Справа №619/917/24
провадження №2-о/175/47/24
УХВАЛА

Іменем України

10 грудня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бойка О.М.

при секретареві Кальченко Ю.О.

розглянувши у судовому засіданні в смт. Слобожанське у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення юридичного факту, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження суду знаходиться цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення юридичного факту.

07 лютого 2024 року заявник ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області із заявою про встановлення юридичного факту.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 09 лютого 2024 року матеріали заяви були направленні до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю.

07 березня 2024 року До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення юридичного факту.

Матеріали цивільної справи згідно автоматизованого розподілу судових справ від 08 березня 2024 року були розподіленні до провадження судді Бойка О.М.

В заяві просив суд встановити факт самостійного виховання та здійснення догляду за неповнолітніми доньками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд, розглянувши заяву, встановив наступне.

Заявник стверджував, що він батько, який самостійно виховує дітей. Встановлення факту самостійного виховання дитини потрібно йому для оформлення документів, необхідних для вирішення питань щодо проживання та перебування дитини, отримання відстрочки від мобілізації.

Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та, безумовно, впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Такий факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена ч. 1 ст. 15 СК України невідчужуваність сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що становить предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.

З урахуванням закріпленого в сімейному законодавстві принципу невідчужуваності сімейних обов`язків, неможливості відмови від них, у тому числі від обов`язків виховання дитини, питання, заявлене батьком у цій справі, не може з`ясовуватися безвідносно до дій другого з батьків та може вирішуватись у межах спору про право між батьками дитини в позовному провадженні.

Така позиція узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23). Факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження та може бути встановлений судом як одна з обставин, що становить предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.

При дослідженні матеріалів заяви вбачається, що вимоги мають спірний майновий характер, а тому справа повинна розглядатись в порядку позовного судочинства.

Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частина 3 статті 294 ЦПК України передбачає, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Частина 6 статті 294 зазначає, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Враховуючи це, судом встановлено, що фактично існує спір про право та керуючись нормами статей 293-294 ЦПК України, вважаю, що справа не може розглядатись у порядку окремого провадження, а підлягає розгляду у порядку загального позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27,28, 293-294, ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення юридичного факту залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Бойко О.М.