Справа № 145/887/24
Провадження №2/145/927/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2024 р. смт Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Копилової Л. В.

за участю секретаря Мигдальської Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявою. Обгрунтовуючи подану заяву посилалася на те, що відповідач є батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час вони проживають окремо, дитина проживає з нею, вона сама утримує матеріально сина, а відповідач проживає за межами України і відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання сина.

З урахуванням наведено просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.05.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

При розгляді справи позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги і просили суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 на розгляд справи до суду не з`явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність. Надав відзив, в якому не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина. Вказував, що спільно з позивачкою та сином вони до квітня 2024 року проживали в ОСОБА_5 , тому він постійно приймав участь в матеріальному утриманні сина і має намір це роботи й в подальшому. На даний час він здійснює переказ грошових коштів позивачці в сумі 2 500 грн. Тому і просить суд стягнути з нього аліменти у вказаній сумі.

Представник відповідача ОСОБА_6 не заперечувала проти стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання сина, однак просила стягувати їх в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Неповнолітній ОСОБА_3 зареєстрований як внутрішньо переміщена особа та проживає разом з матір`ю в АДРЕСА_1 (а.с.5-6).

Як вбачається з платіжних інструкцій відповідач ОСОБА_2 здійснював переказ грошових коштів в сумі по 2 500 грн., за травень 2024 року та червень 2024 року.

Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

З пояснень позивачки, наданих у судовому засіданні, вбачається, що позивачка разом з дитиною проживає окремо від відповідача. При цьому останній проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки не заперечує, визнає, однак стверджує, що на даний час участь в утриманні сина приймає, сплачує аліменти на його утримання в розмірі 2 500 грн. та згоден їх сплачувати у такому ж розмірі.

За таких обставин, враховуючи рівний обов`язок обох батьків утримувати неповнолітню дитину, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання їхнього сина.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини разом з яким проживає дитина.

Згідно частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Оскільки позивачкою заявлено про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання їхніх спільної дитини у частці від доходів відповідача, суд вважає за необхідне стягнути їх саме у вказаний спосіб.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення.

Частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача захворювань, які потребували б додаткових витрат, наявність інших осіб на утриманні. Також суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, доказів працевлаштування суду не надано.

За таких обставин суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тому позов підлягає задоволенню повністю.

На підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів на утримання дитини необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 01 травня 2024 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи те, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах сум платежу за один місяць.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, при цьому позивачку було звільнено від сплати судового збору за подання позову, відповідно до частин першої та шостої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.05.2024 року і до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок .

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів, відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 10 червня 2024 року.

Суддя Копилова Л. В.