Справа № 953/8574/23
РІШЕННЯ
06 червня 2024 року м.Харків
Київський районний суд м.Харкова у складі:
головуючої судді - Лисиченко С.М.,
за участю секретаря судових засідань Сергієнко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м.Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В обґрунтування заявлених позовних позивач зазначає, що 19.11.2019 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (надалі - позивач, Банк, Кредитор) та ОСОБА_1 (надалі відповідач, боржник, позичальник) було укладено заяву- договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014/380805/82/724931 (надалі- Договір), згідно умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 257 023, 93 гривень, зі строком на 48 місяців, а позичальник, у свою чергу, зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, a також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у фіксованій процентній ставці у розмірі 39,9% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Договором.
Зазначає, що Банк взяті на себе зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, шляхом надання кредитних коштів, разом з цим, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує належним чином, у зв`язку з чим станом на 06.06.2023 заборгованість останнього перед АТ «Райффайзен Банк» за Договором становить: 276 405, 42 гривень, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом у розмірі 255 258, 31 гривень; заборгованості за відсотками у розмірі 21 047, 11 гривень. З огляду на зазначене, Банком було направлено відповідачу Вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за Договором, надавши можливість відповідачу добровільно врегулювати заборгованість за Договором, однак у визначені у Вимозі строки заборгованість не сплачена, достроково зобов`язання за Договором не виконані відповідачем, що змусило звернутися до суду із даним позовом.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2023 справа розподілена судді Лисиченко С.М.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 18.09.2023 прийнято до розгляду та відкрито позовне провадження у цивільній справі за даним позовом в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
23.11.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовної заяви позивача у повному обсязі. Заперечуючи проти задоволення позову посилається на те, що він завжди був сумлінним позичальником, вчасно сплачував погашення кредиту. Однак, у зв`язку із повномасштабною війною в України, в нього, як і у всіх громадян країни виникли проблеми. Харків більше року знаходився в зоні активних бойових дій, місто цілодобово було під постійним обстрілом російського війська, постійні блек-аути, комендантські години та нескінченні повітряні тривоги унеможливлювали знайти роботи. Крім того, у зв`язку із тим, що на початку повномасштабної війни колона російських військових прорвалася в місто Харків, і розпочалися вуличні бої, а ці бої були поряд із його домом, куди в той час окрім вуличних боїв, гранат та автоматних вистрілів, прилетів ще й снаряд граду, йому із сім`єю прийшлося терміново евакуюватися. В процесі їх евакуації, ним були втрачені частина документів, в тому числі і документи по кредиту. Збереглися лише декілька квитанцій по частковому погашенню кредиту. В березні 2022 року на його телефон зателефонував оператор банку і проінформував, що було проведення засідання правління банку і прийнято реструктуризацію його договору, відповідно до якої він може не сплачувати зобов`язання до осені 2022 року. Восени йому повторно передзвонив оператор і повідомив, що реструктуризацію продовжено. На його прохання надати копію реструктуризації, чи інформацію про умови реструктуризації для ознайомлення, йому було відмовлено в порушення Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про фінансову реструктуризацію», Закону України «Про споживчий кредит». В травні 2023 року, він звернувся до відділення банку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з проханням надати йому копію договору кредитування, копії реструктуризації та виписку по рахунку заборгованості, оскільки не міг зрозуміти, що відбувається із його кредитом. Також, намагався подати заяву про повідомлення банку, що він являється інвалідом війни ІІ групи, та заяву про перегляд умов кредитування (реструктуризації) в умовах повномасштабної війни. Однак, йому було відмовлено і в наданні інформації та в надані копій документів, а також відмовлено в прийнятті заяв. Як повідомив консультант банку, в них таких повноважень немає, в електронній базі не відображається інформація про нього та не відображається його договір, лише сума боргу, також вони не мають повноважень примати заяви від нього. Після цього, він написав електронного листа до головного відділення банку з таким же запитом на отримання копії договору та умов реструктуризації, та вказав в письмі, що він є інвалідом війни ІІ групи. В електронному вигляді йому повторно було відмовлено, та направлено до відділення банку. В червні він знову звернувся до відділення банку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , показав електрону відповідь, знову просив надати копії документів та прийняти заяви про те, що він є інвалідом війни ІІ групи, і що просить переглянути умови за кредитом та надати час до зими (кредитні канікули), чи провести реструктуризацію, щоб він мав змогу знайти роботу і продовжити погашення кредиту. Йому знову було відмовлено, оскільки у відділені банку немає таких повноважень. Тоді, за допомогою консультанта відділення банку, 23 липня 2023 року, ним був відправлений такий же саме запит у мобільному додатку банку. У відповідь на його запит йому направили лише розрахунок заборгованості за кредитним договором. Вказує, що він ніколи не відмовлявся від своїх зобов`язань, і повторно наголошує, що відповідно до рахунку заборгованості, вбачається, що він був завжди сумлінним споживачем, і до настання повномасштабної війни в країні, завжди вчасно сплачував всі кредитні зобов`язання (що також вбачається і з розрахунку заборгованості наданої позивачем).
Зазначає, що він є інвалідом війни ІІ групи. Крім того, Рішенням № 20/1441/5 від 29.10.2015, йому надано статус учасника бойових дій, у зв`язку з чим, на нього поширюються дія пільг, передбачених п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому з нього не підлягають стягнення проценти за користування кредитними коштами.
Крім того, відповідачем не спростовано розмір заборгованості, заявлений Банком, доказів які б мали істотне значення та вплив на вирішення справи по суті до суду не надано, як і власне контр-розрахунку заборгованості. Враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності, тому висновки про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованим» (Постанова КЦС ВС від 25.01.2023 № 209/3103/21 (61-9710св22).
Крім того вказує, що відповідач в розумінні діючого законодавства не є військовослужбовцями. Рішення комісії МВС України щодо надання ОСОБА_1 , статусу учасника бойових дій, датується 29.10.2015. При цьому кредитний договір укладено 2019 року. Станом на дату укладення кредитного договору у відповідності до п. 4.2 Договору відповідач підтвердив що він ознайомлений в письмовій формі про усі умови споживчого кредитування та з паспортом споживчого кредиту «Кредит готівкою» та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Надана інформація є повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною. Таким чином, на момент укладення кредитного договору ОСОБА_2 було відомо про порядок та умови нарахування відсотків за кредитним договором і на такі умови, відповідно до кредитного договору останній погодився в повному обсязі. Доводи відповідача, наведені у відзиві свідчать, що останній має корисливі мотиви щодо ухиляння від виконання зобов`язань за Договором.
З врахуванням вище викладеного, просить суд позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.
12.02.2024 відповідачем ОСОБА_1 , подано до суду додаткові пояснення, відповідно до яких просить суд відмовити у задоволенні позову та посилається на обставини аналогічні з викладеними у відзиві на позовну заяву.
26.02.2024 електронним шляхом до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача, відповідно до яких вказує, що згідно умов кредитного договору 19.04.2020 та 19.05.2020 були днями планового погашення платежу за кредитним договором. До сплати зокрема підлягало: 19.04.2020 за тілом 2 431,78 грн. та за відсотками 8 359,18 грн. У рахунок погашення надійшло лише 27,16 грн. 19.05.2020. плановим платежем було визначено наступні суми: за тілом 2 780,96 грн. та за відсотками 8 089,53 грн. Коштів у рахунок погашення не надійшло. Таким чином до сплати за тілом кредиту підлягало 5 212,74 грн., а за відсотками 16 421,55 грн. (графа «Прострочена заборгованість»). Як вбачається з наданого Банком розрахунку заборгованості (графа «фактичне погашення») та не спростовано відповідачем у погоджені та визначені сторонами день та сумі сплати належних платежів не було здійснено. В період внесення платежів з 26.05.2020 по 18.06.2020 на суму 16 421,55 грн. такі платежі було зараховано на погашення більшої суми прострочених платежів за відсотками в повному обсязі, а також залишок - 1 278,45 грн. на погашення простроченого тіла кредиту. Таким чином станом на 19.06.2020 відповідачем було погашено прострочену заборгованість на минулий період за відсотками (графа «Прострочена заборгованість відсотки 0,00» та частково погашено прострочену заборгованість за тілом кредиту, - залишок несплачених платежів за минулий період (графа «Прострочена заборгованість кредит 3 934,29». Одночасно, 19.06.2020 у відповідача був вже черговий поточний плановий платіж, який відповідно внесено вчасно теж не було, а сплачено вже аж 17.07.2020. Аналогічні порушення графіку платежів відповідач допускав і в подальшому, погашаючи попередню заборгованість у поточних періодах. Розподілення коштів, які надходять на погашення простроченої заборгованості і на прострочене тіло, і на прострочені відсотки в саме рівних частинах, по перше, неможливо технічно та не передбачено законодавством, а по-друге, призвело б до збільшення простроченої заборгованості відповідача по усім платежам оскільки така не погашалася б в повному обсязі, як за тілом кредиту, так і за відсотками. А отже в першу чергу погашалась саме більша прострочена заборгованість тобто за відсотками, а залишок коштів (якщо такий був) направлявся на погашення меншої частини платежу - простроченої заборгованості за тілом. При цьому як вбачається із розрахунку заборгованості графа «Залишок заборгованості кредит» збільшення тіла кредиту у вказані періоди не відбувалось. З моменту укладення кредитного договору, з метою зменшення фінансового навантаження на боржника, Банк неодноразово здійснював реструктуризації кредиту, в тому числі шляхом надання кредитних канікул, про що був обізнаний відповідач та не заперечує. У зв`язку із несплатою відповідачем у процесі кредитування відсотків такі прострочені відсотки шляхом реструктуризації заборгованості були капіталізовані до суми кредиту, що відображено у розрахунку заборгованості графи «Реструктуризація» та Капіталізація» починаючи з 26.02.2022. Хибним є твердження, що станом на 19.02.2022 у відповідача була відсутня прострочена заборгованості. До сплати у вказаний день підлягало (графа «Планове погашення») за тілом кредиту 5 153,95 грн, за відсотками 5 740,55 грн. Фактично у відповідний день було внесено коштів згідно графи «Фактичне погашення відсотки» лише 486,84 грн. Таким чином, на момент проведення реструктуризації банком 26.02.2022 у відповідача вже було 7 днів прострочки, що відображено в графі «Кількість днів прострочки». З огляду на вище викладене, необґрунтованим є зазначення відповідачем, що сплачена сума відсотків за користування кредитом, підлягає зарахуванню в рахунок погашення суми кредиту, а також доводи про недоведеність Банком суми боргу.
В судове засідання, призначене на06.06.2024, представник позивача не з`явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. Електронним шляхом представником позивача до суду подано заяву з проханням проводити судове засідання без участі представника АТ «Райффайзен Банк». Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
В судове засідання, призначене на 06.06.2024, відповідач не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не відомі.
Згідно із ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
18.11.2019 ОСОБА_1 підписав Заяву на отримання кредиту за програмою кредиту «Кредит готівкою» № 014/380805/82/724931, а 19.11.2019 підписав Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою» на отримання кредиту в АТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 257023,93 гривень зі строком кредитування 48 місяців, в якому визначено: загальні витрати за кредитом 260299,42 гривень; орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом ( у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 517323,35 гривень; реальна річна процентна ставка 39,9% річних, порядок повернення кредиту визначено у додатку № 1 до Паспорту споживчого кредиту № 014/380805/82/724931 від 19.11.2019 Графік погашення кредитної заборгованості та сплати страхових платежів.
19.11.2019 між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014/380805/82/724931, за умовами п.1.1. якого банк відкриває поточний рахунок «Для виплат» IBAN НОМЕР_1 в гривнях на ім`я клієнта та здійснює його розрахунково-касове обслуговування у відповідності до Правил та Тарифів Банку на ведення та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб.
Крім того, відповідно до умов п. 2 Заяви-Договору, проценти сплачуються Клієнтом у визначену Графіком дату у складі щомісячного ануїтетного платежу, вказаного у Графіку, і розраховуються виходячи з процентної ставки, передбаченої пп. 1.2.3 п.1.2 Заяви-договору. Проценти нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування Кредитом, починаючи з дня надання кредиту (включно) або з наступного за днем надання кредиту операційного дня, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. Клієнт зобов`язаний здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту.
Відповідно до умов п. 2.2. Кредитного договору, відповідач зобов`язався здійснювати погашення Кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними платежами. Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів та розраховується за формулою, визначеною пп. 3.5.1. п. 3.5. ст. 3 розділу 6 Правил.
Оскільки у вищевказаних документах, підписаних відповідачем, визначений розмір кредиту та процентної ставки за користування кредитом, а також порядок та строки повернення кредиту і сплати процентів, суд вважає, що сторони погодили умови договору кредиту.
Матеріалами справи підтверджено, що згідно із Статутом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (нова редакція) від 12.12.2022, затвердженим протоколом Загальних зборів акціонерів № Зб-64 від 17.10.2022, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» спочатку змінило своє найменування на Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», а потім Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», яке є правонаступником за всіма правами та обов`язками Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль».
Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу.
За змістом п. 22 ч.1 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (п. 23 ч.1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів").
10 червня 2017 року набрав чинності Закону України "Про споживче кредитування", який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування" (ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у редакції, чинній з 10 червня 2017 року).
Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України "Про захист прав споживачів". З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України "Про споживче кредитування", а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України "Про захист прав споживачів".
Положеннями ст.16 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Судом встановлено, що Кредитний договір, укладений між сторонами 19.11.2019, є споживчим, що підтверджено змістом його умов.
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин необхідно застосувати положення Закону України "Про споживче кредитування".
В межах розгляду справи судом встановлено, що позивач взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі шляхом надання відповідачу кредитних коштів у розмірі 257 023,93 грн., що не заперечується сторонами.
16.06.2023, у зв`язку з тим, що станом на 06.06.2023 за відповідачем числилась заборгованість за відсотками у розмірі 16 022,50 грн., на адресу відповідача позивачем направлена вимога про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, зі змісту якої вбачається, що відповідач протягом 30 календарних днів з дня отримання цієї вимоги, повинен достроково погасити кредит у повному обсязі разом зі сплатою процентів в сумі 276 405,42 грн.
Факт направлення вимога на адресу відповідача підтверджується Ф.103 «Укрпошта». Разом з цим, згідно даних трекінга відправлень «Укрпошта» вимога відповідачем не була отримана, рекомендований лист був повернутий позивачу « за закінченням встановленого терміну зберігання».
Тобто, в матеріалах справи відсутні докази отриманні відповідачем вимоги позивача про дострокове погашення кредиту.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що рішенням Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 01 березня 2014 року, яке введене в дію Указом Президента України від 02 березня 2014 року №189/2014, констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України (далі - військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів), Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей; військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;
Згідно із під.3 п.4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено п.15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію під. 3 п. 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Особливий період відповідно до абз.5 ст.1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку, що за змістом наведених вище визначень, навіть за не введення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.
Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.
На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року №1126-VII, з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період, який на час розгляду справи триває.
Статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Згідно зі ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції.
Пункт 15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою. Дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення, в тому числі і на учасників бойових дій та військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.
А отже, пільги передбачені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», в тому числі щодо звільнення від сплати відсотків за користування кредитом, розповсюджуються на всіх військовослужбовців без виключення, в тому числі і на учасників бойових дій та військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, з 18.03.2014 і до закінчення особливого періоду, тобто і на час ухвалення даного рішення суду.
В межах розгляду даної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, у зв`язку з чим йому рішенням комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій працівників органів внутрішніх справ України №20/І/ХХІ/5 від 29.10.2015 надано статус учасника бойових дій.
Крім того, згідно даних посвідчення Серія №122917 від 17.01.2023, ОСОБА_1 є інвалідом війни другої групи та має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни в період з 03.01.2023 по 01.11.2026.
Таким чином, на час укладення Кредитного договору від 19.11.2019, а також станом на час ухвалення судом даного рішення, відповідач має статус учасника бойових дій та з 03.01.2023 є інвалідом війни та на нього поширювались пільги, передбачені п.15ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», в тому числі щодо відсутності обов`язку щодо сплати процентів за користування кредитом.
Предметом позову даної справи є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами, яка виникла станом на 06.06.2023, а також дострокове стягнення з відповідача частини позики за Кредитним договором, що залишилася та сплати відсотків за користування кредитом.
Разом з цим, як вище зазначалося, підставо для направленні відповідачу вимоги про дострокове повернення кредитних коштів 16.06.2023 та надалі звернення до суду із даним позовом, є порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором, а саме наявність станом на 06.06.2023 заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, що підтверджується змістом вимоги та розрахунком заборгованості. Прострочена заборгованість за тілом кредиту відсутня.
Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено ч. 2 ст. 76 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи зазначене, те, що станом на 06.06.2023 у відповідача була відсутня прострочена заборгованість за тілом кредиту, а також те, що на відповідача в період виконання умов Кредитного договору та на час ухвалення даного рішення поширюються пільги, передбачені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто у нього був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом, а отже станом на 06.06.2023 була відсутня також заборгованість за процентами, суд доходить висновку, що правові підстави для направлення вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором та стягнення заборгованості за процентами у позивача були відсутні. Даних щодо наявності простроченої заборгованості після 06.06.2023 за тілом кредиту у суду немає, позивач такої вимоги не заявляв. У зв`язку з чим, суд вважає даний позов передчасним, що є підставою для відмови у задоволені позову.
Суд розподіляє витрати відповідно до ст.141 ЦПК України, а саме судові витрати покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.12, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Відмовити у задоволені позову Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http:// www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості щодо учасників справи:

позивач: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», місцезнаходження за адресою: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9, код в ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя - С.М. Лисиченко