Справа № 953/5103/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2024 р. суддя Київського районного суду міста Харкова Шаренко С.Л., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, встановлення факту проживання дітей з батьком та факту відмови від аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, встановлення факту проживання дітей з батьком та факту відмови від аліментів. Звертаючись з позовом до Київського районного суду позивач зазначив, що відповідач ОСОБА_2 мешкає в Лондоні, Велика Британія, а позивач з дітьми проживають в м. Алмати, Республіка Казахстан, оскільки працює там.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вказана справа підлягає направленню до Верховного Суду для вирішення питання щодо визначення підсудності справи, для уникнення можливості скасування рішення на підставі положень ч. 1 ст. 378 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Під терміном "судом, встановленим законом" у практиці Європейського Суду з прав людини розуміється будь-який суд, утворений безпосередньо на підставі закону та який діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції (справи "Coeme та інші проти Бельгії", "Gurov проти Молдови", "Олександр Волков проти України", "DMD Group A.S. проти Словаччини").

Статтею 29 ЦПК України передбачено, що підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Судом з позовної заяви відповідача та долучених до неї додатків встановлено, що на даний час позивач ОСОБА_1 разом з дітьми мешкає в АДРЕСА_1 , а відповідачка ОСОБА_2 мешкає в Лондоні, Велика Британія.

Враховуючи викладене, а також те, що сторони, які є громадянами України, на момент звернення до суду з позовом проживають за межами України, що підтверджується поясненнями в позовній заяві та додатками до неї, а також заявою відповідачки ОСОБА_2 , про неможливість приїжджати в судове засідання, оскільки вона проживає за кордоном, суд вважає, що вказана справа підлягає направленню до Верховного Суду для вирішення питання щодо визначення підсудності справи, для уникнення можливості скасування рішення на підставі положень ч. 1 ст. 378 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 13, 29, 258-261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, встановлення факту проживання дітей з батьком та факту відмови від аліментів направити до Верховного Суду для вирішення питання підсудності в порядку, передбаченому статтею 29 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.Л. Шаренко