справа № 1309/9120/12
УХВАЛА

07 червня 2024 року суддя Залізничного районного суду м.Львова Палюх Н.М., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державних виконавців Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

встановив:

06.06.2024 через систему «Електронний суд» Залізничним районним судом м. Львова зареєстровано скаргу ОСОБА_2 , державний виконавець Начальник Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Люклян Олег Петрович, державний виконавець Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів Мельник Юрій Романович, державний виконавець Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів Бутрак Андрій Степанович, у якій просить суд: 1) визнати дії/бездіяльність державних виконавців Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів Мельника Ю.Р. та Бутрака А.С. у справі №1309/9120/12, - оскільки заходи примусового виконання у межах ВП № 70201785 проведені не у відповідності до основних засад здійснення виконавчого провадження, без уваги на імперативні обов`язки, що передбачені п.п.1,3 ч. 2 ст. 18 в дотримання вимог ч.1,2 ст. 64-1 Закону України №1404-VIII «Про виконавче провадження»; без врахування вимог постанови Верховного Суду від 08 березня 2023 у справі №1309/9120/12 (пров. №61-4339 св 22) щодо обов`язку розробки комплексної стратегії примусового виконання судового рішення, що не відповідає повноті справи даних правовідносин; 2) визнати дії/бездіяльність державних виконавців Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (інших посадових осіб) оскільки до проведення виконавчих дій з метою забезпечення відновлення порушених прав Стягувача та виконання рішення суду про контакт батька з дитиною в межах ВП №70201785, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не долучається, доречних програм чи інших релевантних заходів щодо організації примусового виконання, у тому числі цільової підтримки дітей, які проявляють ознаки відчуження одного з батьків не вживає; комплексну стратегію примусового виконання, згідно з постановою Верховного Суду від 08 березня 2023 у справі № 1309/9120/12 (пров. №61-4339 св 22), - не розробляє, що не відповідає повноті завдання органів державної виконавчої служби; 3) зобов`язати державних виконавців Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (інших посадових осіб) вчиняти всі необхідні дії щодо організації примусового виконання рішення у справі №1309/9120/12 у тому числі цільової підтримки дітей, які проявляють ознаки відчуження одного з батьків, - неупереджено, ефективно, своєчасно і вповноті; 4) застосувати окрему ухвалу в порядку ст.262 ЦПК України, так як попередня окрема ухвала Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі №1309/9120/12 та принципи «розумної обачності», «легітимних очікувань» та «належного урядування» на державних виконавців враження не справляють.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Як убачається з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб Державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України і ГПКУ країни, та містити відомості, перелічені в пунктах 3-5 ч.3 ст. 85 Закону N606-XIV. У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК України і ГПК України, якими врегульовано аналогічні питання.

Оскільки розділом VIІ та ст. 448 ЦПК України не визначені конкретні вимоги до форми та змісту скарги, то слід застосовувати аналогію закону на підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України.

Зважаючи на це, якщо скарга за формою та змістом не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, то до такої застосовуються положення ст. 185 ЦПК України. Зазначена скарга підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач та боржник.

Із змісту ст. 450 ЦПК України вбачається, що скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Відтак, ОСОБА_1 слід вірно вказати коло осіб, які беруть участь у розгляді скарги, так як учасниками скарги є стягувач, боржник, державний чи приватний виконавець з виконанням вимог ч. 2 ст. 183 ЦПК України.

Крім цього, згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Зі змісту прохальної частини скарги вбачається, що заявник просить визнати дії/бездіяльність державних виконавців, проте не зазначає якими. Тобто, вимоги скарги викладені некоректно, що свідчить про недоліки скарги.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 183 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 185, 259-261, 447, 449, 450 ЦПК України, суд-

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державних виконавців Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без руху.

Надати скаржнику строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк скаргу вважати неподаною та повернути скаржнику зі всіма доданими до неї документами.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя: