Єдиний унікальний номер: 378/573/23
Провадження № 2/378/11/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2024 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Замші В. С.,

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

відповідачки ОСОБА_3 ,

представника відповідача

Ставищенської селищної ради

Білоцерківського району Київської області Ківшар О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , державного нотаріуса П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Київського нотаріального округу Козак Н. А., Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, третя особа ОСОБА_4 , про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та усунення перешкод у володінні та користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом (т. 1 а. с. 2 8). Позивач в позовній заяві (т. 1 а. с. 2 8) та заяві про усунення недоліків суду (т. 1 а. с. 235 236), поданій на виконання ухвали, посилається на наступне.

Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 19.12.1992 р. було набуто ним (позивачем), ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності по 1/3 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Він (позивач) право власності на 1/3 частку зазначеного вище житлового будинку зареєстрував у Державному реєстрі.

Рішенням 5 сесії 22 скликання Сніжківської сільської Ради Народних депутатів Ставищенського району Київської області від 20.10.1995 р. було передано громадянам у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд особистого підсобного господарства, громадянам села Сніжки згідно з додатком. У списку громадян села Сніжки, кому передано земельні ділянки у приватну власність з одержанням державного акта на право власності значаться: ОСОБА_4 АДРЕСА_1 , з приватною власністю на земельну ділянку для будівництва площею 0,10 га; він (позивач) - ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , з приватною власністю на земельну ділянку для будівництва площею 0,25 га; ОСОБА_5 АДРЕСА_1 , з приватною власністю на земельну ділянку для будівництва площею 0,12 га.

Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 24.01.2022 р. було набуто у власність в порядку спадкування відповідачкою ОСОБА_3 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1550 га, в межах згідно з планом, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала померлій ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 11-KB №043145, виданого Сніжівською сільською Радою 16.07.2004 року на підставі рішення виконкому вказаної сільської Ради № 127 від 28.09. 2001 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №86.

24.01.2022 державним нотаріусом П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Київського нотаріального округу Козак Н.А. за Відповідачкою було зареєстровано право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,155 га, кадастровий номер :01:006:0005, яка розміщена у АДРЕСА_2 за рахунок земель комунальної власності.

Вищевказаним рішенням 5 сесії 22 скликання Сніжківської сільської Ради від 20.10.1995 було передано ОСОБА_5 у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,12 га, а не 0,155 га, як відображено у свідоцтві про право на спадщину за законом та державному акті на право приватної власності на землю.

Крім того, листом Ставищенського архівного сектору архівного відділу Білоцерківської райдержадміністрації від 08.05.2023 була надана інформація про те, що рішення виконавчого комітету Сніжківської сільської Ради № 127 від 28.09.2001 у книзі протоколів та рішень виконавчого комітету Сніжківської сільської Ради за 2001 рік не виявлено. Отже, таке рішення відповідною сільською радою не приймалось.

У 2022 році відповідачкою було самовільно розміщено огорожу на межі його (позивача) земельної ділянки у АДРЕСА_1 , внаслідок чого він позбавлений можливості у під`їзді до своєї ділянки та власного будинковолодіння. На його вимоги перенести огорожу відповідачка вказує, що вона знаходиться на її приватній земельній ділянці.

При цьому, він (позивач) не був присутній та проінформований про встановлення відповідачкою паркану між відповідними суміжними земельними ділянками.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 незаконно набула в порядку спадкування у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1550 га по АДРЕСА_2 .

Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 мав з`ясувати повні відомості щодо спадкового майна, у тому числі тих, які підтверджують наявність права власності спадкодавця на це майно. Тому вищевказане свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 24.01.2022 необхідно визнати недійсним, оскільки вищевказаний державний акт на право приватної власності на землю є незаконним у зв`язку з відсутністю прийнятого вищевказаного рішення виконавчого комітету Сніжківської сільської Ради від 28 вересня 2001 року. Окрім того, враховуючи те, що ОСОБА_6 у 1995 році приватизовано у вланість земельну ділянку для будівництва житлового будинку 0,12 га, а оформлено у приватну вланість по державному акту 0,1550 га, - частину земельної ділянки площею 0,0350 га було оформлено незаконно за рахунок його (позивача) земельної ділянки. Позивача.

З урахуванням викладеного запис про право власності, зроблений державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу Козак Н.А. № 46315175 від 24.01.2022 про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на вищевказану земельну ділянку площею 0,155 га, також є незаконним та підлягає скасуванню.

В заяві про виправлення недоліків про усунення недоліків на виконання ухвали суду (т. 1 а. с. 235 236) позивач також зазначає наступне.

Згідно матеріалів погосподарської книги за 1991 - 1995 роки Сніжківської сільської ради Ставищенського району станом на 05.03.1992 року за будинковололінням по АДРЕСА_1 , власником якого була ОСОБА_7 , як колгоспниця, рахувалась земельна ділянка загальною площею 0,58 га. Після смерті 05.03.1992 останньої до її спадкоємців ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перейшло право власності на житловий будинок та право спільного користування присадибною земельною ділянкою, на якій розміщено житловий будинок, господарські будівлі та споруди, площею 0,25 га, як було передбачено ч. 2 ст. 67 ЗК України в редакції 1990 року. Між вказаними трьома спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 та успадкування ними вказаного житлового будинку було встановлено порядок роздільного користування земельною ділянкою загальною площею 0,58 га, згідно якого для будівництва та обслуговування житлового будинку за ОСОБА_1 залишається земельна ділянка площею 0,25 га, за ОСОБА_8 - 0,12 га та за ОСОБА_4 0,10 га. Згідно матеріалів погосподарської книги за 1996 - 2000 роки Сніжківської сільської ради Ставищенського району за вказаним будинковолодінням по АДРЕСА_1 , рахувалась земельна ділянка загальною площею 0,60 га. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та він ОСОБА_1 не отримували державні акти на право приватної власності на земельні ділянки згідно рішення 5 сесії 22 скликання Сніжківської сільської Ради Народних депутатів Ставищенського району Київської області від 20.10.1995 р.

Позивач просить суд:

- визнати недійсним вищевказаний державний акт на право приватної власності на землю серії 11-КВ №043145, виданий на ім`я ОСОБА_5 Сніжківською сільською Радою 16.07.2004 року на підставі рішення виконкому Сніжківської сільської Ради народних депутатів Ставищенського районну Київської області № 127 від 28.09. 2001 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 86,

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу Козак Н.А. від 24.01.2022 р., за яким ОСОБА_3 було успадковано після смерті ОСОБА_5 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового бужинку, господарських будівель і споруд площею 0,1550 га, кадастровий номер :01:006:0005, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

- скасувати рішення вказаного державного нотаріуса про державну реєстрацію права власності за №46315175 від 24.01.2022 року про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1550 га, кадастровий номер :01:006:0005, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ,

- зобов`язати ОСОБА_3 усунути йому (позивачу) перешкоди в користуванні земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0350 га за адресою АДРЕСА_1 шляхом демонтажу самочинно спорудженого паркану за рахунок ОСОБА_3 .

Ухвалою Ставищенського районного суду відкрито провадження по даній справі, призначено підготовче судове засідання (т. 1 а. с. 53 55).

Ухвалою суду від 25.10.2023 призначено земельно-технічну експертизу, яку доручено провести експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, зупинене провадження в справі (т. 2 а. с. 93-95).

03.01.2024 до суду надійшло клопотання експертів вказаної експертної установи про надання додаткових матеріалів та відомостей, забезпечення обстеження (т. 2 а. с. 112).

Ухвалою Ставищенського районного суду від 12 січня 2024 року провадження в справі поновлено (т. 2 а. с. 132).

Ухвалою суду від 17 січня 2024 року було задоволено частково клопотання експертів про надання додаткових матеріалів та відомостей та зупинено провадження в справі (т. 2 а. с. 153-155), справу повторно було направлено експертам Київського НДІСЕ для проведення земельно-технічної експертизи за ухвалою суду від 25 жовтня 2023 року (т. 2 а. с. 156).

02.04.2024 до суду повернулись матеріали справи з повідомленням Київського НДІСЕ про залишення вказаної ухвали суду про призначення земельно-технічної експертизи без виконання в зв`язку з відсутністю оплати за виконання експертизи (т. 2 а. с. 165).

Ухвалою суду від 23.04.2023 провадження в справі поновлено (т. 2 а. с. 187).

Ухвалою суду від 23.04.2023 закрито підготовче судове засідання, призначено розгляд справи в судовому засіданні (т. 2 а. с. 188),

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за вказаною в позові адресою, повістка повернулась до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (т. 2 а. с. 224), проте, в судовому засіданні приймав участь представник позивача ОСОБА_2 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, викладені в позові та заяві про усунення недоліків, подані на виконання ухвали суду, визнав ту обставину, що з часу набуття в порядку спадкування ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права власності, по 1/3 частці кожним, на вказаний в позові житловий будинок по АДРЕСА_1 відбулась зміна номера будинку, номер будинку на даний час 32 а.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, відзиву на позов до суду не подавала, позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що вона після смерті матері ОСОБА_5 набула право власності в порядку спадкування за заповітом на її спадкове майно, отримала свідоцтва про право наспадщину на житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_2 , право власності в порядку спадкування на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 по вказаній вулиці вона ще не оформила, але має намір це зробити. Державний акт на землю по АДРЕСА_2 а виданий правомірно. Новий паркан вона поставила біля свого домогосподарства на тому ж місці, де раніше був встановлений старий паркан.

Представник відповідача Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області Ківшар О. В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначивши, що рішення, видані Сніжківською сількькою радою є чинними, Ставищенською селищною радою не скасовані, і той факт, що рішення виконавчого комітету Сніжківської сільської Ради народних депутатів Ставищенського районну Київської області № 127 від 28 вересня 2001 року у книзі протоколів та рішень виконавчого комітету Сніжківської сільської Ради за 2001 рік не виявлено в архіві, не свідчить про те, що воно не приймалось.

В судове засідання відповідач державний нотаріус П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Київського нотаріального округу Козак Н. А. не прибула про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (т. 2 а. с. 227), справу просить розглядати без присутності її представника (т. 1 а. с. 141, т. 2 а. с. 211), до суду подала відзив (т. 1 а. с. 143-146), зазначивши, що вимоги позивача до неї є безпідставними і такими, що не відповідність вимогам закону. Для видачі оспорюваного Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку кадастровий номер: :01:006:0005, спадкоємицею ОСОБА_5 , серед інших необхідних для цього документів, було надано нотаріусу Державний акт на право приватної власності на землю серії U-KB № 043145, виданий Сніжківською сільською Радою Ставищенського району Київської області 16 липня 2004 року на підставі рішення виконавчого комітету Сніжківської сільської Ради народних депутатів Ставищенського району Київської області № 127 від 28 вересня 2001 року, та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 86 та Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, створений за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру 11 жовтня 2021 року за № НВ-1 21. Відповідно до пп. 4.12, пп. 4.14, пп.4.16, пп.4.19, пп. 4.21 п. 4 Глави 10 Розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 .N» 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - Порядок): Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів; при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право па спадщину. Відповідно до зазначених вище вимог Порядку, нотаріусом були з`ясовані повні відомості щодо зазначеної земельної ділянки, необхідні, для видачі Свідоцтва про право на спадщину. За змістом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пункті 36 постанови від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно мас розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. У справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності нотаріуса при реалізації ним функцій державного реєстратора, якщо позовні вимоги спрямовані на захист приватного (майнового) права, заснованого на приписах цивільного законодавства, нотаріус має залучатися до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Позов ОСОБА_1 до неї як до державного нотаріуса є необгрунтованим та суперечить чинному цивільному процесуальному законодавству та законодавству, яке регулює порядок скасування державної реєстрації права власності, а тому позов не може бути задоволений, державна контора (нотаріус) є неналежним відповідачем у цій справі (т. 1 а. с. 143-146).

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (т. 2 а. с. 176, 226, 229).

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи із наступного.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 . Після її смерті позивач ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_4 та ОСОБА_5 набули право власності в порядку спадкування за заповітом, кожен, на 1/3 частину житлового будинку площею 40 кв.м. в с. Сніжки Ставищенського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.12.1992, зареєстрованогов реєстрі за № 734 (т. 1 а. с. 9).

Згідно довідки Сніжківської сільської ради від 24.09.2009, яка знаходиться в матеріалах інвентиризаційної справи на вищевказаний будинок, житловий будинок, який належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , знаходиться по АДРЕСА_1 (т. 2 а. с. 80).

На підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину № 734 від 19.12.1992 за ОСОБА_1 . Комунальним підприємством Київської обласної ради «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 15.12.2009 зареєстроване право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 29188345, реєстраційний номер запису 185 в книзі 1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т. 1а. с. 10), інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.10.2023 ( т. 2 а. с. 70).

Згідно довідки Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 25.10.2023 у зв`язку з упорядкуванням номерів будинків по АДРЕСА_2 вищевказаному будинку № 32 присвоєно № 32-а (т. 2 а. с. 69).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , відповідачка ОСОБА_3 , представник Ставищенської селищної радиБілоцерківського району Київської області Ківшар О. В. визнали ту обставину, що з часу набуття в порядку спадкування ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права власності, по 1/3 частині кожним, на вказаний в позові житловий будинок по АДРЕСА_1 відбулась зміна номера будинку, номер будинку на даний час 32 а.

З матеріалів спадкової справи (т. 1 а. с. 80-139) встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 (т. 1 а. с. 82).

ОСОБА_5 за життя 15.10.2008 склала заповіт, посвідчений секретарем Сніжківської сільської ради за реєстровим № 108, яким заповіла все своє майно відповідачці ОСОБА_3 (т. 1 а. с. 92, 94). Спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 прийняла відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1 ЦК України відповідачка ОСОБА_3 , подавши до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори. заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк (а. с. 81). Чоловік спадкодавиці ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 1 а. с. 91 зв.), 03.10.2019 подав до вказаної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини за законом (обов`язкової частки в спадщині як пенсіонер за віком) відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, зазначивши, що йому відомо про зміст запоіту ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 , проти чого він не заперечує (т. 1 а. с. 81 зв.).

Відповідачка ОСОБА_3 набула право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 на житловий будинок по АДРЕСА_1 , який належав спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 18.10.1999 виконкомом Сніжківської сільської ради Ставищенського району Київської області (т. 1 а. с. 155) на підставі рішення Сніжківської сільської ради № 30 від 27.07.1999 (т. 1 а. с. 107), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 24.01.2022 (т. 1 а. с. 11, 126 зв., 155).

Також відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.01.2022 р., виданого державним нотаріусом П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Київського нотаріального округу Козак Н. А. за реєстровим № 10-42, відповідачка ОСОБА_3 набула право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,1550 га в межах згідно з планом, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ,, кадастровий номер :01:006:0005 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала померлій ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-KB №043145, виданого Сніжівською сільською Радою Ставищенського району Київської області 16.07.2004 року на підставі рішення виконавчого комітету Сніжківської сільської Ради народних депутатів Ставищенського районну Київської області № 127 від 28 вересня 2001 року, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №86. Вказане свідоцтво про право на спадщину було ареєстровано вищевказаним нотаріусом за ОСОБА_3 24.01.2022 р. в реєстрі за № 10-42 (т. 1 а. с. 12, 129, 137).

Цього ж дня 24.01.2022 на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом державним нотаріусом П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Київського нотаріального округу Козак Н. А за відповідачкою ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на вищевказану земельну ділянку, кадастровий номер :01:006:0005, в Державному реєстрі речових на нерухоме майно на підставі рішення вказаного державного нотаріусапро державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 63019671, номер запису про право власності 46315175, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інформацією із Державного земельного кадастру про право власності на речові права та земельну ділянку (т. 1 а. с. 27, 139).

Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок АДРЕСА_3 , право власності в порядку спадкування за заповітом на який отримали ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та земельна ділянка, кадастровий номер :01:006:0005, по АДРЕСА_2 , право власності в порядку спадкування на яку отримала відповідачка ОСОБА_3 , є суміжними.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на рішення 5 сесії 22 скликання Сніжківської сільської Ради Народних депутатів Ставищенського району Київської області від 20.10.1995 (т. 1 а. с. 17). Вказаним рішенням було передано у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд особистого підсобного господарства, громадянам села Сніжки згідно з додатком. У списку громадян села Сніжки, кому передано земельні ділянки у приватну власність з одержанням Державного акта на право власності, значаться: ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 у приватну власність земельну ділянку для будівництва площею 0,10 га; ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 у приватну власність земельну ділянку для будівництва площею 0,25 га, для ОПГ 0,13 га, ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 у приватну власність земельну ділянку для будівництва площею 0,12 га (т. 1 а. с. 17).

Згідно рішення Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 04.12.2020 № 12 «Про реорганізацію сільських рад шляхом приєднання до Ставищенсьої селищної ради Білоцерківського району Київської області» Ставищенська селищна рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Сніжківської сільської ради (т. 1 а. с. 32-33).

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_2 (що наявний в матеріалах спадкової справи (т. 1 а. с. 108 зв. 110) та копій матеріалів інвентаризаційної справи КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» (т. 1 а. с. 151 158) в даному техпаспорті наявний лише схематичний план земельної ділянки, на якій розташований вищевказаний житловий будинок, який, як зазначено в паспорті, не є підставою для визначення меж земельної ділянки та підрахунку площі) площа ж земельної ділянки, на якій розташований вказаний житловий будинок, не зазначена (т. 1 а. с. 108 зв. 110), на вказаній земельній ділянці розташований лише житловий будинок (А) з прибудовою «а», 1998 року побудови.

Відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1 (на даний час 32 а) в с. Сніжки (т. 1 а. с. 13-15), його копії, наявної в матеріалах спадкової справи (т. 1 а. с. 100 зв. 103), та копій матеріалів інвентаризаційної справи КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» (т. 2 а. с. 72 78), крім житлового будинку «А-1»;, на земельній ділянці за вказаною адресою розташовані погріб з шийкою «В/пг», прибудова «а», сарай «Б-1» та сарай «Г-1» 1961 - 1965 років забудови. В даному техпаспорті відсутні схематичний план земельної ділянки, площа земельної ділянки, на якій розташований вказаний житловий будинок.

Як зазначено вище, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 право власності на житловий будинок по АДРЕСА_3 набули позивач - ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ..

Правовідносини землекористування ОСОБА_7 - попереднього власника вищевказаного житлового будинку регулювались ЗК УРСР в редакції 1970 року, який втратив чинність 15 березня 1991 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 ЗК УРСР в редакції 1970 року право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу - в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад народних депутатів.

Згідно ст. 22 ЗК УРСР 1970 року приступати до користування наданою земельною ділянкою до встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, який засвідчує право користування землею, заборонялось.

Відповідно до довідки Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області (т. 2 а. с. 148) земельно-кадастрові документи в Старостинському окрузі № 6 с. Сніжки з 1986 по 2010 роки не збереглись.

Згідно відповіді Білоцерківської районної військової адміністрації Київської області від 29.09.2023 № 06-23/4122 інформація по земельно-кадастрових документах до архіву відділу не зберігання не надходить (т. 2 а. с. 66).

Згідно даних з погосподарських книг Сніжківської сільської ради за 1991- 1995, в домогосподарстві с. Сніжки, головою якої до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була ОСОБА_7 , обліковується земельна ділянка площею 0.58 в тому числі, під будівлями, чагарниками, ярами, балками і громадськими дорогами 0.01 (т. 1 а. с. 18 - 19).

Згідно даних з погосподарських книг Сніжківської сільської ради1996-2000, 2001-2005 роки в даному домогосподарстві, співвласниками якого після смерті ОСОБА_7 стали ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , обліковується земельна ділянка площею 060 га, з яких для обслуговуваня житлового будинку 0,02, для ведення підсобного господарства 0.58. Рік побудови житлового будинку 1959 (а. с. 20 зв.).

Зазначення у вищевказаних погосподарських книгах різних розмірів земельної ділянки, на якій був розташований даний будинок та ненадання суду погосподарських книг за попередній період ( з 1959 р. часу його побудови до 15.03.1991 р. (часу втрати сили ЗК УРСР 1970 р.) не дає суду можливість достовірно встановити, земельною ділянкою якої площі і на якій підставі користувався попередній землекористувач ОСОБА_7 .

Фактично, позивачем на підставі належних та допустимих доказів не доведено, що на час успадкування ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 вищевказаного житлового будинку по АДРЕСА_3 за останньою як за землекористувачем була закріплена належним чином із встановленням межових знаків, відповідно до вимог діючого на той час законодавства, земельна ділянка розміром 0,58 га.

На час успадкування ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 вищевказаного житлового будинку правовідносини з приводу землекористування регулювались Земельним кодексом УРСР 1990 року, який відповідно до п. 1 постанови ВР УРСР від 18.12.1990 року № 562 XII введено в дію з 15.03.1991 року.

Згідно ст. 28 ЗК УРСР (чинної на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 ) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить і право володіння або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. В разі

зміни цільового призначення надання земельної ділянки у володіння

або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок та господарські будівлі і споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку, в разі неможливості

поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання, земельна ділянка переходить у спільне володіння або користування власників будинку і споруд.

Статтею 30 ЗК України від 1990 року у редакції 1992 року також передбачено, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження, - будівлі та споруди.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»(далі - Постанова), при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 01 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.

Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені частиною 1 статті 23 ЗК України 1990 року (державні акти, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів).

Проте, дію цієї статті було зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», який втратив чинність 04.10.2006 на підставі Закону № 139-V (139-16) від 14.09.2006. . Пунктом 3 вказаного Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Обгрунтовуючи позов, ОСОБА_1 , посилається на рішенням 5 сесії 22 скликання Сніжківської сільської Ради Народних депутатів Ставищенського району Київської області від 20.10.1995 р., яким було передано у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 з одержанням Державного Акта на право власності: йому ОСОБА_1 площею 0,25 га, ОСОБА_4 площею 0,10 га, ОСОБА_5 площею 0,12 га, а також на ту обставину що між вказаними спадкоємцями після смерті ОСОБА_11 та успадкування ними житлового будинку за вказаною адресою усно було встановлено порядок роздільного користування земельною ділянкою загальною площею 0,58 га, згідно якого для будівництва та обслуговування житлового будинку за ОСОБА_12 залишається земельна ділянка площею 0,25 га, за ОСОБА_8 - 0,12 га та за ОСОБА_4 0,10 га.

Проте, суду позивачем та його представником не надано доказів посвідчення Сніжківською сільською Радою народних депутатів права приватної власності позивача ОСОБА_1 на присадибну земельну ділянку для будівництва площею 0,25 га по АДРЕСА_1 , передану йому вищевказаним Рішенням 5 сесії 22 скликання Сніжківської сільської Ради Народних депутатів від 20.10.1995 р., шляхом проведення відповідного запису у земельно-кадастрових документах, та не надано суду доказів отримання позивачем державного акта на вказану земельну ділянку відповідно до п. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», та доказів встановлення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Також позивачем не надано суду доказів щодо встановлення (погодження) між ним (позивачем), ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вищевказаного порядку роздільного користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , згідно якого для будівництва та обслуговування житлового будинку за ОСОБА_12 залишається земельна ділянка площею 0,25 га, за ОСОБА_8 - 0,12 га та за ОСОБА_4 0,10 га.

Крім того, твердження позивача про встановлення такого порядку роздільного користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 спростовується рішенням ХІІІ сесії 21 скликання Сніжківської сільської ради народних депутатів Ставищенського району Київської області від 17 листопада 1992 року, яким за результатами розгляду заяв про виділення земельних ділянок під забудову та ведення присадибних ділянок виділено по спадщині в господарстві ОСОБА_7 0,25 га на всіх спадкоємців (т. 2 а. с. 65). Проте, доказів отримання вказаними спадкоємцями державного акта на вказану земельну ділянку відповідно до п. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», та доказів встановлення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості) суду також не надано.

Вказане рішення Сніжківської сільської ради узгоджується з нормою ст. 67 Земельного кодексу (1990 в редакції 1992 р.), відповідно до частини 2 якої розмір ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара.

Також слід зазначити, що згідно ст. 42 ЗК України від 18 грудня 1990 року в редакції Закону № 2196-ХІІ від 13.03.1992 громадяни, яким житловий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об`єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України (2001 року) (в редакції, чинній на момент видачі оспорюваного державного акта на право приватної власності на землю, виданого 16.07.2004) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Як зазначено вище, оспорюваний державний акт на право приватної власності на землю виданий Лебедь. Т. Ф. Сніжівською сільською Радою Ставищенського району Київської області 16.07.2004 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 86 (т. 1 а. с. 129).

Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини

Як зазначено вище, ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 за заповітом, подавши до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори. заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк (т. 1 а. с. 81).

Оскільки після смерті 28.05.2019 ОСОБА_5 до спадкового майна належала також 1/3 частина вищевказаного житлового будинку по АДРЕСА_3 , яку остання успадкувала після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 (т. 1 а. с. 99 зв. 100, 100 зв. 103), - суд вважає, що відповідачка ОСОБА_3 , як єдина спадкоємиця, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 набула право власності в порядку спадкування за заповітом на вказану 1/3 частину зазначеного житлового будинку, проте, відповідно до матеріалів спадкової справи (т. 1 а. с. 80 - 139) не оформила своїх спадкових прав на вказану частину будинку.

Отже, фактично, співвласниками будинку по АДРЕСА_3 , на даний час є ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та відповідачка ОСОБА_3 , яка після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав на 1/3 частину даного будинку.

Обгрунтовуючи позов в частині вимоги про скасування державного акта на право приватної власності на землю серії 11-КВ №043145, виданого на ім`я ОСОБА_5 на підставі рішення виконавчого комітету Сніжківської сільської Ради народних депутатів Ставищенського районну Київської області № 127 від 28 вересня 2001 року (т. 1 а. с. 129), ОСОБА_1 посилається також на те, що вищевказаним рішенням 5 сесії 22 скликання Сніжківської сільської Ради народних депутатів Ставищенського району Київської області від 20.10.1995 р. було передано ОСОБА_5 у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,12 га, а не 0,155 га, як зазначено у вказаному державному акті. Також позивач зазначає, що листом Ставищенського архівного сектору архівного відділу Білоцерківської райдержадміністрації Київської області від 08.05.2023 року за №09.1-04-03/115 була надана інформація про те, що рішення виконавчого комітету Сніжківської сільської Ради народних депутатів Ставищенського районну Київської області № 127 від 28 вересня 2001 року у книзі протоколів та рішень виконавчого комітету Сніжківської сільської Ради за 2001 рік не виявлено (т. 1 а. с. 24), що на думку позивача, свідчить про те, що таке рішення відповідною сільською радою не приймалось. В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 , крім того, додатково послався, як на одну із підстав недійсності зазначеного державного акта на право приватної власності на землю на ту обставину, що в матеріалах технічної документації із землеустрою щодо встановлення та відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (згідно державного акта) гр. ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 , складеного ПП «Кадастр» 2021 року (т. 2 а. с. 2 -46) відсутній акт погодження меж даної земельної ділянки із ним позивачем, як власником сусідньої земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок АДРЕСА_3 .

Також, обгрунтовуючи позов в частині вимоги про визнання недійсним вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 24.01.2022 державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу Козак Н.А., позивач зазначає, що нотаріус при видачі даного свідоцтва після смерті ОСОБА_5 мав з`ясувати повні відомості щодо спадкового майна, у тому числі тих, які підтверджують наявність права власності спадкодавця на це майно. І вказане свідоцтво необхідно визнати недійсним, через те що державний акт на право приватної власності на землю серії 11-КВ №043145 є незаконним у зв`язку з відсутністю прийнятого рішення виконавчого комітету Сніжківської сільської Ради народних депутатів Ставищенського району Київської області №127 від 28 вересня 2001 року.

Крім того,. позивач як на одну із підстав недійсності недійсним Державного акта на право приватної власності на землю серії 11-КВ №043145, посилається на те. що законодавством заборонена повторна безоплатна приватизація громадянами України земельних ділянок із земель державної або комунальної власності по одному і тому ж виду використання. та на ту обставину, що ОСОБА_6 було у 1995 році приватизовано у вланість земельну ділянку для будівництва житлового будинку 0,12 га, а потім оформлено у приватну вланість по державному акту на право приватної воласності 0,1550 га, що свідчить про те. що частину земельної ділянки площею 0,0350 га було оформлено незаконно за рахунок земельної ділянки Позивача.

В судовому засіданні представник відповідача Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області Ківшар О. В. зазначила, що всі рішення, видані Сніжківською сількькою радою є чинними, Ставищенською селищною радою Білоцерківського району Київської області не скасовані, і той факт, що рішення виконавчого комітету Сніжківської сільської Ради № 127 від 28 вересня 2001 року в архіві не виявлено, не свідчить про те, що воно не приймалось.

Доводи позивача про порушення його прав внаслідок незаконного оформлення частини земельної ділянки по АДРЕСА_2 площею 0,0350 га за рахунок його земельної ділянки є безпідставним, оскільки суду позивачем та його представником не надано доказів посвідчення Сніжківською сільською Радою народних депутатів права приватної власності позивача ОСОБА_1 на присадибну земельну ділянку для будівництва площею 0,25 га по АДРЕСА_1 , передану йому вищевказаним Рішенням 5 сесії 22 скликання Сніжківської сільської Ради Народних депутатів від 20.10.1995 р., шляхом проведення відповідного запису у земельно-кадастрових документах, та не надано суду доказів отримання позивачем державного акта на вказану земельну ділянку відповідно до п. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», та доказів встановлення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Так само стороною позивача не надано доказів посвідчення Сніжківською сільською Радою народних депутатів права приватної власності ОСОБА_5 на присадибну земельну ділянку для будівництва площею площею 0,12 га по АДРЕСА_1 , передану їй вищевказаним Рішенням 5 сесії 22 скликання Сніжківської сільської Ради Народних депутатів від 20.10.1995 р., шляхом проведення відповідного запису у земельно-кадастрових документах, та не надано суду доказів отримання ОСОБА_5 державного акта на вказану земельну ділянку відповідно до п. 3 зазначеного Декрету Кабінету Міністрів України (тобто, доказів повторної безоплатної приватизації ОСОБА_5 земельної ділянки із земель державної або комунальної власності по одному і тому ж виду використання, на що вказує позивач в позовній заяві).

Щодо посилання позивача, як на одну із підстав недійсності оспорюваного державного акта на право приватної власності на землю, на непогодження меж земельної ділянки з ним (позивачем), як суміжним землевласником, слід, крім того, зазначити, що Верховний суд в постанові від 07 травня 2020 року по справі № 378/138/18 по цивільній справі за позовом особи про визнання незаконними та скасування рішень сільської ради, скасування державних актів на право власності на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зазначив, що саме лише непогодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками не може бути підставою для визнання рішення сільської ради та державних актів недійсними.

Суд також погоджується з доводами державного нотаріуса П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Київського нотаріального округу Козак Н. А. щодо того, що вона є неналежним відповідачем по даній справі, оскільки за змістом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пункті 36 постанови від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно мас розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позивач ОСОБА_1 , обґрунтовуючи свої вимоги про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та зобов`язання ОСОБА_3 усунути йому - ОСОБА_1 перешкоди в користуванні земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0350 га, по АДРЕСА_1 шляхом демонтажу самочинно спорудженого нею паркану за її рахунок, посилається на те, що оспорювані державний акт на право приватної власності на землю (т. 1 а. с. 129) та свідоцтво про право на спадщину (т. 1 а. с. 137) , а також дії ОСОБА_3 по облаштуванню паркану на межі його (позивача) земельної ділянки, порушують його права, як землекористувача суміжної земельної ділянки.

Разом з тим, відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази згідно вимог ст.ст. 77 - 80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Згідно ч.ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України (2001 року) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Частиною 1 ст. 155 Земельного кодексу України, дійсно передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ст. 21 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності і видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Згідно вимог ст. 155 ЗК України можливість визнання недійсним акта органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування безпосередньо пов`язується з порушенням цим актом права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою,

Отже, обов`язковою умовою визнання акта недійсним є порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у зв`язку з прийняттям відповідного акта органом місцевого самоврядування.

Позивач ОСОБА_1 в якості правової підстави набуття ним права наземельну ділянку по АДРЕСА_1 посилається на рішення5 сесії 22 скликання Сніжківської сільської Ради Народних депутатів Ставищенського району Київської області від 20.10.1995, відповідно до якогойому передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд особистого підсобного господарства за вказаною адресою площею 0,25 га.

Проте, як зазначено вище, доказів, які б відповідали критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності, та які б свідчили про те, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки за вказаною адресою площею 0,25 га (про яку йдеться в зазначеному рішенні Сніжківської сільської ради від 20.10.1995 року), та зареєстрував це право у встановленому законом порядку, а також доказів встановлення меж вищевказаної земельної ділянки в натурі, суду не надано, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про недоведеність позивачем того факту, що виданий на ім`я ОСОБА_5 вищевказаний оспорюваний державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 та вищевказане оспорюване свідоцтво про право на спадщину за заповітом порушують права ОСОБА_1 як суміжного землекористувача. Також позивачем не надано доказів на підтвердження того, що внаслідок встановлення відповідачкою ОСОБА_3 паркану на межі земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок АДРЕСА_3 , співвласником якого є він (позивач), у нього наявні перешкоди у користуванні цією земельною ділянкою.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним оспорюваних державного акта на право приватної власності на землю, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні його присадибною ділянкою площею 0,0350 га по АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу самочинно спорудженого паркану за рахунок ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 2 ст. 1225 ЦК України, ст. 28 ЗК УРСР (1990), ст. ст. 30, 42, 67 ЗК України (1990) в редакції Закону № 2196-ХІІ від 13.03.1992, п. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», ст. ст. 152 ч. 3, 155 ч. 1 Земельного кодексу України (2001), ст. ст. 2-5, 10-13, 77- 80, 81-82, 89, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , державного нотаріуса П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Київського нотаріального округу Козак Н. А., Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, третя особа ОСОБА_4 , про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та усунення перешкод у володінні та користуванні земельною ділянкою.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками її розгляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ).

Відповідач - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 ).

Відповідач - Державний нотаріус П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Київського нотаріального округу Козак Н. А. (м. Київ, вул. Закревського 47).

Відповідач - Ставищенська селищна рада Білоцерківського району Київської області (смт. Ставище Білоцерківського району Київської області, вул. Цимбала Сергія 44).

Третя особа - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_6 ).

Повне рішення складено 07 червня 2024 року.

Суддя Н. М. Марущак