Провадження № 2/204/1221/24
РІШЕННЯ

іменем України

10 червня 2024 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі головуючого судді Книш А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» про стягнення вихідної допомоги та середньоденного заробітку за затримку розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до відповідача з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по вихідній допомозі у сумі 28073 грн та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 58818 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13 березня 2023 року позивача звільнено з Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» за власним бажанням за ч.3 ст.38 КЗпП України. За відповідачем рахується заборгованість по вихідній допомозі у розмірі 28073 грн. Позивач усно звертався до відповідача з вимогами щодо виплати вихідної допомоги, але вони так і не виконані, вихідну допомогу не сплачено. Крім того, за відповідачем рахується сума заборгованості по заробітній платі у розмірі 89470 грн, яку позивач стягнув у судовому порядку, що підтверджується судовим наказом Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська у справі №204/8114/23 від 07 червня 2023 року, але вказане судове рішення не виконується відповідачем. Таким чином, за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 58818 грн середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати. Вказує, що з моменту звільнення підприємство не виплатило жодної суми.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини.

Позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем та 13 березня 2023 року позивача було звільнено згідно ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням підприємством законодавства про працю, умов колективного договору (а.с.17, 18).

Згідно довідки Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» від 26 квітня 2023 року №15, станом на 26 квітня 2023 року позивачу не виплачена заробітна плата у сумі 89470 грн, у т.ч. по місяцям: за червень 2021 року 6773 грн; за липень 2021 року 6299 грн; за жовтень 2021 року 4603 грн; за листопад 2021 року 7128 грн; за грудень 2021 року 6800 грн; за січень 2022 року 6316 грн; за березень 2022 року 1079 грн; за січень 2023 року 3632 грн; за лютий 2023 року 7089 грн, за березень 2023 року та остаточний розрахунок 39751 грн (а.с.14).

Відповідно до розрахункового листа, позивачу за березень 2023 року нараховано суму у розмірі 49648,58 грн, в тому числі вихідну допомогу у розмірі 28073 грн (код 339), сума до виплати 39751,52 грн (а.с.20).

07 червня 2023 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ по справі № 204/8114/23 (номер провадження 2-н/204/374/23), яким стягнуто з Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» на користь ОСОБА_1 89470 (вісімдесят дев`ять тисяч чотириста сімдесят) гривень суму нарахованої, але невиплаченої заробітної плати (а.с.29).

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення вихідної допомоги судом враховується наступне.

Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, яка згідно ст.115 вказаного Кодексу виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 44 КЗпП України передбачено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40, пункті 6 частини першої статті 41 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Судом враховуються роз`яснення викладені в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», за яким задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивачу за березень 2023 року нараховано суму у розмірі 49648,58 грн, в тому числі вихідну допомогу у розмірі 28073 грн (код 339), сума до виплати 39751,52 грн (а.с.20).

Вказана сума вихідної допомоги у розмірі 28073 грн була включена у розрахунок не виплаченої заробітної плати, наведений у довідці Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» від 26 квітня 2023 року №15, відповідно до якої позивачу була не виплачена заробітна плата у сумі 89470 грн.

Як вже було зазначено, 07 червня 2023 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська видано судовий наказ, яким стягнуто з відповідача на користь позивача суму нарахованої, але невиплаченої заробітної плати у розмірі 89470 грн.

Таким чином, вихідну допомогу у розмірі 28073 грн вже стягнуто з відповідача на користь позивача вищезазначеним судовим наказом, тому окреме стягнення даної суми призведе до подвійного стягнення суми вихідної допомоги.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати судом враховується наступне.

Згідно статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Частина друга статті 117 КЗпП України стосується випадків, коли наявний спір між роботодавцем і колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору.

Якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України). Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальності роботодавця протягом усього періоду прострочення.

Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені на момент звільнення, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.

Подібні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 810/451/17 (провадження № 11-1210апп19).

Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, передбачено, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Середньоденна заробітна плата позивача, відповідно до заробітної плати за останні два відпрацьованих місяці, становить: січень 2023 року 9137,42 грн, лютий 2023 року 8917,71 грн, що разом складає 18055,13 грн (9137,42+8917,71) поділеної на кількість робочих днів за ці два місяці (22+ 20 = 42 дні) = 429,88 грн (а.с.22).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що середній заробіток розраховується за період, починаючи з дня, наступного за днем звільнення, тобто з 14 березня 2023 року і по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Таким чином, оскільки відповідач так і не провів з позивачем остаточний розрахунок, середній заробіток має бути розрахований за період з 14 березня 2023 року по 14 вересня 2023 року.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 14 березня 2023 року по 14 вересня 2023 року складає: 133 дні х 429,88 грн = 57174,04 грн.

Розподіляючи судові витрати судом враховується наступне.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем під час подання позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн (а.с.4).

Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги були задоволені частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору розмірі 1043,59 грн (1073,60*57174,04/58818).

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» про стягнення вихідної допомоги та середньоденного заробітку за затримку розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 57174 (п`ятдесят сім тисяч сто сімдесят чотири) гривні 04 (чотири) копійки, який визначений без утримання податку з доходів фізичних осіб й інших обов`язкових платежів.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1043 (одна тисяча сорок три) гривні 59 (п`ятдесят дев`ять) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Державне підприємство «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова», місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Криворізька, буд.1, ідентифікаційний код 14308368.

Головуючий: