ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/108/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участю секретаря- Панькевич Т.І.

без сторін, належним чином повідомлених про день та час розгляду справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/13237/23 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Пацули Василя Олександровича на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2023 року, постановлену суддею Дзюбичем В.Л., у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, з участю третьої особи Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському району Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції про скасування арешту нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з участю третьої особи Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському району Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції про скасування арешту нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 16 квітня 2013 року, який був залишений в силі ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 18 вересня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2014 року, він був засуджений за ч.2 ст.368 КК України (в редакції станом на 2013 рік) до покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, за виключенням житла.

Ухвалою Менського районного суду від 04 квітня 2014 року у справі №738/801/14-ц вирок, винесений ОСОБА_1 , було приведено у відповідність до Закону України від 21 лютого 2014 року «Про внесення змін до кримінального та кримінального процесуального кодексу України щодо імплементації до національного законодавства положень ст. 19 Конвенції ООН проти корупції». Зокрема, з резолютивної частини вироку було виключено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Також, ухвалою від 08 квітня 2014 року в справі №738/801/14-ц було виправлено описку, змінено дату винесення ухвали з 04 квітня 2014 року на 08 квітня 2014 року.

На адвокатський запит адвоката Пацули В.О., надана відповідь Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції вих. №2980/3-1769 від 25.05.2023 року, в якій вказано, що на виконанні у відділі ДВС Лановецького РУЮ в Тернопільській області перебувало виконавче провадження №44349487 по виконанню виконавчого листа №1904/740/2012 від 14.11.2013 року про конфіскацію всього майна ОСОБА_1 за виключенням житла. 14.08.2014 року державним виконавцем на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки зі змісту вироку виключено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Здійснити перевірку матеріалів виконавчого провадження не вбачається можливим у зв`язку із його знищенням за закінченням терміну зберігання.

На підставі вищенаведеного просить скасувати арешт нерухомого майна ОСОБА_1 , що накладений на підставі:

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 8271 від 08.01.2013 року, зареєстрований в реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про обтяження в спеціальному розділі 1305, який накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії та номер 35869487, виданої 04.01.2013 року Головним державним виконавцем Савіцькою С.В.;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 9708817 від 31.12.2013 року, зареєстрований в реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про обтяження в спеціальному розділі 4157379, який накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії та номер 41310387, виданої 20.12.2013 року державним виконавцем відділу ДВС Тернопільського РУЮ Савіцькою С.В.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2023 року провадження в цивільній справі №607/13237/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з участю третьої особи Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському району Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції про скасування арешту нерухомого майна закрито, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивачу роз`яснено, що його справа підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на те, що суд першої інстанції помилково вважав, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки даний спір виник з приводу вільного володіння та розпорядження майном позивача, яке унеможливлюється наявністю записів у державному реєстрі речових прав про його обтяження через наявність нескасованого вчасно арешту.

Зазначає, що у суді першої інстанції було доведено те, що будь-які виконавчі провадження, де він являється боржником на даний час відсутні. Правова підстава, відповідно до якої був накладений арешт відпала, оскільки вирок стосовно нього був виконаний .

Вважає, що у відповідача відсутній інший механізм для зняття обтяження, окрім судового рішення, тому відсутні підстави для звернення до адміністративного суду.

Відзив у визначений судом термін до апеляційного суду не поступив.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи в судове засідання не з`явились. 27.12.2023 року від представника ОСОБА_1 адвоката Пацули В.О. надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Головне управління ДПС у Тернопільській області, Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції та третя особа Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції, в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку через систему Електронний суд, що стверджується довідками про доставку судових повісток до електронних кабінетів.

У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір пов`язаний із скасуванням арешту, який накладений на майно позивача органом державної виконавчої служби в порядку виконання вироку кримінального суду, що не пов`язано із вирішенням спору про право власності на майно позивача, та врахував те, що спір виник не з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових правовідносин, та не пов`язаний із виникненням спору в зв`язку із виконанням рішення суду, прийнятого в порядку цивільного судочинства, а пов`язаний із скасуванням арешту, який накладався органом державної виконавчої служби.

Колегія суддів з даним висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що звертаючись із позовом ОСОБА_1 просив скасувати арешт нерухомого майна, накладеного на підставі рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 16 квітня 2013 року, який був залишений в силі ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 18 вересня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2014 року ОСОБА_1 був засуджений за ч.2 ст.368 КК України (в редакції станом на 2013 рік) до покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, за виключенням житла.

Ухвалою Менського районного суду від 04 квітня 2014 року в справі №738/801/14-ц вирок, винесений ОСОБА_1 було приведено у відповідність до Закону України від 21 лютого 2014 року «Про внесення змін до кримінального та кримінального процесуального кодексу України щодо імплементації до національного законодавства положень ст.19 Конвенції ООН проти корупції». З резолютивної частини вироку було виключено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Також, ухвалою від 08 квітня 2014 року в справі №738/801/14-ц було виправлено описку, змінено дату винесення ухвали з 04 квітня 2014 року на 08 квітня 2014 року.

Як вбачається із відповіді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вих. №2980/3-1769 від 25.05.2023 року, на виконанні у відділі ДВС Лановецького РУЮ в Тернопільській області перебувало виконавче провадження №44349487 по виконанню виконавчого листа №1904/740/2012 від 14.11.2013 року про конфіскацію всього майна ОСОБА_1 за виключенням житла. 14.08.2014 року державним виконавцем на підставі п.4 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки зі змісту вироку виключено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Здійснити перевірку матеріалів виконавчого провадження не вбачається можливим у зв`язку із його знищенням за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до Інформації про державну реєстрацію обтяжень, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за №35869487, виданої 04.01.2013 року Головним державним виконавцем Савіцькою С.В., 08.01.2013 року було внесено запис за номером 1305 про арешт всього нерухомого майна ОСОБА_1 .

31.12.2013 Державним реєстратором Козачинською В.М. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №41310387 від 20.12.2013 року, виданою Головним державним виконавцем Савіцькою С.В., було внесено запис за номером 41573779 про арешт всього нерухомого майна ОСОБА_1 ( а.с.10)

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних індивідуальних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, те, що суб`єктний склад такого спору включає, як правило, фізичну особу, яка є стороною цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин (стаття 19 ЦПК України).

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до положень ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що оскільки арешт майна здійснено державною виконавчою службою в порядку виконання вироку суду в частині конфіскації майна учасника кримінального провадження засудженого ОСОБА_1 , а не на виконання судового рішення у цивільній справі, то питання про скасування такого арешту не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. ОСОБА_1 має право на звернення з такими вимогами до суду в порядку адміністративного судочинства.

Такий висновок суду узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 19 червня 2019 року у справі № 383/493/18, провадження № 14-237цс19.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі на те, що даний спір виник з приводу вільного володіння та розпорядження майном позивача, тому такий спір має розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається із матеріалів справи, арешт на нерухоме майно позивача, що належало йому на праві власності, накладався у кримінальному провадженні №1904/740/2012 за його обвинуваченням.

Отже, постановляючи ухвалу про закриття провадження у даній справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з позовом звернулась особа, яка була учасником кримінального провадження, у межах якого було накладено арешт, що й зумовлює розгляд даної справи в порядку адміністративного судочинства.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду та не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки не містять підстав до скасування ухвали суду в межах її оскарження.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстави для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пацули Василя Олександровича залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 15 січня 2024 року.

Головуючий Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома