Номер провадження 2/754/546/24
28 травня 2024 року Деснянський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді Зотько Т.А.
за участю секретаря судових засідань Нагорної М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих грошових коштів,
Ухвалою судді від 29.12.2022 року позовну заяву було залишено без руху та визначено позивачці термін для усунення викладених недоліків.
09.01.2023 року позивачкою на виконання вимог вищевказаної ухвали було надано інформацію про повну дану народження відповідачки
Ухвалою судді від 27.02.2023 року позовну заяву було залишено без руху та визначено позивачці термін для усунення викладених недоліків.
13.03.2023 на виконання вищевказаної ухвали позивачем було усунуто зазначені недоліки.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.03.2023 року вказану цивільну справу було прийнято до свого провадження та призначено до судовго розгляду. Одночасно було витребувано від Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» належним чином завірені копію паспорту та РНКОПП ОСОБА_2 ..
19.04.2023 на адресу суду від АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду надійшла відповідь, зі змісту якої вбачається, що банк не можна надати витребувану судом інформацію.
Ухвалою суду від 11.05.2023 по клопотанню представника позивачки - адвоката Білана В.І. було витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30) інформацію стосовно власника банківської картки № НОМЕР_1 із зазначенням наявних у суду даних та адреси мешкання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою повернення коштів, які були перераховані на її банківську картку за період 05.10.2018 - 01.09.2019 року з карти № НОМЕР_2 , власником якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..
29.05.2023 та 26.06.2023 від Банку надійшли листи про неможливість виконання ухвали суду, оскільки вказаний номер рахунку не обслуговується в Банку.
Ухвалою суду від 29.11.2023 витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30) інформацію стосовно власника банківської картки № НОМЕР_3 із зазначенням повних даних (ІПН, дати народження) та адреси мешкання ОСОБА_2 , з метою повернення коштів, які були перераховані на її банківську картку за період часу з 05.10.2018 по 01.09.2019 року з карти, власником якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 .
15.01.2024 та 24.01.2024 на адресу суду надійшли листи з витребуваною ухвалою суду інформацію згідно якої повідомили, що картка № НОМЕР_5 емітована на ім`я ОСОБА_2 РНКОПП НОМЕР_6 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса мешкання: АДРЕСА_2 .
У судовому засіданні від 08.04.2024 представником позивачки - адвокатом Біланом В.І. подано суду клопотання про витребування інформації від Деснянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у вигляді копії актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Ухвалою суду від 08.04.2024 витребувано від Деснянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином посвідчену копію актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
19.04.2024 на виконання вище зазначеної ухвали суду, було надано витребувані документи.
Представник позивачки надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував, та просив суд розглядати справу у його відсутність.
Відповідачка у судове засідання не прибула, про розгляд справи повідомлялася судом належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду, яка повернулася до суду як така, що не отримана.
Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу без участі відповідачки на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі.
Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, у період із жовтня 2018 року по липень 2019 року, позивачкою було перераховано на банківську картку відповідачки 223 718,02 грн., що підтверджується довідкою АТ КБ "Приватбанк" (а.с.3).
20.05.2022 року було ухвалено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення та було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання в порядку цивільно - правових відносин та повернення коштів.
З вказаної постанови вбачається, що в період з 2018 до 2020 року спілкування між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відбувалось через месенжер, при цьому останній запевнив, то представництво в суді відбувається належним чином, рішення суду буде на користь ОСОБА_1 , а відносно ОСОБА_5 відкрито кримінальне провадження,за його зверненням( при цьому останній на підтвердження своїх слів надавав ОСОБА_1 підроблений витяг з ЄРДР, підроблену відповідь від імені Генеральної прокуратури, та ряд інших підроблених документів, на підтвердження його діяльності як представника ОСОБА_1 ). В подальшому ОСОБА_4 постійно надавав ОСОБА_1 неправдиві відомості про притягненням ОСОБА_5 , до кримінальної відповідальності, арешту та інші неправдиві дані, при цьому вимагаючи від ОСОБА_1 сплати різних сум грошових кошів за пророблену ним роботу, як представника, а також повідомляв неправдиву інформацію, що при подачі заяв та запитів в різні правоохоронні органи стягується «державне мито» яке потрібно вносити на рахунок органів поліції та прокуратури. ОСОБА_1 будучи юридично необізнаною надавала ОСОБА_4 різні суми грошових коштів, а всього на загальну суму 420 000 гривень.
В подальшому, Господарським судом м.Києва було винесено рішення у справі на користь ОСОБА_5 , вказане рішення було звернуто до виконання та відкрито виконавче провадження.
В ході проведення досудового слідства було проведено наступні слідчі дії;
- допитано в якості потерпілої ОСОБА_1
- оглянуто листування між ОСОБА_1 ,та ОСОБА_4 через месенжери, скріншоти долучено до матеріалів кримінального провадження;
- долучено роздруківку руху коштів по банківській карті ОСОБА_1 , де зафіксовано переказ коштів на банківські карти, які надавались ОСОБА_4 ;
- долучено до матеріалів кримінального провадження підроблені документи (витяг з ЄРДР, запити до різних органів та установ, договори з захисниками), які надавались ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_1 на підтвердження роботи, яка ніби ним проводилась;
- шляхом направлення запитів до органів Генеральної прокуратури, витребувано інформацію, та встановлено, що всі документи, які надавач ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_1 є підробленими;
- шляхом направлення запитів до Національної асоціації адвокатів, витребувано інформацію, та встановлено, що догорів з адвокатом ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (який було надано ОСОБА_4 ) є підробленим;
- допитано в якості свідка ОСОБА_7 , яка пояснила, що вона працювала репетитором української мови в родині ОСОБА_4 , і саме вона порекомендувала своїй подрузі ОСОБА_1 звернутись за правовою допомогою до останнього.
Позивачка у справі, посилалась на те, що вона не є фахівцем у галузі права, а тому і звернулася за правовою допомогою до юриста, ОСОБА_4 постійно надавав ОСОБА_1 неправдиві відомості і за наданим ним номером банківської карти перераховувала кошти за надані ним юридичні послуги саме на картковий рахунок відповідачки у справі - ОСОБА_2 , яка має спільну доньку з ОСОБА_4 ..
Згідно з наданою суду копією актового запису про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , її батьками є : матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; батьком - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Таким чином, суд приходить до висновку, що надані суду докази, у своїй сукупності, підтверджують факт отримання коштів відповідачкою від позивачки без достатньої правової підстави.
Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, иших осіб чи наслідком події (частина друга статті 1212 ЦК України).
Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 910/1238/17).
Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
За змістом ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з того, що ст. 1212 ЦК України застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.
Як зазначав Верховний Суд, норми ст.ст. 1212, 1213 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань. Відповідно, якщо суд встановлював наявність між сторонами договору, то визнавав застосування до таких відносин ст. 1212 неправильним (постанова від 14.10.2014 р. у справі №3-129гс14, постанова від 25.02.2015 р. у справі №3-11гс15, постанова від 02.02.2016 р. у справі №6-3090цс15 та ін.).
Водночас у постанові ВСУ від 02.02.2016 р. у справі №6-3090цс15 суд відзначив, що конструкція ст. 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм гл. 83, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише у момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.
Враховуючи вище зазначене, норми ст. 1212, 1213 ЦК України, застосовуються у таких випадках: зобов`язання між сторонами виникло не на підставі договору; набуття або збереження майна є абсолютною безпідставним; безпідставне збагачення однієї особи через іншу не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту.
Проаналізувавши викладені норми чинного законодавства України та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки із матеріалів справи не вбачається наявності між сторонами будь-яких договірних правовідносин, що зумовлювали б перерахування позивачем відповідних коштів відповідачу.
Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.
Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що з відповідачки на користь ОСОБА_1 підлягають до стягнення кошти у загальному розмірі 223 718,02 гривень, як безпідставно набуті та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 240,50 гривень.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 996,68 грн..
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16 , 1212, 1215 ЦК України, ст.ст. 4, 76-81, 89, 141, 258-260, 263-265, 273-279, 352, 354-355 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих грошових коштів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 223 718,02 гривень, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 240,50 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 996,68 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Дані позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .
Дані відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення суду виготовлено 05.06.2024.
Суддя: Т.А.Зотько