Провадження № 2-о/638/363/24
УХВАЛА

Іменем України

11 грудня 2024 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Тимченко А.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, поданою в порядку окремого провадження, в якій просив суд встановити факт належності йому Державного акта на прав власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 777252, кадастровий номер :02:000:0322, виданий 12 листопада 2008 року Чечельницькою РДА та ВДЗК у Чечельницькому районі Вінницької області, та Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 777251, кадастровий номер :02:000:0116, виданий Чечельницькою РДА та ВДЗК у Чечельницькому районі Вінницької області.

Перевіривши матеріали заяви, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 293, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п. 6 ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц та в постанові від 23 січня 2019 року у справі № 536/1039/17.

Підставою звернення до суду з цією заявою в порядку окремого провадження, ОСОБА_1 зазначає бажання розпорядитися належними йому земельними ділянками та неможливістю скласти заповіт на них, оскільки право власності на них не зареєстровано у встановленому законом порядку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Щодо цієї обставини, суд зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Оскільки на момент набуття заявником права власності на земельні ділянки діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації, тому відсутність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності на земельні ділянки за заявником жодним чином не впливає на обсяг його прав власності на земельні ділянки.

Проте, відсутність у ОСОБА_1 обов`язку здійснити державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, не позбавляє його права звернутися до державного реєстратора з метою проведення державної реєстрації права власності на земельні ділянки та внесення відповідних відомостей до Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У такому випадку, у разі отримання відмови у проведенні державної реєстрації з тих підстав, що його прізвище у державних актах на прав власності на земельну ділянку не збігається з прізвищем, зазначеним у паспорті, заявник буде наділений правом вирішити питання належності правовстановлюючих документів в судовому порядку відповідно до ст. 315 ЦПК України.

За таких обставин, заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, подана передчасно, у зв`язку з чим не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства в порядку окремого провадження.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, суд відмовляє ОСОБА_1 у відкритті окремого провадження у справі за його заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Керуючись ст. 186, 293, 315, 352-354 ЦПК України суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті окремого провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.М.Тимченко