Справа № 727/9527/23
Провадження № 2/727/281/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі : головуючого судді Літвінової О.Г.

при секретарі Лещинської А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Кравчук Дмитро Васильович до Чернівецької міської ради, Управління комунальної власності Чернівецької міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішення органу місцевого самоврядування, розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності, запису про державну реєстрацію права власності, визнання права на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Кравчук Дмитро Васильович, зверталась до Чернівецької міської ради, Управління комунальної власності Чернівецької міської ради, ОСОБА_2 з позовом про визнання незаконними та скасування рішення органу місцевого самоврядування, розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності, запису про державну реєстрацію права власності, визнання права на користування житловим приміщенням,

Посилається на те, що квартира АДРЕСА_1 передана у приватну власність ОСОБА_2 .

Відповідно до рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 12.04.2001 року за позовом виконавчого комітету Чернівецької міської ради до АТ «Чернівецька фабрика «Імідж», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про спонукання до виконання умов договору, витребування майна, усунення перешкод в користуванні майном та виселення з житлового приміщення позовні вимоги задоволено. Зобов`язано ЗАТ Чернівецька фабрика «Імідж» виконати умови договору №5 від 10.02.1992 року між ЖРЕП 12 та фабрикою художніх виробів ім.Федьковича, повернути житлове приміщення у АДРЕСА_2 . Зобов`язано ЗАТ Чернівецька фабрика «Імідж» усунути перешкоди у користуванні власником житлового приміщення по АДРЕСА_2 . Виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_3 з житлового приміщення по АДРЕСА_2 з надаванням квартири АДРЕСА_1 .

20.09.2004 року ОСОБА_1 разом із покійною ОСОБА_3 звернулись до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради в якій вимагали у відповідності до рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 12.04.2001 року видати ордер на житлове приміщення, квартиру АДРЕСА_1 , укласти договір найму. Однак, наша заява була залишена без задоволення, оскільки будь-якої відповіді вони не отримали.

На підставі рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 1093/23 від 14.12.2004 року вилучено з орендного користування одну житлову кімнату площею 13,0 кв.м. в гуртожитку по АДРЕСА_3 , яке орендує ТОВ «Імідж» та надано їй статус гуртожитку міської ради.

При вселенні ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 державним виконавцем було встановлено, що вказане житлове приміщення є вільним та у нього відсутні будь-які особи, що тимчасово або постійно проживають, відсутні будь-які речі, що належать стороннім особам. Таким чином, станом на 19.10.2007 року вказане житлове приміщення було вільним від будь-яких осіб та речей.

19.10.2007року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулись з письмовою заявою до ЧМР з приводу прийняття рішення про видачу їм ордерів та відкриття особових рахунків.

22.11.2007 року на підставі письмової заяви на адресу КЖРЕП №17 м.Чернівці, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 просили зареєструвати їх на місцем проживання. Однак їх заява була залишена без задоволення.

При ознайомленні з копіями документів на підставі яких було прийнято розпорядження органу приватизації про передачу ОСОБА_2 у приватну власність квартири АДРЕСА_1 позивачу стало відомо, що рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №505/11 від 25.06.2007 року особовий рахунок на спірну квартиру був переоформлений на ОСОБА_2 .

П.5.3. розділу 5 рішення Виконавчого комітету ЧМР № 505/11 від 25.06.2007 року « Про видачу ордерів на житлову площу, виключення квартир х числа службових та гуртожитків, взяття на квартирний облік та внесення змін в раніше прийняті рішення» вирішено виключити з числа гуртожитків квартиру АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_2 з сім`єю, який відпрацював на ВАТ «Чернівецька швейна фабрика «Імідж» на посаді механіка більше 10 років та відкрити на нього особовий рахунок. Вважають це рішення незаконним, оскільки ОСОБА_2 не працював на ВАТ «Чернівецька швейна фабрика «Імідж» та останній не вселявся разом із сім`єю у спірну квартиру.

Рішенням Виконавчого комітету ЧМР № 864/21 від 13.11.2007 року п.4 вирішено надати ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ордери на житлову площу згідно з рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 12.04.2001 року та п.9 цього рішення внесено зміни в п.5,3 рішення виконкому міської ради від 25.06.2007 року № 505/11, а саме слова з «трьох кімнат житловою площею 37,8 кв.м.» читати « дві кімнати площею 25,4 кв.м.».

На підставі розпорядження № 50846 від 15.12.2022 року управлінням комунальної власності ЧМР, ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії та номер СТЕ 060252 від 15.12.2022 року на квартиру АДРЕСА_1 . Вказане свідоцтво ОСОБА_2 подав державному реєстратору з метою реєстрації за ним права власності на спірну квартиру. В свою чергу 29.05.2023 року прийнято рішення № 67781430 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Вважає, що її права були порушені, а тому просить визнати незаконним та скасувати п.5.5. рішення Виконкому ЧМР № 505/11 від 25.06.2007 року, визнати незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації ЧМР № 50846 від 15.12.2022 року, скасувати державну реєстрацію про право власності,Визнати за ОСОБА_1 право на користування житловим приміщенням, зобов`язати ЧМР укласти догорів найму та здійснити державну реєстрацію місця проживання.

21 вересня 2023 року відкрито загальне позовне провадження.

16.10.2023 року надійшов відзив від ЧМР, згідно якого, просили відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки на думку ЧМР всі оскаржувані рішення були прийняті в межах повноважень ат відповідно до закону.

16.10.2023 року надійшов відзив від управління комунальної власності ЧМР, згідно якого просили відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю

17.10.2023 року до суду найшло клопотання від представника позивача про доручення до матеріалів справи копії свідоцтва про смерть позивача ОСОБА_3 НОМЕР_1 ВІД 13.09.2023 року .

11 січня 2024 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 та представник позивачки - адвокат Кравчук Д.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день та час слухання справи, про поважні причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні представник відповідача ЧМР та управління комунальної власності Осовська М. позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову.

Судом дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового провадження встановив наступне.

Судом встановлено, що Відповідно до рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 12.04.2001 року за позовом виконавчого комітету Чернівецької міської ради до АТ «Чернівецька фабрика «Імідж», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про спонукання до виконання умов договору, витребування майна, усунення перешкод в користуванні майном та виселення з житлового приміщення позовні вимоги задоволено. Зобов`язано ЗАТ Чернівецька фабрика «Імідж» виконати умови договору №5 від 10.02.1992 року між ЖРЕП 12 та фабрикою художніх виробів ім.Федьковича, повернути житлове приміщення у АДРЕСА_2 . Зобов`язано ЗАТ Чернівецька фабрика «Імідж» усунути перешкоди у користуванні власником житлового приміщення по АДРЕСА_2 . Виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_3 з житлового приміщення по АДРЕСА_2 з надаванням квартири АДРЕСА_1 .

20.09.2004 року ОСОБА_1 разом із покійною ОСОБА_3 звернулись до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради в якій вимагали у відповідності до рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 12.04.2001 року видати ордер на житлове приміщення, квартиру АДРЕСА_1 , укласти договір найму. Однак, їх заява була залишена без задоволення, оскільки будь-якої відповіді вони не отримали.

На підставі рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 1093/23 від 14.12.2004 року вилучено з орендного користування одну житлову кімнату площею 13,0 кв.м. в гуртожитку по АДРЕСА_3 , яке орендує ТОВ «Імідж» та надано їй статус гуртожитку міської ради.

Рішенням Першотравневого районного суд м.Чернівці від 22.05.2006 року за скаргою ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на дії державного виконавця зобов`язано відділ ДВС Першотравневого РУЮ м.Чернівці виконати рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 12.04.2001 року щодо повного його виконання, як в частині виселення заявників з житлового приміщення по АДРЕСА_2 так і в частині надання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 .

11.07.2007 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно виконавчого листа № 2-167 в зв`язку із повним виконанням рішення суду. Тобто фактично вселено ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 .

В свою чергу, достовірно знаючи про рішення Першотравневого суду м.Черінвці 12.04.2001 року про дання квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , виконавчий комітет Чернівецької міської ради 25.06.2007 року приймає рішення про виключення квартири з числа гуртожитків АДРЕСА_1 де мешкає ОСОБА_2 разом із сім`єю із трьох осіб, яким пропрацював на ВАТ «Чернівецька швейна фабрика «Імідж» на посаді механіка більше 10 років.

При вселенні ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 державним виконавцем було встановлено, що вказане житлове приміщення є вільним та відсутні будь-які особи, що тимчасово або постійно проживають, відсутні будь-які речі, що належать стороннім особам. Таким чином, станом на 19.10.2007 року вказане житлове приміщення було вільним від будь-яких осіб та речей.

19.10.2007року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулись з письмовою заявою до ЧМР з приводу прийняття рішення про видачу їм ордерів та відкриття особових рахунків.

22.11.2007 року на підставі письмової заяви на адресу КЖРЕП №17 м.Чернівці, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 просили зареєструвати їх на місцем проживання. Однак їх заява була залишена без задоволення.

При ознайомленні з копіями документів на підставі яких було прийнято розпорядження органу приватизації про передачу ОСОБА_2 у приватну власність квартири АДРЕСА_1 позивачу стало відомо, що рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №505/11 від 25.06.2007 року особовий рахунок на спірну квартиру був переоформлений на ОСОБА_2 .

П.5.3. розділу 5 рішення Виконавчого комітету ЧМР № 505/11 від 25.06.2007 року « Про видачу ордерів на житлову площу, виключення квартир х числа службових та гуртожитків, взяття на квартирний облік та внесення змін в раніше прийняті рішення» вирішено виключити з числа гуртожитків квартиру АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_2 з сім`єю, який відпрацював на ВАТ «Чернівецька швейна фабрика «Імідж» на посаді механіка більше 10 років та відкрити на нього особовий рахунок. Вважають це рішення незаконним, оскільки ОСОБА_2 не працював на ВАТ «Чернівецька швейна фабрика «Імідж» та останній не вселявся разом із сім`єю у спірну квартиру.

Рішенням Виконавчого комітету ЧМР № 864/21 від 13.11.2007 року п.4 вирішено надати ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ордери на житлову площу згідно з рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 12.04.2001 року та п.9 цього рішення внесено зміни в п.5,3 рішення виконкому міської ради від 25.06.2007 року № 505/11, а саме слова з «трьох кімнат житловою площею 37,8 кв.м.» читати « дві кімнати площею 25,4 кв.м.».

На підставі розпорядження № 50846 від 15.12.2022 року управлінням комунальної власності ЧМР, ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії та номер СТЕ 060252 від 15.12.2022 року на квартиру АДРЕСА_1 . Вказане свідоцтво ОСОБА_2 подав державному реєстратору з метою реєстрації за ним права власності на спірну квартиру. В свою чергу 29.05.2023 року прийнято рішення № 67781430 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

У відповіді на запит адвоката від 30.06.2023 року з Державного ахіву Чернівецької області зазначено, що у документах архівного фонду ВАТ «Чернівецуька швейна фабрика «Імдж» у наказах по особовому складу за 1991-1993, 199-2003 р.р. наказів про прийняття та звільнення ОСОБА_2 не виявлено.

З чеків, які були долучені до матеріалів справи позивачем вбачається, що протягом 2008-2023 р.р. оплату комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_1 здійснювала ОСОБА_3 ( платник) в тому числі грошовими коштами ОСОБА_1 за домовленістю між ними.

З документів, наданих відповідачами вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 з 22.01.2007 року був зареєстрований ОСОБА_2 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду пояснили, що з 2007 року в квартирі АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . ОСОБА_2 вони ніколи не бачили. Коли останні засилялисьв квартиру , то будь-чиїх речей в квартирі не було. У колективному вирішені всіх питань, що стосуються будинку приймали участь саме ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Конституція України гарантує кожному право на житло, також вона закріплює, що людину можливо примусово позбавити житла лише на підставі закону за рішення суду.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

За змістом ст..9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку житлового приміщення в будинках державного фонду. Громадяни мають право на приватизацію квартир державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності громад.

Ніхто не можу бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і у порядку, передбаченим законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних та громадських об`єднань.

При вирішенні справ суди відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» повинні застосовувати Конвенцію та практику цього Суду як джерело права.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Правова позиція Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) відповідно до пункту 1 статті 8 Конвенції гарантує кожній особі крім інших прав право на повагу до її житла. Вона охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

У пунктах 40-44 рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (Заява № 30856/03) зазначено, що згідно з Конвенцією поняття «житло» не обмежується приміщенням, яке законно займано або створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Прокопович проти Росії» (Prokopovich v. Russia), заява № 58255/00, пункт 36, ЕСНR 2004-ХІ (витяги).

Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (див., серед багатьох інших джерел, рішення від 13 травня 2008 року у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» (McCann v. the United Kingdom), заява № 19009/04, пункт 50).

Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (див. рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, пункт 47).

Частиною другою статті 58 ЖК України передбачено, що ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції діючій на час спірних правовідносин) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припинення цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких підстав).

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справах «Хендісайд проти Сполученого Королівства» від 7 грудня 1976 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 січня 1986 року).

Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов`язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що відповідачами були прийняті рішення про передачу ОСОБА_2 у приватну власність квартири АДРЕСА_1 в порушення вимог закону, проігнорувавши рішення Першотравневого суду м.Чернівці, від 12.04.2001 року ( де ЧМР була стороною у справі), яким позивача було вселено в спірну квартиру, без перевірки фактичних обставин справи, які існували на той час, не перевіривши чи мав право ОСОБА_2 на приватизацію спірної квартири, проігнорувавши той факт, що відповідач ОСОБА_2 не проживав в спірній квартирі, фактично позбавивши позивача єдиного житла. А тому, позовні вимоги цій частині підлягають до задоволення та необхідно изнати незаконним та скасувати п.5.3. розділу рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 505/11 від 25.06.2007 року в частині відкриття особового рахунку ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_4 , визнати незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації управління комунальної власності Чернівецької міської ради № 50846 від 15.12.2022 року про передачу у приватну власність ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 та свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія та номер СТЕ 060252 від 15.12.2022 року, скасувати запис про держану реєстрацію право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , номер відомостей про речове право 50424862, реєстраційний номер нерухомого майна 060.

Що стосується позовних вимог в частині визнання за ОСОБА_1 право на користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 та зобов`язання ЧМР укласти з позивачем договір найму та здійснити реєстрацію місця проживання, то в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки фактично право користування та проживання за позивачами було визнано рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 12.04.2001 року, а щодо укладення договору найму та здійснення реєстрації за місцем проживання то існує позасудовий порядок здійснення цих дій, які позивачем виконаний не був, також позивач не вичерпав всіх позасудових можливостей врегулювання даних питань. Також суд звертає уваги, що зобов`язання вчинити дій, які належать до компетенції відповідних органів не допускається, оскільки це є фактичне втручання у їх діяльність.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що обставини, викладені в позовній заяві ОСОБА_1 частково знайшли своє підтвердження, у зв`язку із чим позов підлягає до часткового задоволення.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів в солідарному порядку пропорційно задоволеним позовним вимогам. .

На підставі викладеного ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст.16, 21 ЦК України та керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 10, 11,12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати незаконним та скасувати п.5.3. розділу рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 505/11 від 25.06.2007 року в частині відкриття особового рахунку ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_4 .

Визнати незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації управління комунальної власності Чернівецької міської ради № 50846 від 15.12.2022 року про передачу у приватну власність ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 та свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія та номер НОМЕР_2 від 15.12.2022 року.

Скасувати запис про держану реєстрацію право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , номер відомостей про речове право 50424862, реєстраційний номер нерухомого майна 060.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача судовий збір в сумі 3633,60 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів до Чернівецького апеляційного суду. В разі оголошення вступною та резолютивної частини рішення протягом 30 днів з дня виготовлення рішення в повному обсязі через Шевченківський районний суд м.Чернівці.

Рішення в повному обсязі буде виготовлене 03.06.2024 року.

СУДДЯ О.Г.Літвінова