ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5261/24 Справа № 191/3072/23 Суддя у 1-й інстанції - Твердохліб А. В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

- за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк»

на заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

12.07.2023 року позивач звернувся за зміненою територіальною підсудністю Троїцького районного суду Луганської області до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом у якому просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів заборгованість за Кредитним договором у сумі 171074 грн. 95 коп. та судові витрати по справі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Банк зазначив що, відповідно до укладеного кредитного договору №341/2012-р від 12.09.2012 року ОСОБА_1 було надано кредит у сумі 170000 грн. 00 коп. на строк з 12 вересня 2012 року по 11 вересня 2032 року, зі сплатою процентів, виходячи з 16,8% річних. За умовами п.1.2 кредитного договору, кредит надавався на придбання двокімнатної квартири в м. Луганськ. Позивачем свої обов`язки за кредитним договором були виконані в повному обсязі 12 вересня 2012р. Відповідно до п. 4.3.1. кредитного договору, позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені у п. 1.2. цього договору цілі, повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитними коштами у повному обсязі, у строки та у порядку згідно до цього договору. Згідно з пунктом 1.4. кредитного договору, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами за весь строк фактичного користування кредитом.

Пункт 1.4.1. кредитного договору передбачає, що за користування кредитними коштами у межах строку кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 16,8% річних.

Пунктом 1.4.2. кредитного договору встановлено, що за користування кредитним коштами, що не повернуті у терміни передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 21,8% річних.

Згідно п. 3.1. кредитного договору, позичальник здійснює погашення кредиту у відповідності із графіком, встановленим в Додатку 2 до цього договору та сплати процентів за користування кредитним коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 2469,00 грн., щомісячно - з 1-го по 11 -е число кожного місяця.

Відповідно до пункту 3.9. кредитного договору у разі порушення встановлених цим договором порядку та строків сплати періодичних платежів, суми непогашених у строк платежів (або їх частини) визнаються простроченими та наступного банківського дня переносяться банком на рахунки простроченої заборгованості. При ньому: розмір прострочених процентів визначається як різниця між фактично -зарахованими відповідно до п.1.4. цього договору процентів за користування кредитним коштами за звітний період та сумою внесеного періодичного платежу за відповідний період; розмір простроченої суми за кредитом визначається як різниця між строковою заборгованістю за кредитом на 11-е число кожного місяця та плановим максимальним залишком по кредиту на відповідну дату згідно Додатку 2 до нього договору.

Згідно п.3.10. проценти за користування кредитними коштами нараховуються на суму строкової та простроченої заборгованості за кредитом з дотриманням умов п.3.11. цього договору.

Проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування нараховуються на залишок строкової заборгованості за кредитом, починаючи з дня надання кредиту, до дня повного погашення заборгованості за кредитом або до дня перенесення кредиту (його частини) на рахунки простроченої заборгованості (п.3.10.1. кредитного договору).

Проценти за користування кредитним коштами, що не повернуті у терміни, передбачені цим договором, нараховуються на залишок простроченої заборгованості за кредитом, починаючи з дня зарахування кредиту (його частини) на рахунки простроченої заборгованості до дня повного погашення простроченої заборгованості за кредитом (п.3.10.2. кредитного договору).

Відповідно до п.3.11. кредитного договору при розрахунку процентів застосовується метод «30/360», коли для розрахунку береться умовна кількість днів у місяці - 30 днів та у році - 360 днів.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №341/2012-Р/П від 12 вересня 2012 року.

Відповідно до п. 1.1. договору поруки, ОСОБА_2 поручилася перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору укладеному між кредитором та позичальником.

Пунктом 1.2. договору поруки встановлено, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору.

Відповідно до 1.4. договору поруки поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором у тому ж обсязі що і позичальник.

На даний час, відповідачі свої зобов`язання за кредитним договором, договором поруки не виконують в результаті чого утворилась прострочена заборгованість за зобов`язаннями по кредитному договору.

Так, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №341/2012- Р від 12.09.2012 року станом на 04.04.2023 року становить 171074,95 грн., з яких:

-заборгованість по кредиту строкова - 144210,94 грн.

-заборгованість по кредиту прострочена - 2022,62 грн.

-заборгованість по процентах поточна - 2320,24 грн.

-заборгованість по процентах прострочена - 22521,15 грн.

Відповідно до 6.4. договору поруки у випадку зміни адреси або банківських реквізитів сторони зобов`язались в 3-дений строк інформувати про це один одного в письмовій формі.

На підставі Указів Президента України N964/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні» та N°259/2022 від 14.03.2022р., N°133/2022 від 18.04.2022р., N°341/2022 від 17.05.2022р., N°573/2022 від 12.08.2022р., N9757/2022 від 07.11.2022р., N958/2023 від 06.02.2023р. «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» починаючи з 24.02.2022р. на території України діє режим воєнного стану.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 N°309 до вказаного Переліку включені міста реєстрації відповідачів.

Згідно з відомостями, розміщеними на сайті Акціонерного товариства «Укрпошта» (https://www.ukrposhta.ua/ua), відділення поштового зв`язку в місті Луганськ та в селище Морозівка тимчасово не функціонують.

Вказана інформація є загальновідомою не потребує доказування.

В зв`язку із викладеними обставинами, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором №341/2012-Р від 12.09.2012 року загальний розмір якої станом на 04.04.2023 року становить 171074,95 грн. та судові витрати.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2024 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У квітні 2024 рокупредставником Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк»поданоапеляційну скаргу, в якій ставиться вимога про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення про задоволення позову.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що відповідно до відомостей наданих позичальником та поручителем місцем їх реєстрації є населені пункти що на час подачі позову знаходились на тимчасово окуповані території. Вказане об`єктивно унеможливлює надіслання поштовим оператором будь-яких листів, вимог або повідомлень відповідачам, в тому числі і вимоги банку про дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором, про що також зазначалося в тексті позовної заяви, та на що суд уваги не звернув.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 171074,95 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено наступне.

Відповідно до укладеного Кредитного договору №341/2012-Р від 12 вересня 2012 року ОСОБА_1 було надано кредит у сумі 170000 грн. 00 коп., на строк з 12.09.2012 року по 11.09.2032 року, для придбання житлової нерухомості трикімнатної квартири, житловою площею 47,5 кв.м., загальною площею 70,7 кв.м, яка знаходиться у АДРЕСА_1 . Визначено, що позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами у розмірі 16,8% річних за весь строк фактичного користування кредитом, з процентною ставкою у межах строку кредитування. Погашення кредиту та процентів здійснюється за графіком періодичними платежами. За п.8.3. кредитний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (а.с.79-84).

Крім того, п. 2.1. кредитного договору встановлено, що згідно договору іпотеки без оформлення заставної від 12.09.2012 року, укладеного одночасно з цим договором між банком та ОСОБА_1 , у забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, банком приймається в іпотеку нерухомість, зазначена у п. 1.2 цього договору, тобто вищевказана квартира. Також, з цим пунктом вказано, що кредит забезпечується порукою ОСОБА_2 .

Договір поруки №341/2012-Р/П укладено 12.09.2012 року між ПАТ АТ «Укргазбанк» та поручителем ОСОБА_2 , за яким остання поручилась перед кредитором за виконання позичальником ОСОБА_1 по договору №341/2012-Р від 12.09.2012 року, за яким останній не пізніше 11.09.2032 року зобов`язаний повернути кредит у сумі 170000 грн., сплатити проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, виходячи з 16,8% річних , сплатити проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені кредитним договором (прострочена заборгованість), виходячи з 21,8% річних, а також комісії, штрафи та пені у розмірі і випадках, передбачених кредитним договором, договором забезпечення та цим договором. Договір поруки набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого зобов`язання позичальника за кредитним договором (а.с.94-95).

Банк виконав свої договірні зобов`язання за Кредитним договором, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача ОСОБА_1 (а.с.43-78).

У п.4.2.4 Кредитного договору сторони визначили, право банку про те, що вимога про дострокове виконання позичальником своїх зобов`язань по цьому договору направляється позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від банку.

У позивача були практичні складнощі з відправленням вимоги, однак матеріали справи свідчать, що банк не виконав умови договору в запропонованій ним редакцій, не подав до суду відповідну вимогу.

Згідно ч. 6 ст.15 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» упродовж строку тимчасової окупації особи, які проживають на тимчасово окупованій території або перемістилися з неї, звільняються від обов`язку погашення основної суми іпотечного кредиту та нарахованих відсотків за ним, якщо об`єктом іпотеки є майно, розташоване (зареєстроване) на території, що після укладення такого іпотечного договору була тимчасово окупована. Положення цього пункту не поширюються на об`єкти житлової нерухомості, загальна площа якого перевищує показники, встановлені статтею 266 Податкового кодексу України.

Означеним критеріям відповідає положення сторін у справі, так законодавець визначив, декілька критеріїв для підпадання під врегулювання ч. 6 ст.15 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» потрібно аби вимоги існували упродовж строку тимчасової окупації, спеціальна норма ч. 6 ст.15 цього Закону стосується осіб, які проживають на тимчасово окупованій території або перемістилися з неї, кредит має бути забезпечений іпотекою, окупація мала місце після укладення такого іпотечного договору була тимчасово окупована. Площа об`єкту іпотеки не повинна перевищувати показники, встановлені статтею 266 Податкового кодексу України. Тобто йдеться про не перевищення пільг з податку на нерухоме майно (120 кв. метрів для житлових будинків і 60 кв. метрів для квартир).

Справа стосується іпотечного кредиту (п.1 Кредитного договору).

Відповідає ситуація і іншими вимогам ч. 6 ст.15 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», зокрема позичальник має реєстрацію на окупованій території, іпотечний кредит брався до окупації Луганської області і м. Луганська. Площа об`єкту іпотеки житлового будинку становить 47,5 кв. метрів (п.1.2. Договору), що менше визначеної статтею 266 Податкового кодексу України пільги.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що що позичальник і поручитель звільняються від обов`язку погашення основної суми іпотечного кредиту та нарахованих відсотків за ним до завершення окупації м. Луганська та Луганської області.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Згідно ч. 6 ст.15 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» упродовж строку тимчасової окупації особи, які проживають на тимчасово окупованій території або перемістилися з неї, звільняються від обов`язку погашення основної суми іпотечного кредиту та нарахованих відсотків за ним, якщо об`єктом іпотеки є майно, розташоване (зареєстроване) на території, що після укладення такого іпотечного договору була тимчасово окупована. Положення цього пункту не поширюються на об`єкти житлової нерухомості, загальна площа якого перевищує показники, встановлені статтею 266 Податкового кодексу України.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відмову у задоволенні позову, оскільки позичальник і поручитель звільняються від обов`язку погашення основної суми іпотечного кредиту та нарахованих відсотків за ним до завершення окупації м. Луганська та Луганської області відповідно до ч. 6 ст.15 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2024 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: