Справа № 523/4780/21
Провадження №2/523/404/24
УХВАЛА

про залишення зустрічної позовної заяви (нова редакція) без руху

"10" січня 2024 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду міста Одеси Кремер І.О., розглянувши матеріали зустрічної позовної заяви (нова редакція) ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування Мирової угоди від 20.04.2010 року, визнання права власності та стягнення моральної шкоди проти позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування нежитловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні майном,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування нежитловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні майном.

Суддя констатує, що 28.12.2023 року надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування Мирової угоди від 20.04.2010 року та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою судді від 02.01.2024 року зустрічна позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху, оскільки була подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме.

? ОСОБА_1 при зверненні до суду із даним зустрічним позовом не було зазначено та не додано жодного доказу в підтвердження дійсності Мирової угоди, укладеної між сторонами 20.04.2010 року, а саме відповідна ухвала Суворовського районного суду м. Одеси, постановлена в рамках розгляду цивільної справи № 2-836/10 про затвердження судом Мирової угоди від 20.04.2010 року, яка станом на день звернення із зустрічним позовом набрала законної сили.

?У зустрічній позовній заяві позивачем не зазначено конкретного, визначеного ст. 16 ЦК України способу захисту для захисту порушеного майнового права позивача, який підлягає відновленню судом у визначених законом спосіб.

Суддя констатує, що на виконання вимог ухвали від 02.01.2024 року ОСОБА_1 було подано заяву про усунення недоліків на виконання вимог ухвали від 02.01.2014 року, а також надано зустрічну позовну заяву у новій редакції.

Однак, дослідивши матеріали зустрічної позовної заяви (у новій редакції), суддя доходить висновку, що така підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України з огляду на наступне:

?У зустрічній позовній заяві в новій редакції ОСОБА_1 фактично збільшила позовні вимоги, доповнивши такі вимогою про визнання за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно кафе бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно приписів п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

В порушення вказаних вище норм процесуального права ОСОБА_1 не було зазначено ціни позову про визнання права власності.

?Згідно вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст. 176 ЦПК України та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі, якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому ціна позову не відповідає дійсній вартості майна, або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Згідно п. а ч.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Пунктами 3, 6 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 р. № 1440 «Про затвердження Національного стандарту N 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» (далі Постанова КМУ № 1440) визначенні поняття дійсної та ринкової вартості, принципу попиту та пропонування при оцінці майна. Так, дійсна вартість майна визначена лише для цілей страхування та характеризується, як вартість відтворення (вартість заміщення) або ринкова вартість майна, визначені відповідно до умов договору страхування; ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу. Принцип попиту та пропонування відображає співвідношення пропонування та попиту на подібне майно. Відповідно до цього принципу під час проведення оцінки враховуються ринкові коливання цін на подібне майно та інші фактори, що можуть призвести до змін у співвідношенні пропонування та попиту на подібне майно.

За приписами п. 16 Постанови КМУ № 1440 (далі Постанова), - визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки. За відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об`єкта оцінки може визначатися на основі інформації про ціни пропонування подібного майна з урахуванням відповідних поправок, які враховують тенденції зміни ціни продажу подібного майна порівняно з ціною їх пропонування.

У відповідності до п. 38 Постанови для проведення оцінки майна застосовуються такі основні методичні підходи: витратний (майновий - для оцінки об`єктів у формі цілісного майнового комплексу та у формі фінансових інтересів); дохідний; порівняльний.

Згідно із п. 47 Постанови порівняльний підхід ґрунтується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування. Порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки.

Проаналізувавши тлумачення змісту всіх видів вартості, передбачених пунктом 3 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», можна дійти висновку, що наявне в судовій практиці поняття «дійсна вартість» є практично тотожним за своїм значенням до закріпленого у вітчизняних національних стандартах поняття «ринкова вартість», під яким розуміється вартість майна, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

На день подання позову неможливо встановити точну ціну спірного майна, тому розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Так, відповідно до ч.1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028,00 гривні.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15140,00 грн.).

Суддя констатує, що при зверненні із зустрічним позовом ОСОБА_1 було сплачено судовий збір за позовну вимогу майнового характеру про стягнення моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн.

Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою.

З огляду на викладене, суддя вважає про те, що необхідно попередньо визначити розмір судового збору за позовну вимогу майнового характеру в частині визнання права власності на нерухоме майно в розмірі 12000,00 грн.

З огляду на вищевикладене ОСОБА_1 повинна доплатити судовий збір у розмірі 12000,00 грн. за реквізитами для сплати судового збору до Суворовського районного суду м. Одеси (https://sv.od.court.gov.ua/sud1527/gromadyanam/tax/).

Окрім того, суддя вважає за необхідним зазначити, що ОСОБА_1 не було виконано вимог ухвали від 02.01.2024 року в наступній частині, а саме не зазначено та не додано жодного доказу в підтвердження дійсності Мирової угоди, укладеної між сторонами 20.04.2010 року, а саме відповідна ухвала Суворовського районного суду м. Одеси, постановлена в рамках розгляду цивільної справи № 2-836/10 про затвердження судом Мирової угоди від 20.04.2010 року, яка станом на день звернення із зустрічним позовом набрала законної сили.

Дослідивши матеріали зустрічної позовної заяви, суддя доходить висновку, що виявлені в мотивувальній частині ухвали недоліки унеможливлюють вирішення питання прийняття зустрічного позову до спільного розгляду із первісним позовом, у зв`язку з чим зустрічну позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу за зустрічним позовом строк для усунення недоліків зустрічної позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 175-177, 185 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Зустрічну позовну заяву (нова редакція) ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування Мирової угоди від 20.04.2010 року, визнання права власності та стягнення моральної шкоди проти позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування нежитловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні майном залишити без руху.

Роз`яснити позивачу за зустрічним позовом про необхідність усунення вказаних в мотивувальній частині ухвали недоліків у строк, який не перевищує п`яти днів з дня вручення їй копії ухвали про залишення зустрічної позовної заяви без руху та попередити, що в противному разі заява буде рахуватись неподаною та повернута.

Ухвала окремо від рішення оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер