фактично виник не з приводу ухилення, а щодо обсягу такого утримання.

Крім того, у ході підготовки до розгляду апеляційної скарги ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 жовтня 2023 року з метою перевірки доводів та вимог апеляційної скарги витребувано з Військової частини довідку про доходи молодшого сержанта ОСОБА_1 в період з 24 лютого 2022 року по вересень 2023 року (а.с. 129-131).

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_2 про грошове забезпечення та інші доходи військовослужбовця від 07 грудня 2023 року ОСОБА_1 за період з березня 2022 року по вересень 2023 року отримав дохід, що складається із нарахованого грошового забезпечення та інших нарахувань, у загальному розмірі 1618386,2 грн. Заробітна плата за вказаний період варіювалася від 29037,54 грн до 126060,34 грн (а.с. 165). Тобто, середня заробітна плата за вказаний період (19 місяців) становить 85178,22 грн. Крім того, з даної довідки вбачається, що незважаючи на втрату 25% працездатності, відповідач, після отримання поранень, що пов`язані із виконанням бойових завдань та перебування на стаціонарному лікуванні, продовжував проходити військову службу та отримувати відповідний дохід.

Тому, в контексті встановлених обставин справи, враховуючи матеріали справи, пояснення та процесуальну позицію сторін, факт перебування відповідача на військовій службі та отримання доходу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), оскільки такий спосіб стягнення аліментів (у частині від доходу) забезпечить належний рівень матеріального утримання 3 неповнолітніх дітей сторін, а також у разі зміни доходу платника аліментів не вплине на регулярність сплати аліментів та запобігатиме утворенню заборгованості з їх сплати.

Щодо доводів апелянт про ненадання судом першої інстанції оцінки щодо цільового/нецільового використання позивачем аліментів апеляційний суд роз`яснює відповідачу, що встановлення факту цільового/нецільового витрачання аліментів, що сплачуються на утримання дітей, є предметом доказування при розгляді справ щодо зміни (зменшення чи збільшення) розміру аліментів на утримання дитини та складають інший, відмінний від даної справи, предмет позову, щодо якого вимог не було пред`явлено. Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що питання перевірки цільового використання аліментів здійснюється в порядку ст. 186 СК України органом опіки та піклування.

Так, згідно з ч. 1 ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці.

Окрім статті 186 СК України, контроль за цільовим використанням аліментів на утримання дитини регулюється Порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину (далі - Порядок), затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року № 1713.

Пунктами 2-4 Порядку визначено, що контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюють органи опіки та піклування шляхом проведення інспекційних відвідувань одержувача аліментів. Безпосереднє проведення інспекційного відвідування покладається на службу у справах дітей відповідного органу місцевого самоврядування. Підставою для проведення інспекційного відвідування одержувача аліментів є заява платника аліментів, подана до районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання одержувача аліментів або до відповідної служби у справах дітей.

Щодо доводів апелянта про неврахування судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів стану здоров`я платника аліментів, апеляційний суд зазначає, що обставини погіршення стану здоров`я відповідача хоч і знаходять своє підтвердження у матеріалах справи, однак з наданих стороною відповідача доказів неможливо встановити чи поніс та/або несе відповідач витрати на своє лікування та в якому саме розмірі і чи впливають суттєво такі витрати на дохід платника аліментів. Тому, у разі наявності підтверджень здійснення витрат на лікування, які, як наслідок, впливають на зміну (погіршення) матеріального стану платника аліментів, останній не позбавлений права на звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України.

Таким чином, з огляду на викладене, апеляційний суд, погоджуючись із висновками суду першої інстанції, вважає за потрібне на підставі ст. 376 ЦПК України доповнити оскаржуване рішення в частині мотивування, в іншій частині залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Жмурко Світлани Леонідівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 березня 2023 року - доповнити в частині мотивування. В іншій частині рішення - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда