КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

справа № 757/9503/19-ц

провадження № 2-ві/824/82/2023

12 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кирилюк Г. М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Київського апеляційного суду: судді-доповідача Голуб С. А., суддів: Слюсар Т. А., Таргоній Д. О., в справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Військової прокуратури Київського гарнізону, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року в складі судді Ільєвої Т. Г.,

встановив:

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

10.07.2024 ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся з на рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року з апеляційною скаргою.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 10 липня 2024 року, справу призначено судді - доповідачу Голуб С. А., судді, які входять до складу колегії: Голуб С. А. - головуючий суддя, Слюсар Т. А., Таргоній Д. О.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2024 року відкрито апеляційне провадження з апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2024 року закінчено проведення підготовчих дій в даній цивільній справ. Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 20 листопада 2024 року о 15 год. 40 хв.

У зв`язку з високим рівнем загрози ракетних ударів по території України, справу 20 листопада 2024 року знято з розгляду, судове засідання призначено на 05 грудня 2024 року 10 год. 30 хв.

В судовому засіданні 05 грудня 2024 року ОСОБА_1 просив оголосити в справі перерву для складення заяви про відвід.

09.12.2024 ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав заяву про відвід, в якій просив постановити ухвалу про відвід/самовідвід колегії Київського апеляційного суду в складі суддів Голуб С. А., Слюсар Т. А., Таргоній Д. О. від участі в справі №757/9503/19-ц. Дану заяву розглянути у судовому засіданні з викликом усіх учасників справи.

Заява про відвід мотивована тим, що за визначенням колегії суддів повноваження суду постановляти обґрунтовані і вмотивовані ухвали за наслідками розгляду процесуальних клопотань учасників справи та викладати такі ухвали у письмовому вигляді є правом колегії суддів, а не її обов`язком.

При цьому колегія суддів, ухиляючись від постановлення ухвал за наслідком розгляду клопотань позивача, що викладені у п. 3-7 прохальної частини апеляційної скарги та від викладення у письмовому вигляді ухвали, що постановлена за наслідком розгляду клопотання позивача про роз`яснення судом його прав і обов`язків, в судовому засіданні 05 грудня 2024 року діяли як особи приватного права, а не службові особи, що обіймають посади суддів, які можуть утворити суд для здійснення судового провадження.

В ході судових процедур, що передбачені нормами ст. 221, 222 ЦПК України, колегія суддів застосувала до позивача заходи процесуального примусу у формі попередження з метою примусити заявника погодитись з тим, що його вимоги до суду про роз`яснення процесуальних прав і обов`язків позивача є тотожними вимогам до суду про інформування щодо процесуальних прав і обов`язків позивача.

На вимогу клопотання ОСОБА_1 про роз`яснення судом процесуальних прав та обов`язків позивача з доказування обставин, що стосуються процедури судового розгляду, головуюча суддя Голуб С. А. вирішила проінформувати позивача про його процесуальні права і обов`язки шляхом зачитування в голос тексту ст. 43 ЦПК України.

ОСОБА_1 заявив своє заперечення проти таких дій головуючого, оскільки вимоги його клопотання стосувались саме роз`яснення прав і обов`язків, а не інформування про права і обов`язки. До того ж, ОСОБА_1 запевнив колегію суддів у тому, що він, як особа, що здобула два диплома про вищу освіту, у повній мірі здатний самостійно не лише прочитати текст ст. 43 ЦПК України, а ще й належним чином усвідомити зміст прочитаного.

У зв`язку з чим, ОСОБА_1 було повторно внесене на розгляд колегії суддів клопотання про роз`яснення прав і обов`язків позивача.

Колегія суддів розцінила заперечення ОСОБА_1 проти дій головуючого, як відмову позивача від роз`яснення судом його процесуальних прав і обов`язків, оскільки, за визначенням колегії суддів зміст дієслів «інформувати» і «роз`ясняти», з точки зору етимології, є тотожним, а відтак, ОСОБА_1 , вимагаючи у суду роз`яснення процесуальних обов`язків, насправді потребував інформування його про зміст тексту відповідної норми ЦПК України, яка передбачає такі процесуальні обов`язки.

Для того щоб ОСОБА_1 не мав у подальшому можливості заперечувати проти явно хибного тлумачення судом його волі, колегія суддів вирішила змусити ОСОБА_1 відмовитись від своєї правосуб`єктності у правовідносинах із колегією суддів шляхом застосування процесуального заходу примусу у формі «попередження».

Вважає, що колегія суддів умисно обмежила позивача у праві на визнання його правосуб`єктності у правовідносинах із судом з метою примусити беззаперечно погоджуватись із явно хибними судовими тлумаченнями власної волі позивача в даній справі.

На думку заявника, протиправна процесуальна бездіяльність суддів Голуб С. В., Слюсар Т. А., Таргоній Д. О., щодо забезпечення належного виконання функцій утвореного ними суду апеляційної інстанції, носить умисний характер, оскільки мотив такої бездіяльності полягає у обмеженні позивача у доступі до інформації про обставини, які за визначенням суду входять до предмету доказування у справі, а мета такої бездіяльності, відповідно, полягає у створенні судовому процесові перешкоди для встановлення об`єктивної істини відносно усіх спірних обставин цієї справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Київського апеляційного суду Голуб С. В., Слюсар Т. А., Таргоній Д. О. визнано необґрунтованою. Питання про відвід колегії суддів передано для вирішення у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 33 ЦПК України, іншому судді.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 10 грудня 2024 року, справу призначено судді Кирилюк Г. М.

Відповідно до ч. 8 ст.40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Заява про відвід колегії суддів Голуб С. В., Слюсар Т. А., Таргоній Д. О. не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Підстави для відводу судді визначено статтею 36 ЦПК України.

Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який /входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року).

Твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена за вказаною обставиною саме заявником, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних та фактичних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

Оцінюючи наявність обґрунтованих підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, суд дійшов переконання про відсутність підстави стверджувати, що судді Голуб С. А., Слюсар Т. А., Таргоній Д. О. при розгляді справи виявляли особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Із заяви ОСОБА_1. про відвід суддів вбачається, що в ній викладено незгоду з їх процесуальними діями щодо невинесення в письмовому вигляді ухвал за наслідком розгляду його клопотань.

При цьому незгода сторони з процесуальними рішеннями суддів не може бути підставою для відводу.

Головуючим у справі у відповідності до ст. 221 ЦПК України було з`ясовано чи обізнаний ОСОБА_1. зі своїми правами та обов`язками.

Обмежень позивача у доступі до інформації, яка стосується предмету доказування у справі, або створення суддями в судовому процесі перешкод для встановлення об`єктивної істини у справі при розгляді заяви про відвід встановлено не було.

Отже, передбачені законом підстави для відводу суддів відсутні, а тому заява про відвід не підлягає задоволенню.

Доводи заявника є такими, що не узгоджуються із наведеними вище нормами законодавства, не містять об`єктивно обґрунтованих посилань на дійсні обставини, які викликають сумнів у об`єктивності або неупередженості суддів і як б могли бути перевіреними та/чи/або на переконливі факти, які б могли викликати сумнів у їх об`єктивності і неупередженості, а відтак могли б бути підставою для їх відводу.

Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд, так само як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

За таких обставин заява про відвід суддів Голуб С. А., Слюсар Т. А., Таргоній Д. О. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 36, 40 ЦПК України суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Київського апеляційного суду: судді-доповідача Голуб С. А., суддів: Слюсар Т. А., Таргоній Д. О. відмовити.

Продовжити розгляд цивільної справи у тому ж складі суду.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк