УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2023 року

м. Київ

справа № 447/2831/22

провадження № 61-13398ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 12 червня 2023 року у складі колегії суддів: Крайник Н. П., Левика Я. А., Шандри М. М. про перегляд ухвали Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2023 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Миколаївського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 28 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відшкодування моральної шкоди залишено без руху з підстав не сплати позивачем судового збору.

Ухвалою судді Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 28 листопада 2022 року залишено без руху та надано апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме на подачу клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження - десять днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 27 березня 2023 року у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 28 листопада 2022 року відмовлено.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що належно завірена копія ухвали Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2023 року про залишення апеляційної скарги без руху була направлена апелянту рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу, зазначену апелянтом в апеляційній скарзі: АДРЕСА_1 .

З повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянт отримав 04 березня 2023 року.

Як вбачається з матеріалів справи, вимоги ухвали Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2023 року про залишення апеляційної скарги без руху у визначений строк апелянтом не виконано, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду не подано.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12 червня 2023 року у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2023 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ухвала судді Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2023 року не є судовим рішенням, яким закінчено розгляд справи, відтак не може бути переглянута за нововиявленими обставинами.

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Великої Палати Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвали Львівського апеляційного суду від 20 лютого, 27 березня та 12 червня 2023 року, та із заявою про постановлення окремих ухвал щодо суддів Львівського апеляційного суду Крайник Н. П., Левика Я. А., Шандри М. М. і судді Миколаївського районного суду Львівської області Головатого А. П.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2023 року передано касаційну скаргу ОСОБА_1 на вказані судові рішення до Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду для вирішення питання про її прийняття.

Ухвалою Верховного Суду від 20 вересня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк на усунення недоліків, ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2024 року ОСОБА_1 продовжено строк на усунення недоліків, а саме: для звернення до суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження та наведення підстав для поновлення строку, надавши відповідні докази, та надання уточнену касаційну скаргу.

На виконання ухвали Верховного Суду від 05 лютого 2024 року особа, яка подала касаційну скаргу, надала уточнену касаційну скаргу, у якій просить поновити строк на касаційне оскарження. Щодо підстав для поновлення строку на касаційне оскарження зазначає, що копію ухвали апеляційного суду від 12 червня 2023 року ОСОБА_1 отримав 12 липня 2023 року, яку надіслали йому рекомендованим листом з повідомленням про вручення № 830. На підтвердження вказаних обставин надано копію конверту з ідентифікатором 830.

Ухвалою Верховного Суду від 29 березня 2024 року продовжено ОСОБА_1 строк на усунення недоліків касаційної скарги.

На виконання ухвали Верховного Суду 29 березня 2024 року ОСОБА_1 надіслав уточнену касаційну скаргу, у якій просить поновити строк на касаційне оскарження. Щодо підстав для поновлення строку на касаційне оскарження зазначає, що копію ухвали апеляційного суду від 12 червня 2023 року ОСОБА_1 отримав 12 липня 2023 року, яку надіслали йому рекомендованим листом з повідомленням про вручення № 830. На підтвердження вказаних обставин надано копію конверту з ідентифікатором 830, довідку, видану Дроговизьким відділенням звязку «Укрпошта» про вручення ОСОБА_1 12 липня 2023 року кореспонденції від Львівського апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений із поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.

Нововиявленими обставинами заявник зазначає: 1) у вступній частині оскарженої ухвали не зазначено місця постановлення ухвали, 2) оскарженою ухвалою розглянуто невідому заяву і порушено вимоги частини другої статті 381 ЦПК України, статей 260, 183, 263 ЦПК України, оскільки він в апеляційній скарзі просив переглянути за нововиявленими обставинами ухвалу апеляційного суду від 20 лютого 2023 року про залишення без руху неіснуючої апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 28 листопада 2022 року. А апеляційний суд відобразив некоректно його заяву. Оскільки він подавав до Миколаївського районного суду Львівської області саме заяву про постановлення окремої ухвали щодо судді ОСОБА_2 при постановленні ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 28 листопада 2022 року.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення (частина друга статті 425 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 826/20239/16 (провадження № 11-314апп20) зазначено, що: «виходячи з положень частин першої, другої статті 365 цього Кодексу в поєднанні із наведеними вище законодавчими правилами повноваження суду на цей перегляд стосується лише тих рішень, якими закінчено розгляд справи та які набрали законної сили. Нововиявлені обставини, їхня фактична, юридична, доказова, змістовна природа спрямовані на зміну чи скасування визнаного раніше законного, обґрунтованого та справедливого судового акта з результатами розв`язання спору. Із логіки завдання стадії провадження за нововиявленими обставинами можна побачити, що ці обставини тим, що завжди стосуються суті спору, визначають, «наче вказують», що вони підлягають перегляду саме тією судовою інстанцією, яка розв`язала спір, її присуд набрав законної сили й таким чином здійснилося правосуддя, або тією судовою інстанцією, яка втрутилася в рішення суду по суті й ухвалила своє змінене чи нове судове рішення, яке набрало законної сили.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що цільове і системне розуміння положень наведеного законодавства та обставин справи дають підстави для висновку про можливість відступлення від правової позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 524/3242/15, за якою у разі, коли суд апеляційної інстанції змінив рішення суду першої інстанції у частині розподілу судових витрат, а у решті залишив без змін, судом, який ухвалив рішення по суті спору і до компетенції якого належить здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, все одно (однаково) є суд апеляційної, а не першої інстанції, попри те, що суд другої інстанції як суд факту та права не задіював своїх інстанційних процесуальних повноважень в частині дослідження та фактів і обставин справи, що мають значення для правильного, обґрунтованого та справедливого вирішення спору, й не ухвалював рішення про скасування або зміну рішення суду першої інстанції за наслідками апеляційного чи касаційного перегляду.

Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновками Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду про те, що у розумінні проаналізованих вище норм процесуального права саме в суді першої інстанції у проваджені за нововиявленими обставинами має переглядатися рішення цього самого суду, якщо заявлені нововиявлені обставини стосуються висновків і розсуду цього суду в частині, яка за наслідками апеляційного чи касаційного перегляду залишилася без змін. У тому разі, якщо суди апеляційної чи касаційної інстанції змінять рішення суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, то саме судові акти судів цих інстанцій можуть і мають бути предметом перегляду у провадженні за нововиявленими обставинами, оскільки в цій частині (по суті спору чи з інших підстав) рішення суду першої інстанції зазнало сутнісних змін або було скасовано».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2019 року в справі № 127/2-н-439/09 (провадження № 61-18192св18) зазначено, що

«предметом перегляду справи за нововиявленими обставинами є судове рішення, яким закінчено розгляд справи по суті заявлених вимог.

Аналіз положень процесуального закону дає підстави для висновку, що ухвалами, якими закінчено розгляд справи, є: ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду; скасування рішення третейського суду; видачу виконавчого листа та відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду; ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишення заяви без розгляду. Зважаючи на наведене, обґрунтованими є висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що ухвала суду першої інстанції про видачу дубліката судового наказу та поновлення строку пред`явлення його до виконання не є тим судовим рішенням, яким закінчено розгляд справи, а тому зазначена ухвала суду не може бути переглянута за нововиявленими обставинами, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття провадження за нововиявленими обставинами.

Під час вирішення питання про відкриття провадження за нововиявленими обставинами визначальним є дотримання вимог, передбачених главою 4 розділу V ЦПК України «Провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами». В оцінці доводів касаційної скарги Верховний Суд врахував, що доводи про незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції про видачу дубліката судового наказу та поновлення строку пред`явлення його до виконання не підлягають перевірці, оскільки не стосуються оскаржуваних судових рішень».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2020 року в справі № 1121/1717/12-ц (провадження № 61-22788св19) зазначено, що:

«ухвалами, якими закінчено розгляд справи, є:

- ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду; відмову у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду; скасування рішення третейського суду; видачу виконавчого листа та відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду;

- ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду.

Таким чином, за змістом норм цивільного процесуального законодавства, постанова апеляційного суду, якою було замінено стягувача у виконавчому провадженні не є судовим рішенням, яким закінчено розгляд справи, а отже не підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Проаналізувавши вказані вище норми процесуального закону, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що постанова апеляційного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2018 року, якою замінено сторону виконавчого провадження, не входить до переліку судових рішень, що відповідно до статті 423 ЦПК України можуть бути предметом перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами, отже провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд цієї постанови було відкрито помилково, а відтак - підлягає закриттю».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2020 року по справі № 461/11703/15-ц (провадження № 61-2382св20) вказано, що:

«перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами підлягають рішення суду першої інстанції (у тому числі заочне або додаткове рішення), ухвалене за будь-яким видом судового провадження, що набрало законної сили, а також рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції, якими вказані рішення місцевих судів було змінено або ухвалено нове рішення.

При цьому, ухвалами, якими закінчено розгляд справи і які можуть бути предметом перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами, є:

- ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду; відмову у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду; скасування рішення третейського суду; видачу виконавчого листа та відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду;

- ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду.

Разом із тим, інші ухвали судів не можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, оскільки не відносяться до ухвал, якими закінчено розгляд справи.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 127/2-н-439/09 (провадження № 61-18192св18), від 06 березня 2020 року у справі № 1121/1717/12-ц (провадження № 61-22788св19).

Відповідно, не можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами і судові рішення судів апеляційної інстанції, ухвалені за результатами апеляційного перегляду ухвал судів першої інстанції, якими не закінчено розгляд справи.

Таким чином, за змістом вказаної норми цивільного процесуального законодавства, постанова апеляційного суду, якою виконавчий лист визнано таким, що не підлягає виконанню, як судове рішення суду апеляційної інстанції, що постановлене за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції, якою не закінчено розгляд справи, не підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Суд апеляційної інстанції на вказане уваги не звернув, помилково переглянувши постанову Апеляційного суду Львівської області від 21 грудня 2017 року, якою виконавчий лист визнано таким, що не підлягає виконанню, за нововиявленими обставинами. Отже, провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд зазначеної постанови апеляційного суду було відкрито помилково, а відтак - підлягає закриттю».

Встановивши, що ухвалою Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2023 року по суті рішення суду першої інстанції не переглядалося, апеляційний суд зробив правильний висновок про відсутність підстав для прийняття заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Крім того, суд касаційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу (стаття 420 ЦПК України).

Суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати Верховного Суду (частина перша та десята статті 262 ЦПК України).

Окрема ухвала суду є процесуальним засобом належного реагування на порушення законності, а також виявлення причин і умов, що цьому сприяли, саме під час судового розгляду. Тобто суд може постановити окрему ухвалу за наявності у нього на розгляді конкретної справи, зокрема, у разі виявлення порушень, допущених судом нижчої інстанції під час її розгляду (див. ухвали Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2023 року у справах № 447/849/23, № 447/848/23, № 447/2831/22 і № 447/3172/22, від 12 червня 2023 року у справах № 447/2833/22, № 447/851/23 і № 447/2831/22, від 13 червня 2023 року у справі № 447/2834/22, від 14 червня 2023 року у справах № 447/2835/22 і № 447/855/23, від 15 червня 2023 року у справах № 447/2827/22 і № 447/853/23, від 20 червня 2023 року у справах № 447/2828/22 і № 447/2861/22, від 22 червня 2023 року у справах № -447/856/23, № 447/854/23 і № 447/2835/22).

Процесуальний закон не передбачає можливості постановлення окремої ухвали Верховного Суду, якщо він не розглядає конкретну справу.

Отже, постановити окрему ухвалу Верховний Суд може лише за результатами перегляду справи в порядку касаційного чи апеляційного провадження.

Відповідно до визначених процесуальним законом повноважень Верховний Суд здійснює касаційний перегляд судових рішень у цивільних справах, що виключає можливість вирішення питання про постановлення окремої ухвали без відкриття касаційного провадження у справі. Тому, з урахуванням того, що провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 12 червня 2023 року станом на дату розгляду указаного клопотання не відкрито, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Згідно частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої постанови свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали відмовити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Львівського апеляційного суду від 12 червня 2023 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 12 червня 2023 року про перегляд ухвали Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2023 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат