Справа № 946/7614/23
Провадження № 2/946/1146/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03 грудня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді: Бальжик О.І.
за участю секретаря: Богдан А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору та визнання права власності,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання за ним права власності. Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що 08.05.2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу 13/25 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований на Бессарабській товарній біржі у журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстровий №48-01 від 08.05.2001 року. Всі умови угоди до її реєстрації на біржі виконані, позивачкою проведений повний розрахунок, а продавцем в свою чергу передано необхідну документацію на зазначену частину будинку, отже, претензій відносно виконання умов договору немає. З моменту укладення договору вона відкрито володіє та користується зазначеною частиною будинку. Про те, що укладений договір потребував нотаріального посвідчення позивачці стало відомо лише тепер. Оскільки договір, на підставі якого вона придбала частину будинку, нотаріально не посвідчений, вона позбавлена можливості розпоряджатися нею.
05.10.2024 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху.
13.10.2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Живора Є.В. надав уточнення позовної заяви.
16.10.2023 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати у загальному позовному провадженні (а.с.25).
24.10.2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Живора Є.В. уточнив позовну заяву, остаточно просив:
(1) визнати дійсним правочин, договір від 08.05.2001 року купівлі- продажу нерухомості, 13/25 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з квартири 3 (загальна площа 59,8 кв.м, три кімнати житлова площа 37,6 кв.м), проведеного на Бессарабській товарній біржі, зареєстрованого на товарній біржі, реєстровий № 48-01 від 08.05.2001 року;
(2) визнати за ОСОБА_1 право власності на 13/25 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з квартири АДРЕСА_2 (загальна площа 59,8 кв.м, три кімнати житлова площа 37,6 кв.м).
Додатково в обґрунтуванням позову зазначив, що 11.06.2024 року відповіддю Ізмаїльського МБТІ на запит суду від 20.05.2024 року (виx. № 946/7614/23/9203/2024) надана інформація за листом Ізмаїльського БТІ від 11.06.2024 року (вих. № 362), згідно якої вбачається, що:
власником 13/25 часток об`єкту нерухомості, квартира АДРЕСА_3 (загальна площа 59,8 кв.м, три кімнати житлова площа 37,6 кв.м) є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, реєстровий № 3848 від 09.11.1998 року (продавець ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 ), посвідчений Одеською товарною біржою, зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі №51-31 від 12.12.1998 року, реєстратор Кац Т.І.;
свідоцтво виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради про право власності на нерухоме майно №73 від 13.06.2017 року, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 (загальна площа 46,4 кв.м, житлова площа 32,6 кв.м) на 53/200 часток майна на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з часткою майна в розмірі 53/400 часток відповідно на кожного;
витяг з Державного реєстру речових прав №92830784 від 25.07.2017 року (номер запису 21553722) на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на ОСОБА_5 , розмір частки 53/400 із посиланням на свідоцтво виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради про право власності на нерухоме майно №73 від 13.06.2017 року;
витяг з Державного реєстру речових прав №92830642 від 25.07.2017 року (номер запису 215538) на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на ОСОБА_5 , розмір частки 53/400 із посиланням на свідоцтво виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради про право власності на нерухоме майно №73 від 13.06.2017 року;
договір купівлі-продажу від 11.07.2019 року квартири АДРЕСА_5 , укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д., реєстр №2448;
витяг з Державного реєстру речових прав №1734953 від 11.07.2019 року на ОСОБА_8 , як власника за договором купівлі-продажу від 11.07.2019 року квартири АДРЕСА_6 .
Таким чином, на думку представника позивача, доказами, доданими до відповіді Ізмаїльського БТІ була підтверджена інформація, яка має відношення до предмету, підстав та змісту позовних вимог, зокрема, відносно конкретно визначеного об`єкту нерухомого майна (за адресою: АДРЕСА_7 , загальною площею 59.8 кв.м, житлова площа 37.6 кв.м), кола ОСОБА_2 , як власниці 13/25 часток об`єкту нерухомості, квартира АДРЕСА_3 (загальна площа 59.8 кв.м, три кімнати житлова площа 37.6 кв.м та ОСОБА_1 , як покупець) та інших доказів на підтвердження факту дійсного укладення правочину, який відповідав волевиявленню сторін.
Ухвалою суду від 16.01.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.
Ухвалою суду від 03.12.2024 року вирішено розглядати справу на підставі наявних у ній даних і доказів (в заочному порядку).
Під час розгляду справи повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України.
Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Позивачка звернулася із заявою про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність. Відповідач причини неявки не повідомив. На адресу суду надійшли повідомлення працівника поштового відділення зв`язку, згідно з якими відповідач відсутній за вказаною адресою.
Дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов такого висновку.
У відповідності до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У судовому засіданні встановлено, що 08.05.2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу 13/25 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований на Бесарабській товарної біржі у журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстровий №48-01 від 08.05.2001 року (надалі Договір) (а.с.8).
Сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору та відбулося повне його виконання: до підписання договору купівлі-продажу відповідач одержав від позивачки грошові кошти в сумі 12 659 гривень.
На час розгляду справи зазначений договір не оскаржений і не скасований.
Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 року передбачено, що положення зазначеного Кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003 року, положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений до вступу в законну силу Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року, і не мають подовжувального характеру, суд при розгляді справи керується положеннями ЦК УРСР 1963 року.
Так, нормами ст.47 ЦК УРСР, діючими на момент укладення договору купівлі - продажу, встановлювалося, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, передбачених законом та недотримання в цих випадках нотаріальної форми угоди, тягне за собою її недійсність, але якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною.
У цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Згідно ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року за №1956-ХІІ (надалі Закон №1956-ХІІ) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Зі змісту ч.2 ст.11 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року за №697-ХІІ, який діяв на час укладення угоди, слідує, що громадянин набуває права власності на майно, одержане внаслідок укладення угод, не заборонених законом.
На час укладення угоди діючим законодавством не була встановлена заборона укладати договори купівлі-продажу квартир на біржі.
Відповідно до п.3 Договору спірний об`єкт нерухомості належав продавцю ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №3848 від 09.11.1998 року, посвідченого старшим експертом ОТБ Кац Т.О. та зареєстрованого Ізмаїльським МБТІ за реєстровим №51-31 (а.с.8).
Відповідно до п.11 Договору на виконання ст.227 ЦК України справжній договір підлягає реєстрації в БТІ (а.с.8 зв.).
Листом комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» за вих.№362 від 11.06.2024 року повідомлено, що відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи КП «Ізмаїльське МЕТІ» на об`єкт нерухомості по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 року власниками зареєстровані:
ОСОБА_2 (13/25 часток) на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, реєстровий № 3848 від 09.11.1998 року, посвідчений Одеською товарною біржою, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі №51-31 від 12.12.1998 року;
Відповідно до листа комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» за вих.№731 від 19.11.2024 року, відповідно до матеріалів реєстраційної справи на об`єкт нерухомості по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 року право власності за ОСОБА_1 не зареєстровано (а.с.92).
З наданої до позовної заяви копії Договору теж не вбачається, що він був зареєстрований в встановленому законом порядку згідно законодавства, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами.
Так, відповідно до ч.2 ст.227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
Відповідно до ст. 15 Закону №1956-ХІІ (що діяв і на момент укладення договору купівлі-продажу), біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню та вважаються укладеними з моменту їх реєстрації на біржі.
Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV (надалі Закон № 1952-IV) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
З положень ч.4 ст.3 Закону № 1952-IV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Як зазначено в пп.1.5, 1.6 Розділу 1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 року №121, яка була чинною на час укладення сторонами відповідного договору купівлі-продажу та яка визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в Україні, державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації. Державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності.
Відповідно до ч.3. ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Статтею 650 ЦК України встановлено, що особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.
Згідно з ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
Згідно положень ч.2 ст.47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України.
З наданих суду документів вбачається, що сторони домовились про усі істотні умови договору, однак судом достеменно встановлено, що Договір не був зареєстрований у встановленому чинним законодавством порядку, яке діяло на момент його укладення, отже позовні вимоги позивача щодо визнання цього договору купівлі-продажу дійсним, задоволенню не підлягають.
Враховуючи вищезазначене, не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про визнання права власності.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 15 Закону України «Про товарну біржу» №1956-XІІ від 10.12.1991 року, ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 15, 344, 392, 397 ЦК України, ст. ст. 7, 10, 12, 13 81, 89, 223, 259, 263-265, 268, 280-289, 352, 354, 355 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_8 ) до ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_8 ) про визнання дійсним договору та визнання права власності, - залишити без задоволення.
Копії рішення надіслати для відома сторонам.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: О.І.Бальжик