Справа № 487/2079/23
Провадження № 2/487/271/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2024 року місто Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Темнікової А.О., за участю секретаря судового засідання Демиденко Н.В., представника позивача Лисяк С.В., представника відповідачів ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, -

УСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» (далі за текстом ТОВ «ДНІПРОФІНАНСГРУП») звернулось 18.04.2023 року до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача інфляційні витрати та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в гривнях у розмірі 398 610 гривень 54 копійки.

В обґрунтування позову зазначено, що між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «НАДРА» 21.05.2007 укладено кредитний договір №08/05/2007/840 К-383 на підставі якого ВАТ КБ «НАДРА» надав ОСОБА_2 кредитні кошти на суму 32 700,00 доларів США. Того ж дня між ОСОБА_3 та ВАТ КБ «Надра» було укладено договір поруки, який було укладено для забезпечення належного виконання кредитного договору №08/05/2007/840 К-383 від 21.05.2007 року. У зв`язку з невиконанням основного зобов`язання за вказаним кредитним договором №08/05/2007/840 К-383, ВАТ КБ «НАДРА» звернулося до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовною заявою про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів. Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 01.04.2013 року по справі №2-336/11 позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено, а саме: стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» заборгованість за кредитним договором №08/05/2007/840 K-383 від 21.05.2007 року в сумі 703 291,97 гривень та по 1 720,5 гривень з кожного у відшкодування судових витрат. Далі, згідно договору №GL48N718070_I_4 про відступлення прав вимоги від 21.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З., зареєстрованого в реєстрі за №203, право вимоги за кредитним договором №08/05/2007/840 K-383 від 21.05.2007 року, укладеним з ВАТ КБ «НАДРА», перейшло до ТОВ «ФК ТОВ «ДНІПРОФІНАНСГРУП». Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 01.02.2022 у справі №2-336/11 (провадження №6/487/31/22) заяву ТОВ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» задоволено та замінено стягувача з ПАТ КБ «НАДРА» на нового кредитора ТОВ «ДНІПРОФІНАНСГРУП». На момент відступлення права вимоги за вищевказаними договорами відповідачі не виконали рішення суду про стягнення заборгованості дотепер. З ухваленням рішення про стягнення боргу від 01.04.2013 року зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до теперішнього часу. Відтак, кредитор має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення до дня подачі даного позову. Відповідно до розрахунку інфляційних витрат і 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в гривнях, яке становить 706 732,97 гривень за період з 16.03.2020 року (в межах останніх трьох років до дня розрахунку) по 15.03.2023 року (дата розрахунку) розмір нарахованих інфляційних витрат та 3% річних на суму боргу становить 398 610,54 гривень, що складається з інфляційного збільшення у сумі 335 050,76 гривень та 3% річних у сумі 63 559,78 гривень.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєві від 31.05.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 17.07.2023 року було подано письмові заперечення на позовну заяву, в яких просили відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції відповідачами вказано, що дійсно, між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «НАДРА» 21.05.2007 року було укладено кредитний договір № 08/05/2007/840 К-383, на підставі якого АТ КБ «НАДРА» надав Відповідачу кредитні кошти на суму 32 700,00 доларів США. Того ж дня між ОСОБА_3 та ВАТ КБ «НАДРА» було укладено договір поруки, який було укладено для забезпечення належного виконання кредитного договору N? 08/05/2007/840 K-383 від 21.05.2007 року. Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 01.04.2013 року по справі №2-336/11 за позовом ВАТ «Комерційний банк «НАДРА»» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було стягнуто солідарно з відповідачів 703 291,97 гривень та по 1 720,50 гривень з кожного судових витрат. Таким чином банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, а також процентів, належних йому, відповідно до ст. 1048 ЦК України, такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, сплати процентів та штрафних санкцій. Про зміну кредитора відповідачам стало відомо лише у лютому 2022 року з ухвали Заводського районного суду міста Миколаєва від 01.02.2022 року по справі №2-336/11. Крім того, відповідачам невідома сума відступлення прав вимоги від 21.07.2020 року за договором №GL48N71807014, з якої суми можуть начислятись штрафні санкції. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України короновірусної хвороби COVID-19» від 16 червня 2020 року №691-IХ - у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби, або у 30-ти денний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штрафу, пеню за таке прострочення». З 24.02.2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан. Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-ти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредиторами (позикодавцями) - Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо норм воєнного стану» від 15.03.2022 року №2120-IX. Крім того, позивач невірно вказав суму заборгованості - відповідно до ухвали Заводського суду міста Миколаєва №2-336/11 від 07.11.2017 року про розстрочку виконання рішення, сума заборгованості складала - 703 291,97 гривень, а вже на 04.07.2023 року - 375 094,17 гривень, згідно із відповіддю заступника начальника Управління ПМУМЮ УЗПВР у Миколаївській області начальника відділу Павлюк П.

09.10.2023 року, враховуючи різницю між сумою заборгованості, встановленою рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 01.04.2013 року по справі №2-336/11 та сумою, яка зазначена в листі відділу примусового виконання рішень №18349 від 04.07.2023 року (703291,97 гривень та 361016,30 гривень) позивачем було надано новий розрахунок інфляційних витрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання виходячи із суми 324275,67 гривень та зменшено розмір позовних вимог шляхом солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача 193 049,80 гривень, з яких інфляційні витрати 162267,40 гривень та 3% річних 30782,44 гривень.

Також 09.10.2023 року позивачем було подано відповідь на відзив. В обґрунтування своє позиції позивачем зазначено, що у п.18 Закону України №2021-IХ від 15.03.2022 зазначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто зміни говорять про діючий договір позики, який діє в період воєнного стану, а у даній справі кредитний договір припинив свою дію в момент, коли ПАТ КБ «НАДРА» звернувся з листом до відповідачів про дострокове погашення боргу ще у 2010 році. У зв`язку з тим, що умови кредитного договору відповідачами не виконувались належним чином, рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 01.04.2013 року було стягнуто заборгованість. Таким чином позивач звертається з позовом про стягнення інфляційних витрат та 3% річних не за неналежне виконання кредитного договору, а за неналежне виконання рішення суду, про яке в змінах до ЦК нічого не зазначено.

01.04.2024 року позивачем було зменшено позовні вимоги. В обґрунтування заяви зазначено, що згідно листа відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного МРУ МЮ (м. Одеса) від 04.07.2023 року №18349 вбачається, що на користь стягувача були перераховані грошові кошти у розмірі 328197,80 гривень (станом на 04.07.2023 року). Відтак, інфляційні витрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 16.03.2020 року по 23.02.2022 року становлять 89594,06 гривень, які складаються з інфляційного збільшення 67 729,52 гривні та 3% річних 21864,54 гривень, які позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєві від 17.05.2024 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача зменшені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідачів у судому засіданні просила відмовити у задоволенні зменшених позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 264 ЦПК України).

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «НАДРА» 21.05.2007 укладено кредитний договір №08/05/2007/840 К-383 на підставі якого ВАТ КБ «НАДРА» надав ОСОБА_2 кредитні кошти на суму 32 700,00 доларів США. Того ж дня між ОСОБА_3 та ВАТ КБ «НАДРА» було укладено договір поруки, який було укладено для забезпечення належного виконання кредитного договору №08/05/2007/840 К-383 від 21.05.2007 року

У зв`язку з невиконанням основного зобов`язання за вказаним кредитним договором №08/05/2007/840 К-383, ПАТ КБ «НАДРА» звернулося до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовною заявою про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 01.04.2013 року по справі №2-336/11 позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено, а саме: стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» заборгованість за кредитним договором №08/05/2007/840 K-383 від 21.05.2007 року в сумі 703 291,97 гривень та по 1 720,5 гривень з кожного у відшкодування судових витрат.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.11.2017 у справі №2-336/11 (провадження №6/487/211/17) було задоволено заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та розстрочено виконання рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 01.04.2013 року по справі №2-336/11 на п`ять років з оплатою рівними платежами щомісячно по 11721 гривні 53 копійки.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 01.02.2022 у справі №2-336/11 (провадження №6/487/31/22) було задоволено заяву ТОВ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та замінено стягувача у виконавчих листах з ПАТ КБ «НАДРА» на нового кредитора ТОВ «ДНІПРОФІНАНСГРУП».

Згідно листа відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №18579 від 04.07.2023 року станом на 03.07.2023 року в процесі примусового виконання вказаного вище рішення суду було стягнуто з боржника ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 328197,80 гривень, з яких: на користь ПАТ «КБ «НАДРА» 328197,80 гривень та виконавчий збір 32818,50 гривень.

15.02.2024 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було закінчено виконавче провадження №43370711 (боржник ОСОБА_2 ) щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «НАДРА» заборгованості за кредитним договором №08/05/2007/840 К-383 від 21.05.2007 року у зв`язку з фактичним та повним виконанням виконавчого документу відповідно до платіжних інструкцій №№112, 113, 114, 115 від 13.02.2024 року.

15.02.2024 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було закінчено виконавче провадження №43370877 (боржник ОСОБА_3 ) щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «НАДРА» заборгованості за кредитним договором №08/05/2007/840 К-383 від 21.05.2007 року у зв`язку з фактичним та повним виконанням виконавчого документу відповідно до платіжних інструкцій №№112, 113, 114, 115 від 13.02.2024 року.

Відповідно до частини третьої статті 11, частини першої статті 13 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

За частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Цивільне зобов`язання передбачає наявність обов`язку боржника відносно кредитора, якому кореспондується право кредитора вимагати від боржника виконання відповідного обов`язку, і таке зобов`язання в силу частин другої та третьої статті 11 ЦК України може виникати на підставі договорів та інших правочинів, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інших юридичних фактів, безпосередньо з актів цивільного законодавства тощо.

Загальні підходи до визначення змісту порушення зобов`язань містяться в статті 610 ЦК України, відповідно до якої порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати (див. постанови Великої палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18)).

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні втрати (індекс споживчих цін) - це показник, який характеризує зміни загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничого споживання (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №341/915/16-ц).

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.19 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17 тощо).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18).

Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Разом з цим, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідачів на свою користь інфляційних витрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у гривні за період з 16.03.2020 року по 23.02.2022 року, тобто за період до введення в Україні воєнного стану.

Відповідно до п. 15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Вимоги щодо сплати неустойки, штрафу, пені на невиконання грошового зобов`язання за договором, від сплати яких позичальник звільняється на підставі п. 15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позивачем заявлені не були, позов подано у зв`язку з тривалим невиконанням відповідачами рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 01.04.2013 року по справі №2-336/11.

Визначені ч. 2 ст. 625 ЦК право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

За таких обставин, з відповідачів на користь позивача підлягають солідарному стягненню інфляційні витрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 16.03.2020 року по 23.02.2022 року у розмірі 89594,06 гривень, які складаються з інфляційного збільшення 67 729,52 гривні та 3% річних 21864,54 гривень.

Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При подачі первісного позову виходячи із розміру позовних вимог 398610 гривень 54 копійок позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 5979 гривень 16 копійок згідно платіжної інструкції №5466 від 30.03.2023 року.

В подальшому 01.04.2024 року позивачем в порядку ст. 49 ЦПК України було зменшено розмір позовних вимог до 89594 гривень 06 копійок.

За подачу позову у вказаному розмірі юридичною особою мало бути сплачено судовий збір у розмірі 3028 гривень 00 копійок (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня календарного року).

Таким чином, враховуючи задоволення зменшених позовних вимог у повному обсязі, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 гривень 00 копійок, а саме: по 1514 гривень 00 копійок з кожного.

Різниця між сплаченою сумою судового збору та стягнутою з відповідачів у зв`язку зі зменшенням розміру позовних вимог відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» підлягає поверненню за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 5, 12, 13, 76-81, 141, 211, 259, 263-265, 268, 353 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Зменшені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у гривнях - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» за прострочення виконання грошового зобов`язання в гривнях за період з 16.03.2020 року по 23.02.2022 року грошові кошти у розмірі 89594 (вісімдесят дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) гривні 06 копійок, які складаються з інфляційного збільшення у розмірі 67 729 (шістдесят сім тисяч сімсот двадцять дев`ять) гривень 52 копійки та 3% річних у розмірі 21864 (двадцять одна тисяча вісімсот шістдесят чотири) гривні 54 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» судові витрати по сплаті судового збору в сумі по 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП», , адреса: місто Дніпро, вулиця Автотранспортна, 2, офіс 205.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 13.12.2024 року.

Суддя А.О. Темнікова