Провадження № 2/337/1040/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі головуючого судді Котляра А.М., розглянувши у спрощеному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

21.03.2024 року адвокат Біліченко О.О. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із позовом, в обґрунтування якого вказує, що позивач працював на ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "ЗАПОРІЖСТАЛЬ" протягом 30 років, з 1991 по 2021 рік. Під час своєї роботи він був підданий впливу шкідливих умов виробництва, включаючи підвищений рівень шуму, викиди кремнію діоксиду та залізного оксиду, а також інші фактори, що становили загрозу здоров`ю.

У результаті цього впливу на здоров`я Позивача, за медичним висновком лікарсько-експертної комісії від 10 лютого 2022 року, були виявлені наступні професійні захворювання:

- Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії, супроводжуване легеневою недостатністю другого ступеня.

- Радикулопатія попереково-крижова та шийна, що призвели до статико-динамічних порушень хребта, болів та нейродистрофії у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу та остеоартрозу колінних та ліктьових суглобів.

- Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня.

Акт розслідування причин виникнення цих захворювань підтвердив, що вони стали наслідком тривалого перебування Позивача в умовах шкідливих виробничих факторів на підприємстві. Ці фактори були детально описані в інформаційній довідці про умови праці та їх перевищення нормативів, що свідчить про систематичний ризик для здоров`я працівника.

На підтвердження важливості цієї інформації, статистика професійних захворювань на підприємстві Відповідача за п`ятирічний період підтверджує поширеність схожих захворювань серед працівників.

На додаток до медичних висновків, Позивачу було призначено третю групу інвалідності, зазначено, що причиною інвалідності є професійні захворювання. Ступінь втрати професійної працездатності склав 55%, що підтверджує серйозні наслідки для можливості працювати.

У зв`язку з цими фактами, Позивач вимагає відшкодування моральної шкоди та компенсації за фізичні та моральні страждання, які він зазнав через професійні захворювання, що виникли під час його роботи на підприємстві Відповідача.

Просить суд:

- стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "ЗАПОРІЖСТАЛЬ" на користь ОСОБА_1 одноразово грошову суму в розмірі 55 000 грн. як відшкодування завданої моральної шкоди, а також понесені позивачем судові витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

08.04.2024 представник відповідача ПАТ «Запоріжсталь» Ніколенко М.М. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень вказав, що

ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в 1991 році та звільнений у 1991 році через призов на військову службу, а потім знову прийнятий на роботу у 1994 році і звільнений у 2021 році через виходу на пенсію. Весь час праці на підприємстві, ОСОБА_1 проходив регулярні медичні огляди, які підтверджують його придатність для виконання обов`язків підручного сталевара. Немає доказів наявності у нього професійних захворювань. ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами праці та правами і обов`язками, включаючи право на пільги і компенсації за роботу в шкідливих умовах. Він з добровільною згодою працював у таких умовах. Роботодавець забезпечував регулярні медичні огляди працівників згідно з вимогами законодавства. Не допущено жодного порушення щодо медичних оглядів чи їх проведення. Представник відповідача також зазначає, що відсутні будь-які докази про професійне захворювання у ОСОБА_1 під час його роботи на підприємстві.

З урахуванням наведених аргументів, відповідач вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 55 000,00 гривень не відповідає вимогам розумності та справедливості, а сама вимога до відповідача про відшкодування моральної шкоди є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Податки і збори із суми, присудженої за рішенням суду, підлягають утриманню та перерахуванню до відповідного бюджету за рахунок фізичної особи, якій виплачується дохід при здійсненні виплати на виконання відповідного судового рішення. У випадку, якщо особа відшкодовує на користь фізичної особи моральну шкоду, вона виступає щодо такої фізичної особи податковим агентом та зобов`язана утримати і перерахувати податок із суми такого доходу та за рахунок фізичної особи, якій виплачується такий дохід.

Викладені вище обставини вказують на безпідставність вимог позивача про стягнення з відповідача 55 000,00 грн. як відшкодування моральної шкоди, та є такими, що не підлягають задоволенню. З урахуванням зазначених вище обставин, відсутні підстави для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу.

26.04.2024 року представник позивача адвокат Біліченко О.О. подав відповідь на відзив, в якій вважає заперечення представника безпідставними, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

25.03.2024 року суддя відкрив спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Між сторонами по справі склались правовідносини з приводу відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 1991 року по 2021 рік працювала у шкідливих умовах на підприємстві ПАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ».

22.11.2021 року Позивач звільнився з ПАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням), наразі не працює.

Відповідно Медичного висновку лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 10.02.2022 року, № 393, виданим ДУ «УКРАЇНСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ ПРОМИСЛОВОЇ МЕДИЦИНИ» (Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг) позивачу встановлено професійні захворювання:

«1.Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пилотоксичний бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії) група В, Легенева недостатність другого ступеня;

2. Радикулопатія попереково-крижова L5-S1 та шийна С6-С7, з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, м`язово-тонічнним та стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних та ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня);

3. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з легким ступенем зниження слуху) за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 »

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 15.04.2022 року (Форма П-4):

Пункт 9: Дата встановлення остаточного діагнозу за вказаними вище професійними захворюваннями 10.02.2022 року.

Пунктами 12, 17, 18 цього Акту встановлено таке:

«Хронічне професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи Позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» (27 років, 09 місяців).

Причиною виникнення отриманих Позивачем професійних захворювань є наявність на його робочому місці на ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» шкідливих виробничих факторів (перелік яких визначено в пункті 18 цього Акту) та перевищення їх показників по ГДК (шум, кремнію діоксид, заліза оксид, тощо)».

В пункті 9 Інформаційної довідки про умови праці, працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання від 23.11.2021 року також зазначений: перелік (кількісна характеристика) шкідливих факторів, що мали місце під час виконання працівником технологічного процесу, фактори виробничого середовища та трудового процесу, де зазначається таблиця з переліком цих факторів, у першій колонці якої вказане «нормативне значення» (яке є гранично допустимим), а в інших колонках «фактичне значення» згідно атестацій, яке по багатьом факторам перевищує нормативне, іноді в десятки разів.

Згідно Довідки до акта огляду МСЕК серія 12 ААВ № 628832 від 06.06.2022 року Позивачу встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності: професійне захворювання.

Згідно Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серія 12 ААА № 097181 від 06.06.2022 р. ступінь втрати професійної працездатності Позивача складає 55 (п`ятдесят п`ять) %.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши аргументи сторін по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.153 КЗпП України, ст.13 Закону України «Про охорону праці» на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Згідно з ст.173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно з ч.8 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником чи уповноваженим ним органом моральної шкоди робітнику, що здійснюється у випадку, якщо порушення законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих стосунків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань,погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Суд вважає встановленим та доведеним, що позивач ОСОБА_1 в період тривалого виконання роботи на підприємстві відповідача, через перевищення впливу шкідливих виробничих факторів, отримав ряд професійних захворювань, в результаті чого йому встановлена 3 група інвалідності з втратою професійної працездатності 55%.

Також суд вважає встановленим та доведеним спричинення позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я під час виконання трудових обов`язків, відповідальність за що покладається на відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь».

Посилання представника відповідача на те, що позивач був обізнаний із шкідливими умовами праці, погодився на них добровільно, а також те, що під час роботи на стан здоров`я не скаржився, за результатами періодичних медичних оглядів визнавався придатним для роботи за професією, і фактично приховав погіршення стану свого здоров`я, чим сприяв настанню більш тяжких наслідків, суд відхиляє через те, що добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та її обов`язок дбати про своє здоров`я жодним чином не знімає з відповідача обов`язок виконати вимоги ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» щодо забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та не звільняє від відповідальності за їх невиконання.

При цьому, суд враховує, що причиною професійного захворювання позивача є не сама по собі робота в шкідливих умовах, а робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого процесу.

Доводи представника відповідача про здійснення підприємствами компенсаційних заходів у вигляді безоплатного лікувально-профілактичного харчування, забезпечення спеціальним одягом, взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, не спростовують факту впливу негативних факторів на позивача. Також такі заходи не впливають на право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої у випадку ушкодження здоров`я під час виконання трудових обов`язків.

Визначення позивача придатним для роботи за професією за результатами періодичних медичних оглядів жодним чином не виключає наявність у неї хронічних професійних захворювань і відповідно відповідальність підприємства за шкоду, спричинену ушкодженням здоров`я.

Обставини справи свідчать про те, що позивач має ряд хронічних захворювань, у зв`язку з чим відчуває фізичний біль, слабкість, потребує постійного медикаментозного та іншого лікування, перебуває під спостереженням лікарів, лікарями йому рекомендовано проходити стаціонарне лікування. Вказане однозначно викликає у позивача відповідні фізичні та душевні страждання і вимагає від нього докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи представника відповідача про відсутність доказів спричинення позивачу моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки вони об`єктивно спростовуються встановленими вище обставинами.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд відповідно до ст.23 ЦК України, враховує характер порушення прав позивача, ушкодження здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, глибину фізичних і моральних страждань позивача, погіршення його здібностей або позбавлення можливості їх реалізації, зокрема, бере до уваги характер отриманих ним захворювань, внаслідок яких він визнаний інвалідом 3 групи з втратою 55% професійної працездатності. Позивач не має змоги вести звичне життя, перебуває під спостереженням лікарів та потребує медикаментозного лікування, на що вимушений витрачати як фізичні, так і матеріальні ресурси.

Вказані обставини, на думку суду, свідчать про істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та необхідність докладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди.

Тому, виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в загальному розмірі 55 000 грн.

При ухваленні рішення суд відхиляє доводи представників відповідачів про необхідність у випадку стягнення моральної шкоди, визначити її для стягнення з урахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Так, п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом №466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом.

За текстом цього підпункту поняття моральної шкоди не поділено на категорії осіб, оскільки визначено тільки її загальне поняття, суми якого можуть бути стягнуті з різних підстав. Обмеження розміру моральної шкоди для платників податку, на користь яких за рішенням суду стягнуто суму моральної шкоди, спричинену внаслідок заподіяння шкоди їх життю та здоров`ю, погіршує конституційні права та законні інтереси таких осіб, що в певній частині нівелює рішення суду, щодо захисту таких прав.

Аналогічного висновку також дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04 серпня 2021 року по справі № 332/2120/20, провадження № 61-11843ск21.

Отже, суд прийшов до висновку щодо стягнення суми моральної шкоду без урахування утримання податку з доходів і зборів.

Судові витрати.

При вирішенні питання про судові витрати, суд виходить із наступного.

Судовий збір, від якого був звільнений позивач, складає 1211,20 гривень. На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги із адвокатом Біліченком О.О. Відповідно до договору про надання правової допомоги від 20.03.2024 року, акту приймання виконаних робіт/послуг № 1 від 20.03.2024 року, квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 20.03.2024 року позивач сплатив адвокату 10 000 гривень.

До суми правничої допомоги адвокат Біліченко О.О. включив участь в одному судовому засіданні в розмірі 2000 гривень. Проте справа розглянута судом в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, тому судові засідання не проводились.

Інші роботи, виконані адвокатом, відповідають процесуальним діям, які були здійснені в ході розгляду справи, заперечення з боку представників відповідачів щодо їх розміру суд не приймає, оскільки вони є безпідставними, а тому сума витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 гривень підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 55 000 (п`ятдесят п`ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди без урахування податків та інших обов`язкових платежів та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь держави судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення судового рішення.

Повне найменування або ім`я сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: публічне акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», адреса: 69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 72, .

Суддя: А.М. Котляр