Єдиний унікальний номер 725/4597/24
Номер провадження 2-о/725/435/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2024 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

за участю:

секретаря судового засідання Стрілець Д.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Першотравневого районного суду м. Чернівці в порядку окремого провадження цивільну справу за спільною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявники в порядку ст. 109 СК України звернулись до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу.

Посилались на те, що 28 квітня 2017 року між ними був укладений шлюб, який зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області і складено відповідний актовий запис №558.

Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилаються на те, що з лютого 2023року спільно не проживаються, мають різні погляди на сімейне життя, обов`язки , відсутнє взаєморозуміння, що призвело до поступового погіршення взаємовідносин і як наслідок до фактичного припинення шлюбних стосунків між ними. Примирення між ними неможливе, спільного господарства сторони не ведуть, а тому вони дійшли спільної згоди, щодо розірвання їхнього шлюбу, на даний момент між ними не існує спору про місце проживання та виховання дитини, майнових спорів на даний момент між ними також немає.

Так, з часу розірвання фактичних шлюбних відносин ОСОБА_4 участі у житті сина не бере, матеріально його не забезпечує, спільно не проживає, змінила адресу проживання.

Син ОСОБА_3 проживає разом із батьком, 22.05.2024 року сторони уклали нотаріально посвідчений договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, відповідно до якого місцем проживання дитини визначили із батьком, а також на ОСОБА_1 покладено обов`язки самостійного утримання та виховання дитини, піклування про його здоров`я, забезпечення достатнього рівня життя та освіти дитини, незалежно від стосунків сторін.

Окрім того, з лютого 2023 року ОСОБА_1 самостійно займається вихованням та матеріальним утриманням сина.

Встановлення факту має для ОСОБА_1 важливе юридичне значення, оскільки підтвердить статус «одинокий батько» і дасть можливість ОСОБА_1 оформити документи щодо соціальної допомоги на дитину, змінити місце проживання дитини без документального оформлення згоди матері, реалізувати право одинокого батька на першочергове отримання житла.

У зв`язку з наведеним, просили розірвати шлюб між ними, встановити факт що ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує малолітню дитину ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 294 ЦПК справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

В судове засідання заявники не з`явились, від них до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримали та просили заяву задовольнити. (а.с. 38-41).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації.

Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає, що остання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом фактично встановлено, 28 квітня 2017 року між ними був укладений шлюб, який зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області і складено відповідний актовий запис №558 (а.с.7)

Під час даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Як вбачається з матеріалів справи, між заявниками досягнуто згоди щодо місця проживання та порядку утримання їх спільної дитини, а саме ОСОБА_5 буде перебувати на самостійному вихованні та утриманні батька, що підтверджується копією нотаріально посвідченого договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини (а. с. 15).

Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Заявники звернулись до суду з заявою про розірвання шлюбу 23.05.2024 року та на час розгляду справи із заявами про відкликання заяви в порядку ч. 4 ст. 109 СК України, дружина та чоловік до суду не звертались.

За таких обставин, судом встановлено, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Оскільки між сторонами на момент розгляду справи відсутній спір між батьками щодо місця проживання дітей, то суд вважає за можливе зазначити з ким залишаться проживати діти після розірвання шлюбу.

Щодо вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 315ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ізчастиною восьмою статті 7СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Встановлення факту самостійного виховання малолітньої дитини необхідно для захисту прав та інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_6 від 29.05.2024 року, ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_5 разом проживають та син перебуває на самостійному вихованні та утриманні батька (а.с.16-18).

Згідно нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_7 від 29.05.2024 року, ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_5 разом проживають та син перебуває на самостійному вихованні та утриманні батька (а.с.19-23).

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Обставини самостійного виховання, які визнаються сторонами, не підлягають доказуванню. У суду не має підстав сумніватись в достовірності цих обставин або добровільності ї їх визнання.

Суд вважає, що заявниками доведений факт, що ОСОБА_1 , самостійно виховує та утримує малолітнього сина ОСОБА_5 .

Таким чином, заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 109, 112,113, 114, 161 СК України, ст.ст. 174, 293, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Спільну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований 28.04.2017 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області і складено відповідний актовий запис №558.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 залишити прізвище « ОСОБА_8 ».

Встановити факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , дитини ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки в апеляційному порядку повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька