Справа № 509/1059/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участю секретаря судового засідання: Степанової Н.С.

представника позивача Приймачука С.І. ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу №509/1059/23 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, державний реєстратор Кодимської міської ради Подільського району Одеської області, про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

03.03.2023 до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: державний реєстратор Кодимської міської ради Подільського району Одеської області, про визнання правочину недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію. Разом із позовною заявою в інтересах позивача представником було подано до суду клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.

Підставою звернення до суду стало те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , внаслідок чого, протягом передбаченого законодавцем строку до Приморської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулись спадкоємці ОСОБА_4 за заповітом та за законом. Оскільки заповітом не було охоплено житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , - зазначене нерухоме майно мало б спадкуватись в порядку черговості спадкоємцями за законом: ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Після відкриття спадкової справи позивачу стало відомо про реєстрацію прав власності на неохоплені заповітом житловий будинок та земельну ділянку за ОСОБА_3 на підставі Договору дарування житлового будинку та земельної ділянки №б/н від 21.12.2012 року. За умовами зазначеного договору ОСОБА_4 передала безоплатно у власність ОСОБА_3 житловий будинок з господарчими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: під літерами «А-2», «А1», «а-2», «а1-2», «а», «а1», «а2» - житловий будинок, загальною площею 585,0 кв. м., в тому числі житловою площею 147,8 кв.м.; літера «а3» ганок, загальною площею 9,4 кв.м.; літера «а4» - ганок, загальною площею 3,6 кв. м; літера «Б № - альтанка, загальною площею 30,0 кв.м.; №1-7,1 споруди розташованого на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:003:0082 за цією ж адресою, та яка є одночасним предметом дарування житлового будинку. Поряд із цим, ОСОБА_2 оспорюється дійсність такого правочину у зв`язку із недотриманням нотаріальної форми правочину.

07.03.2023 Ухвалою суду було відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову.

10.03.2023 Ухвалою суду було відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: державний реєстратор Кодимської міської ради Подільського району Одеської області, про визнання правочину недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

01.06.2023 Ухвалою суду було задоволено клопотання представника ОСОБА_2 про витребування доказів та вирішено витребувати з Одеського державного нотаріального архіву (65104, Одеська область, місто Одеса, вулиця Академіка Корольова, будинок 92А):

- належним чином посвідчену копію договору дарування без реєстрового номеру, складеного на нотаріальному бланку серії ВТВ №200763, виданого 21.12.2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Затолокіною Катериною Ярославівною, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ;

-відомості щодо реєстраційного номера за яким зареєстрована нотаріальна дія з посвідчення договору дарування, укладеного 21.12.2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а саме посвідчену копію сторінки з реєстру для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Затолокіної Катерини Ярославівни з записом про посвідчення Договору дарування 21.12.2012 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а також відомості щодо наявності в реєстрах нотаріальних дій нотаріуса Затолоки К.Я. записів про сторін зазначеного договору.

08.09.2023 року позивач подала до суду уточнену позовну заяву.

09.11.2023 Ухвалою суду підготовче провадження у справі було закрито. Справу призначено до розгляду по суті.

20.11.2023 Ухвалою суду було задоволено заяву адвоката Приймачука Сергія Івановича в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову та вирішено:

- накласти арешт на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: під літерами А-2, А1, а-2, а1-2, а, а1, а2 житловий будинок, загальною площею 585,0 кв.м., в тому числі житловою площею 147,8 кв.м.; літера а3 ганок, загальною площею 9,4 кв.м.; літера а4 ганок, загальною площею 3,6 кв.м; літера Б№ альтанка, загальною площею 30,0 кв.м.; №1-7,1 споруди.

- накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1000 гектарів, кадастровий номер :01:003:0082, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

- заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо наступного нерухомого майна:

- житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: під літерами А-2, А1, а-2, а1-2, а, а1, а2 житловий будинок, загальною площею 585,0 кв.м., в тому числі житловою площею 147,8 кв.м.; літера а3 ганок, загальною площею 9,4 кв.м.; літера а4 ганок, загальною площею 3,6 кв.м; літера Б№ альтанка, загальною площею 30,0 кв.м.; №1-7,1 споруди;

- земельної ділянки площею 0,1000 гектарів, кадастровий номер :01:003:0082, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання з`явився представник позивача, просив суд розглянути справу за вказаної явки, вказав що чергова неявка відповідача та її представників є лише зловживанням їх процесуальних прав в процесі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, від адвоката Стогній О.В. було подано клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки 15.03.2024 року було заключено договір про надання правової допомоги, тому просив відкласти розгляд справи та надати можливість ознайомитися з матеріалами справи.

При цьому суду зазначає що 17.04.2023 року до суду відповідач подавала клопотання про відкладення розгляду справи з метою укладення договору з адвокатом, 01.08.2023 року відповідач приймала участь у підготовчому засіданні та просила відкласти його оскільки було вказано неналежну третю особу, 06.09.2023 року до суду звернувся адвокат Савенков О.С. в інтересах відповідача з клопотанням про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи, 28.02.2024 року представник знову просив відкласти розгляд справи, зазначив в клопотанні що приймає участь у невідкладних слідчих діях, і 19.03.2024 року до суду звернувся новий представник відповідача з клопотанням про відкладення розгляду справи та надання можливості ознайомитися з матеріалами справи.

До суду було подано відзив з порушенням строків, тому такий судом не вивчався в судовому засіданні.

Від третьої особи клопотань чи заяв не надходило ,письмові пояснення також не надсилалися. Про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

З врахуванням чергової неявки відповідача, та клопотання від її представника про відкладення розгляду справи, суд зазначає наступне. Розглядаючи справу суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Враховуючи викладені обставини суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, справу розглянути за вказаної явки та за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи заслухавши представника позивача, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочинів, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) процитованих вимог частин першої - третьої, п`ятої та шостої статті 203 ЦК України є підставою недійсності такого правочину (ч.1 ст.215 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Поряд із цим, відповідно до частини 3 статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З наведеного слідує, що правом оспорити правочин наділена не лише сторона (сторони) правочину, а й особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Відтак, договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.

(Подібні висновки було сформовано Верховним Судом у Постанові від 31.01.2024 року у справі №175/654/22, від 17.01.2024 року у справі №202/7942/20, від 11.12.2023 року у справі №127/12358/19, від 29.11.2023 року у справі №521/15465/21).

Таким чином, захисту у суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

У Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №18-рп/2004 поняття «охоронюваний законом інтерес» було розкрито як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто, інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині згаданого Рішення Конституційного Суду України.

Відтак, вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. При цьому обов`язком позивача є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів.

В силу викладеного, судом було встановлено, що ОСОБА_2 звернулась із позовом про визнання недійсним Договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 21.12.2012 року, який було укладено між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Тобто, позивач не є стороною оспорюваного правочину.

Поряд із цим, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 належить до категорії заінтересованих осіб, оскільки звернення позивача до суду зумовлено прагненням до оформлення спадкових прав на охоплене договором дарування майно.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . За життя нею було складено заповіт, яким не було охоплено житловий будинок з господарчими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: під літерами «А-2», «А1», «а-2», «а1-2», «а», «а1», «а2» - житловий будинок, загальною площею 585,0 кв. м., в тому числі житловою площею 147,8 кв.м.; літера «а3» ганок, загальною площею 9,4 кв.м.; літера «а4» - ганок, загальною площею 3,6 кв. м; літера «Б № - альтанка, загальною площею 30,0 кв.м.; №1-7,1 споруди розташованого на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:003:0082 за цією ж адресою.

Після смерті ОСОБА_4 до Приморської державної нотаріальної контори звернулись її спадкоємці за заповітом, а також її спадкоємці за законом: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Однак, після відкриття спадкової справи спадкоємиця за законом, ОСОБА_2 , дізналась про існування Договору дарування житлового будинку та земельної ділянки №б/н від 21.12.2012 року, за умовами якого ОСОБА_4 передала безоплатно у власність ОСОБА_3 житловий будинок з господарчими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: під літерами «А-2», «А1», «а-2», «а1-2», «а», «а1», «а2» - житловий будинок, загальною площею 585,0 кв. м., в тому числі житловою площею 147,8 кв.м.; літера «а3» ганок, загальною площею 9,4 кв.м.; літера «а4» - ганок, загальною площею 3,6 кв. м; літера «Б № - альтанка, загальною площею 30,0 кв.м.; №1-7,1 споруди розташованого на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:003:0082 за цією ж адресою, та яка є одночасним предметом дарування житлового будинку.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що хоча позивач не є учасником оскаржуваного правочину, існування Договору дарування житлового будинку та земельної ділянки №б/н від 21.12.2012 року перешкоджає ОСОБА_2 в оформленні спадкових прав на охоплене договором дарування нерухоме майно. Відтак, позивач є заінтересованою особою у визнанні недійсним Договору дарування житлового приміщення та земельної ділянки №б/н від 21.12.2012 року.

В обґрунтування підстав недійсності оспорюваного правочину ОСОБА_2 зазначила про те, що Договір дарування №б/н від 21.12.2012 був складений після смерті ОСОБА_4 та не є нотаріально посвідченим у розумінні чинного законодавства.

Відповідно до статті 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Відповідно до частини 2 статті 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваний договір дарування житлового будинку та земельної ділянки №б/н від 21.12.2021 року складено у письмовій формі на нотаріальному бланку серії та номеру ВТВ №200763. Зазначений документ містить особистий підпис та відтиск мокрої печатки приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Затолокіної К.Я. Однак, оскаржуваний договір дарування не містить порядкового номеру, під яким нотаріальна дія була зареєстрована у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій.

Поряд із цим, згідно із статтею 52 Закону України "Про нотаріат", про всі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами або посадовими особами органів місцевого самоврядування, робиться запис у реєстрах для реєстрації нотаріальних дій після того, як нотаріус зробить посвідчувальний напис на документі або підпише документ, що ним видається. Кожна нотаріальна дія реєструється під окремим порядковим номером. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована, зазначається на документі, що видається нотаріусом, чи в посвідчувальному написі. Реєстр для реєстрації нотаріальних дій повинен бути прошнурований, аркуші пронумеровані. Кількість аркушів у реєстрі повинна бути засвідчена підписом посадової особи відповідного органу юстиції та печаткою Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі. Кожний нотаріус веде окремий реєстр. Запис у реєстрі робиться чітко, розбірливо, із заповненням усіх граф, передбачених за встановленою формою. Не допускаються підчистки, дописки, інші незастережні виправлення та запис олівцем. Запис у реєстрі є доказом вчинення нотаріальної дії. Порядок ведення реєстрів для реєстрації нотаріальних дій та їх форма встановлюються Міністерством юстиції України.

Як вказано у Главі ІІ Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), кожній нотаріальній дії присвоюється окремий реєстровий номер. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, позначається на документах, що видаються нотаріусом, чи в посвідчувальних написах. Нотаріальна дія вважається вчиненою з моменту внесення про це запису до реєстру для реєстрації нотаріальних дій. Запис у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій є доказом вчинення нотаріальної дії.

З наведеного слідує, що кожна нотаріальна дія реєструється у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій та має окремий порядковий номер. До моменту внесення запису про нотаріальну дію до реєстру нотаріальна дія вважається не вчиненою.

З метою встановлення факту проведення реєстрації посвідчення оскаржуваного договору дарування №б/н від 21.12.2012 року судом було витребувано відомості з Одеського державного нотаріального архіву.

06.07.2023 року до суду надійшла відповідь Одеського державного нотаріального архіву №1647/01-20 на Ухвалу про витребування доказів наступного змісту:

"На ухвалу суду від 01.06.2023 року по справі № 509/1059/23, стосовно надання: 1. копії договору дарування посвідченого 21.12.2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Затолокіною К.Я. без реєстрового номеру, складеного на нотаріальному бланку серії ВТВ №200763, сторонами якого є - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ;

Перевіркою документів фонду приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Затолокікої К.Я., які знаходяться на зберіганні в Одеському державному нотаріальному архіві, встановлено, що приватним нотаріусом Затолокіною К.Я., дійсно 21.12.2012 року, посвідчено договір дарування частини квартири з використанням спеціального нотаріального бланку серії ВТВ №200763 за участю інших осіб ніж зазначено в ухвалі суду. Тому надати належним чином засвідчену копію договору сторонами якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , - не уявляється можливим.

2. відомостей щодо реєстраційного номеру за яким зареєстрована нотаріальна дія з посвідчення договору дарування посвідченого 21.12.2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Затолокіною К.Я. сторонами якого є - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Надати інформацію щодо реєстраційного номеру за яким зареєстрована нотаріальна дія з посвідчення договору дарування посвідченого 21.12.2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Затолокіною К.Я. сторонами якого є - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , не уявляється можливим у зв`язку з відсутністю Реєстру для реєстрації нотаріальних дій за вказаний період в архівному фонді нотаріуса на момент передачі документів на зберігання".

Таким чином, вбачається, що оскаржуваний договір дарування №б/н від 21.12.2012 року був складений на нотаріальному бланку серії та номеру ВТВ №200763. Однак, згідно відомостей державного нотаріального архіву, 21.12.2012 року на нотаріальному бланку серії та номеру ВТВ №200763 приватним нотаріусом Затолокіною К.Я. було посвідчено інший договір дарування, щодо відчуження іншого майна та за участю інших осіб ніж зазначено в оскаржуваному договорі.

Більше того, згідно відомостей Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів нотаріальний бланк серії та номеру ВТВ №200763 був витрачений на договір про відчуження нерухомого майна крім земельних ділянок. Поряд із цим, за змістом оскаржуваного договору дарування, ОСОБА_4 було подаровано житловий будинок і земельну ділянку.

Більше того, судом встановлено, що на оскаржуваному договорі дарування №б/н від 21.12.2012 року не зазначено порядковий номер реєстрації нотаріальної дії, що є обов`язковим реквізитом нотаріально посвідченого документу. При цьому, реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 21.12.2012 відсутній в архівному фонді нотаріуса.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що Договір дарування №б/н від 21.12.2012 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є нотаріально посвідченим у розумінні законодавця.

Відтак, оскаржуваний договір дарування був складений всупереч вимогам, які встановлені в актах цивільного законодавства, зокрема, з порушенням вимоги щодо нотаріальної форми правочину. Вказане є підставою для визнання такого правочину недійсним.

Таким чином, позовна вимога про визнання недійсним договору дарування №б/н від 21.12.2012 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , підлягає задоволенню.

Щодо вимог про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав, суд виходить з такого.

За ч. 1 ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», заява на проведення реєстраційних дій подається заявником у паперовій формі, а у випадках, передбачених законодавством, - в електронній формі разом з оригіналами документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, чи їх копіями, засвідченими державними органами, органами місцевого самоврядування (якщо оригінали таких документів відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування).

За ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Відомості про речові права на земельну ділянку, похідні від права власності, що припиняються після завершення строку дії відповідного договору, містяться в Державному реєстрі прав з дня державної реєстрації набуття речового права до дня закінчення строку дії договору, що обраховується відповідно до Цивільного кодексу України. Після закінчення строку дії договору державна реєстрація речового права припиняється за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону.

Матеріали справи свідчать, що 10.11.2022 року на підставі рішення державного реєстратора Кодимської міської ради Подільського району Одеської області Петрика Вадима Дмитровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 65423741 від 10.11.2022 року до реєстру внесено запис 48393017 про речове право ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0082.

Того ж дня, на підставі рішення державного реєстратора Кодимської міської ради Подільського району Одеської області Петрика Вадима Дмитровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 65421723 від 10.11.2022 року до реєстру внесено запис 48391577 про речове право ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою обох рішень державного реєстратора вказаний договір дарування, серія та номер: ВТВ No200763, виданий 21.12.2012, видавник: Приватний нотаріус Затолокіна К.Я.; технічний паспорт, серія та номер: TI01:7727-3318-3092-4601, виданий 09.11.2022, видавник: ПП "Бюро технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна".

Оскільки судом встановлено недійсність договору дарування житлового будинку та земельної ділянки без реєстрового номеру, складеного на нотаріальному бланку серії та номер ВТВ №200763, виданий 21.12.2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Затолокіною К.Я., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , - наявні підстави для скасування рішень державного реєстратора Кодимської міської ради Подільського району Одеської області Петрика Вадима Дмитровича індексний номер: 65423741 від 10.11.2022 року та індексний номер: 65421723 від 10.11.2022 року про державну реєстрацію прав власності ОСОБА_3 на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відтак, позовні вимоги про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером: 65421723 від 10.11.2022 року, прийняте державним реєстратором Кодимської міської ради Подільського району Одеської області Петрик Вадимом Петровичем та про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером: 6423741 від 10.11.2022 року прийняте державним реєстратором Кодимської міської ради Подільського району Одеської області Петрик Вадимом Петровичем підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір дарування житлового будинку та земельної ділянки без реєстрового номеру, складений на нотаріальному бланку серії та номер ВТВ №200763, виданий 21.12.2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Затолокіною К.Я., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером: 65421723 від 10.11.2022 року, прийняте державним реєстратором Кодимської міської ради Подільського району Одеської області Петрик Вадимом Петровичем.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером: 6423741 від 10.11.2022 року прийняте державним реєстратором Кодимської міської ради Подільського району Одеської області Петрик Вадимом Петровичем.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.03.2024 року.

Головуючий: Є.М. Панасенко