Справа № 143/550/23
Провадження № 22-ц/801/253/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сич С. М.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 рокуСправа № 143/550/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Стадника І.М.,

за участю секретаря судового засідання Кахно О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №143/550/23 запозовом ОСОБА_1 до Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) та зобов`язання вчинити дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 17 листопада 2023 року, яке ухвалене суддею Сич С.М. в Погребищенському районному суді Вінницької області, повний текст судового рішення складено 24 листопада 2023 року,

в с т а н о в и в :

В червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) та зобов`язання вчинити дії, мотивуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , яка була колгоспною пенсіонеркою КСП ім. Шевченка с. Очеретня, бригада № 3 (дільниця Довжок), колишнього Погребищенського району Вінницької області.

Після виходу на пенсію 12 грудня 1981 року мати позивача переїхала на постійне місце проживання у м. Калинівку Вінницької області, де і померла.

У 2022 році позивач у справах перебував у Очеретнянському старостинському окрузі з метою одержання довідки щодо майна померлої матері, де староста села йому повідомила, що він має право на земельний пай, на який мала право його мати як пенсіонерка колгоспу, правонаступником якого стало КСП «Прогрес» с. Довжок колишнього Погребищенського району Вінницької області. Даному господарству відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії ВН № 000007 14 вересня 1995 року було передано у колективну власність землю, з якої і було проведено виділення земельних часток (паїв) членам господарства.

На запит представника позивача до ГУ Держгеодастру у Вінницькій області було отримано відповідь за № 409/14-23 від 26 квітня 2023 року, згідно якої позивачу стало відомо, що його матір незаконно було не включено до списку громадян - членів КСП, які мають право на отримання земельної частки (пай), чим були порушені її права.

Матір позивача з 01 липня 1946 року і по 01 січень 1969 року працювала в колгоспі «Ленінська кузня» с. Довжок, який пізніше був об`єднаний із колгоспом ім. Т.Г. Шевченка с. Очеретня, як бригада № НОМЕР_1 , звідки і вийшла на пенсію за віком. На час затвердження списку громадян - членів КСП, які мають право на отримання земельної частки (пай), мати позивача була жива та отримувала пенсію.

Проте, з невідомих причин її не було включено до основного списку, у зв`язку з чим вона не отримала сертифікат, хоча мала на це повне право.

У зв`язку з чим просив суд: - визнати за ним право на земельну частку (пай) у розмірі 3,60 в умовних кадастрових гектарах на території колишньої Очеретнянської сільської ради у селі Довжок Вінницького (колишнього Погребищенського) району Вінницької області;

- зобов`язати Погребищенському міську раду Вінницького району Вінницької області включити ОСОБА_2 , як пенсіонерку, в додаткові списки осіб, що мають право на отримання земельної частки (пай) із земель запасу, що знаходяться на території Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області;

- зобов`язати Погребищенському міську раду Вінницького району Вінницької області надати ОСОБА_1 земельну частку (пай) із земель резервного фонду Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області.

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 17 листопада 2023 року в задоволені позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що на час видачі КСП «Прогрес» державного акта на право колективної власності на землю ОСОБА_2 не була виключена в установленому законом порядку із членів КСП, вона мала право на внесення до списку осіб на розпаювання землі, а тому наявне порушення прав на отримання земельної ділянки при паюванні КСП. Разом з тим, позивач пропустив строк позовної давності у даних правовідносинах, оскільки відповідно до статті 75 ЦК Української РСР позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції застосовуючи до спірних правовідносин позовну давність за кодексом ЦК Української РСР, не встановив початок перебігу позовної давності, помилково вказавши, що про порушення свого права покійна ОСОБА_2 повинна була дізнатись 14 вересня 1995 року, тобто з дня видачі державного акту про право колективної власності господарства на землю.

Крім того, вказав, що його покійна мати тяжко хворіла і з 1973 року їй була встановлена третя група інвалідності, вона потребувала сторонньої допомоги та лікування, а тому не було часу з`ясовувати чи мала вона право на земельну частку (пай). Про порушене право матері на земельну частку (пай) позивач дізнався лише у 2022 році.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення частково не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 , актовий запис № 213.

Покійна ОСОБА_2 є матір`ю позивача ОСОБА_3 , підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_3 , виданим 31 березня 1950 року.

Як вбачається з трудової книжки колгоспника № НОМЕР_4 та архівної довідки КУ «Погребищенський трудовий архів» Погребищенської міської ради від 26 квітня 2023 року № 248а, ОСОБА_2 працювала на різних роботах з 1946 року по 1972 рік в колгоспі «Ленінська кузня» с. Довжок, який згідно протоколу № 7 від 02 листопада 1963 року загальних зборів колгоспників було об`єднано з колгоспом ім. Т.Г. Шевченка с. Очеретня. В подальшому згідно протоколу № 1 від 10 листопада 1980 року загальних зборів колгоспників колгоспу «ім. Т.Г. Шевченка» с. Очеретня бригада № 3 (участок с. Довжок) була відокремлена від колгоспу ім.Т. Г. Шевченка і на її базі утворено колгосп «Прогрес» с. Довжок. Згідно протоколу № 1 від 04 лютого 1993 року загальних зборів колгоспників колгоспу «Прогрес» с. Довжок колгосп реорганізовано в КСП «Прогрес» с. Довжок.

Згідно із протоколом № 1 від 30 березня 2000 року загальних зборів уповноважених членів КСП «Прогрес» с. Довжок було реформоване в СТОВ «Прогрес» с. Довжок.

Як вбачається з довідки, виданої правлінням колгоспу ім. Т.Г. Шевченка с. Очеретня від 31 жовтня 1978 року, ОСОБА_2 являється членом колгоспу і по дату видачі довідки з колгоспу нікуди не вибувала.

За результатами розгляду представлення колгоспу ім. Т.Г. Шевченка с. Очеретня № 23 від 05.10.1978 року до органу соціального забезпечення колгоспників Погребищенської районної ради трудовий стаж ОСОБА_2 в колгоспі становить 21 рік. Органом соціального забезпечення колгоспників Погребищенської районної ради відповідно до протоколу № 2/98 від 04 листопада 1978 року було призначено з 06 жовтня 1978 року їй пенсію по старості довічно.

З відповіді Відділу № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на запит представника позивача - адвоката Скалецького О.О., вбачається, що відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії ВН № 000007 від 14 вересня 1995 року, виданого КСП «Прогрес», гр. ОСОБА_2 до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства не включено.

Частиною другою статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі, створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Право на земельну частку (пай) згідно з пункту 2 цього Указу мають члени сільськогосподарського підприємства, кооперативу, акціонерного товариства, у тому числі, пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Згідно з частиною дев`ятою статті 5 ЗК України 1990 року (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 22 ЗК України 1990 року (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право.

У частині другій статті 23 ЗК України 1990 року (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) зазначено, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Отже, право особи на земельну частку (пай) виникає за наявності трьох умов: одержання КСП державного акта на право колективної власності на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акта та включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до роз`яснень, наведених в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК , у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Отже, громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку - додатка до державного акта на право колективної власності на землю чи виключено з нього, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.

У такому разі особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП.

В постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 283/187/19 (провадження № 61-1965св20), вказано, що особа набуває права на земельну частку (пай) в разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатка до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП.

В постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 692/565/21 (провадження № 61-7303св22) зазначено, що посилання позивача на те, що за нею слід визнати право власності на конкретно визначену земельну ділянку № НОМЕР_2 , якій присвоєно кадастровий номер :03:002:0620, що значиться за спадкодавцем, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є передчасними, оскільки спадкодавець за життя не оформив належним чином у встановленому законом порядку право власності на конкретну земельну ділянку, а лише набув майнові права на її отримання, а отже, успадковується це саме право на отримання земельної частки (паю), а не право власності на конкретно визначену земельну ділянку в натурі.

Як вбачається з матеріалів справи, КСП «Прогрес» отримало державний акт на право колективної власності на землю 14 вересня 1995 року, тобто тоді, коли ОСОБА_2 була членом КСП, проте не вона не була включена до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю. Разом з тим, за життя ОСОБА_2 не вирішувала питання (спір) щодо не включення її у дані списки.

Отже, позивач ОСОБА_1 не набув права на звернення до суду з позовом про визнання за ним права на земельну частку (пай) у розмірі 3,60 в умовних кадастрових гектарах на території колишньої Очеретнянської сільської ради у селі Довжок Вінницького (колишнього Погребищенського) району Вінницької області, а тому позов є необґрунтованим.

За таких підстав суд першої інстанції мав би відмовити у позові по суті, а не застосовувати строки визначені ЦК УРСР.

Посилання в апеляційній скарзі позивача на те, що його покійна мати важко хворіла і не мала можливості з`ясовувати чи мала вона право на земельну частку (пай), на підтвердження хвороби долучено довідки Погребищенської ЦРЛ №279 від 20 квітня 1973 року, №354 від 04 травня 1976 року, №272 від 18 травня 1977 року, №406 від 14 квітня 1979 року, однак апеляційний суд зазначене не бере до уваги, оскільки зазначені довідки датовані з 1973 по 1979 роки, проте як розпаювання відбулось відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року і не підтверджує неможливості, у зв`язку з хворобою, ОСОБА_2 звернутися до КСП з вимогою про включення її у зазначені списки з 1995 року.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що розпаювання земель колишніх колгоспів, є загальновідомим фактом, позивач та його покійна мати могли знати про видачу у 1995 році КСП «Прогрес» акта на право колективної власності на землю зі списком громадян, які мали право на земельну частку (пай).

В зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині підстав відмови в задоволені позову, шляхом викладення мотивувальної частини рішення у тексті цієї постанови, а в іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, однак вказав помилкові мотиви та підстави для такої відмови, судове рішення суду першої інстанції підлягає зміні у його мотивувальній частині.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про зміну судового рішення у його мотивувальній частині, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 17 листопада 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 11 січня 2024 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Матківська М.В.

Стадник І.М.