КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Кулика Сергія Анатолійовича, який діє в інтересах Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Усатової І.А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, -

встановив:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вимоги позову мотивує тим, що ОСОБА_1 працює в АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" на посаді заступника директора департаменту фінансів.

Вказує, що під час дії воєнного стану наказом т.в.о. голови правління АТ "ОГХК" від 24 лютого 2022 року №26 встановлено з 24 лютого 2022 року дистанційний режим роботи для працівників центрального апарату управління АТ "ОГХК" на час дії воєнного стану у державі.

Після переходу на дистанційний режим роботи позивачка виконувала свої трудові функції, передбачені посадовою інструкцією в дистанційному режимі роботи.

Наказом АТ "ОГХК" від 13 квітня 2022 року №63-к "Про призупинення дії трудових договорів" з 14 квітня 2022 року з ОСОБА_1 призупинено дію трудового договору у межах дії Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану".

Вказує, що головною умовою призупинення трудового договору з працівником є абсолютна неможливість роботодавця надати роботу, а працівника - виконувати її.

Зазначає, що за умови, якщо працівник бажає та може виконувати роботу, або роботодавець може надавати роботу, призупиняти дію трудового договору неможливо, та це є грубим порушенням трудового законодавства.

Вказує, що з наказу АТ "ОГХК" "Про призупинення дії трудових договорів" від 13 квітня 2022 року №63-к убачається, що він містить формулювання підстав у вигляді значного зменшення обсягів виробництва внаслідок військової агресії проти України та неможливістю надання роботи у повному обсязі. Проте це не відповідає дійсності.

Розпорядженням т.в.о. голови правління АТ "ОГХК" №34-а від 23 травня 2022 року скасовано дистанційний режим роботи центрального офісу у зв`язку із поновленням роботи центрального апарату АТ "ОГХК". Крім того, в розпорядженні зазначено про зобов`язання працівників центрального апарату приступити з 01 червня 2022 року до виконання обов`язків за посадою в приміщенні центрального офісу, а працівникам центрального апарату за списком в додатку для виведення на роботу з простою звернутись із відповідною заявою.

Окрім цього, наказом т.в.о. голови правління АТ "ОГХК" №64 від 23 травня 2022 року оголошено простій з 24 травня 2022 року по 24 червня 2022 року працівникам центрального апарату не з вини працівників за списком у зв`язку із відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення діяльності центрального апарату АТ "ОГХК", при цьому вказані працівники повинні перебувати в приміщенні офісу.

Відтак, позивачка уважає, що наведені у вище вказаних наказах та розпорядженнях дані вказують на те, що є частина працівників центрального апарату, яка може працювати без простою, є частина працівників того самого апарату, яка працює, але знаходиться в простої не з вини працівників, а є такі ж працівники, з якими призупинено дію трудових договорів, оскільки обсяг виробництва зменшився. Ці факти суперечать відсутності можливості організаційних та технічних можливостей та підтверджують можливість центрального апарату повноцінно працювати.

Позивачка вказує, що могла виконувати свої трудові обов`язки та не бажала призупинення трудових відносин, натомість, роботодавець був цілком спроможний надавати роботу, яка передбачена посадовими обов`язками, оскільки діяльність Товариства за вказаний період здійснювалась в достатній мірі для того, щоб не призупиняти з нею трудовий договір, що підтверджується наданими доказами.

Звертає увагу, що після призупинення дії трудового договору у департамент фінансів АТ "ОГХК", де працює позивачка, було прийнято нового працівника, при цьому, що відповідач посилається на неможливість надання ним роботи позивачці у зв`язку із зменшенням обсягів виробництва.

Уважає, що відповідач не мав законних підстав, зокрема тих, що передбачені статтею 13 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", для призупинення дії трудового договору з позивачкою.

Зазначає, що строк звернення до суду із цим позовом пропущено з поважних причин. Копію наказу від 13 квітня 2022 року №63-к "Про призупинення дії трудових договорів" надіслано на корпоративну електронну пошту позивачки 14 квітня 2022 року.

В обґрунтування поважності пропуску строку вказує, що у зв`язку із бойовими діями на території Київської області, з метою збереження свого життя та здоров`я була вимушена виїхати в іншу країну.

05 квітня 2022 року позивачка отримала в Португальській республіці тимчасовий захист, що підтверджується відповідним сертифікатом.

До серпня 2022 року позивачка постійно перебувала за межами України. Наприкінці серпня 2022 року повернулась до України та уклала 28 серпня 2022 року з адвокатом договір про надання правової допомоги.

Відтак, наведені обставини свідчать про поважність пропуску строку на звернення до суду із оскарженням наказу.

Мотивуючи наведеним, просить суд поновити пропущений позивачкою строк звернення до суду.

Визнати незаконним та скасувати наказ АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" від 13 квітня 2022 року №63-к "Про призупинення дії трудових договорів" в частині призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 шляхом допуску до роботи на посаді заступника директора департаменту фінансів АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія".

Стягнути з АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 14 квітня 2022 року і до моменту винесення судового рішення у цій справі.

Стягнути з АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано наказ АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» від 13 квітня 2022 року №63-к «Про призупинення дії трудових договорів» в частині призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 ..

Стягнуто з АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 квітня 2022 року по 29 вересня 2022 року в розмірі 551 008,59 гривень (з вирахуванням усіх обов`язкових податків, платежів та зборів).

Стягнуто з АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 гривень.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням в частині задоволених вимог, АТ "ОГХК" подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначає, що у зв`язку із повномасштабним вторгненням інфраструктура та житловий фонд міст України зазнавали руйнувань внаслідок прямих ракетних ударів.

Разом з цим, через загрозу ракетних ударів, військові дії, що тривали як на території міста Києва, так і на території інших адміністративних одиниць України, а також у зв`язку із відсутністю транспортного сполучення (більшість транспортних маршрутів ускладнено триваючими бойовими діями, а іноді й зруйновано) діяльність більшості підприємств була зупинена.

Вказує, що позивачка сама підтверджує той факт, що через побоювання за своє життя та життя своєї дитини через збройну агресію рф залишила Україну, чим фактично підтвердила наявність перешкод щодо фактичного виконання своїх трудових (посадових) обов`язків.

Відповідно до підпункту 5 пункту 1 статті 6 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" в Указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку із введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Норми Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» мають застосовуватись в редакції Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» станом на момент прийняття спірного наказу, а не в редакції цього Закону станом на момент прийняття рішення судом першої інстанції.

Зазначає, що відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент прийняття спірного наказу), призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Пізніше (19 липня 2022 року) законодавець конкретизував деякі норми статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», зокрема у частині 2 вказаної статі зазначено, що наказ про призупинення дії трудового договору повинен містити кількість, категорії і прізвища, ім`я, по-батькові інші персональні данні відповідних працівників.

Таким чином, законодавець прямо передбачив, що призупинення дії трудового договору може відбуватись не відносно всього персоналу, а стосовно конкретних працівників.

Звертає увагу, що саме на керівництво підприємства покладаються дискреційні повноваження щодо визначення переліку працівників, з якими необхідно призупинити дії трудових договорів, з самостійним визначенням відповідних трудових критеріїв для цього.

Причиною тимчасового призупинення дії трудового договору з позивачкою стало те, що ОСОБА_1 не виконувала жодної роботи і на неї керівництвом не покладалося виконання будь-яких робочих завдань. Звертає увагу, що на момент винесення спірного наказу позивачка вже була за кордоном України і безперечно мала б, за умови наявності у неї можливості працювати віддалено, зазначити про це та звернутися з відповідним листом (зверненням/пропозицією) до керівництва відповідача з пропозицією продовжити для неї режим віддаленої роботи, однак не здійснила цього жодним із можливих способів.

Відповідач, який видав наказ 63-к від 13 квітня 2022 року «Про призупинення дії трудового договору на період дії воєнного стану», не повинен доводити відповідність цього наказу критерію «неможливості обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором», оскільки такі зміни набрали чинності через декілька місяців після видачі наказу.

Зазначає, що неможливість АТ «ОГХК» виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором, обумовлена скороченням замовлень і обсягу продажу продукції Товариства, суттєве зниження доходів підприємства та простоєм, як центрального апарату підприємства, так і його підрозділів.

Зазначає, що позивачка фактично не працювала і не виконувала роботу з 14 квітня 2022 року по 29 вересня 2022 року. За цей період Товариство має підстави не нараховувати працівнику заробітну плату, оскільки працівник не виконував умови трудового договору та не виконував роботу. Оскільки робота не виконувалась працівником, відтак Товариство не має обов`язку виплачувати такому працівнику заробітну плату.

Вказує на помилкове незастосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання організації роботи працівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки на період воєнного стану» від 26 квітня 2022 року № 481.

Вказує, що вимушений прогул - це час, упродовж якого працівник з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції.

Посилається на безпідставність заявлення вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки вимушеного прогулу у позивачки не було.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 року в частині призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 протиправним та стягнення середнього заробітку скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

26 червня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Валенка А.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на апеляційну скаргу.

В цілому доводи відзиву на апеляційну скаргу є ідентичними доводам, викладеним у позовній заяві.

Вказує, що аналіз фінансового плану відповідача дозволяє зробити висновок що останній протягом 1 півріччя 2022 року отримував дохід від реалізації продукції, сплачував дивіденди, податки, що у свою чергу підтверджує доводи позивачки про наявність у відповідача можливості забезпечити роботою позивачку.

Доводи апеляційної скарги в частині безпідставності заявлення вимоги про стягнення середнього заробітку уважає безпідставними, оскільки позивачка саме з вини працівника була позбавлена можливості працювати з моменту призупинення дії трудового договору.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Кулик С.А. підтримав подану апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити.

Адвокат Валенко К.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Визнавши протиправним та скасувавши наказ акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" від 13 квітня 2022 року №63-к "Про призупинення дії трудових договорів", в частині призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 , суд першої інстанції вказав, що дії відповідача були направлені не на надання роботи позивачці, а спрямовані на усунення її від виконання її обов`язків, що, як наслідок, унеможливило виконання позивачкою цих обов`язків, при цьому будь-яких обставин, які б свідчили про неможливість виконувати роботу працівником судом не встановлено.

Також суд зазначив, що матеріали справи не містять будь-яких пропозицій відповідача щодо режиму роботи позивачки. Посилання на перебування за кордоном і, як наслідок, неможливість виконувати роботу, доказами не підтверджується, оскільки на момент виїзду за кордон 26 березня 2022 року постанови Кабінету Міністрів України №481 ще не існувало, однак відповідачем у порушення вимог закону був виданий спірний наказ.

Стягнувши середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції вказав, що на момент звернення позивачки до суду законодавством не було передбачено іншого способу захисту порушених майнових прав у випадку незаконного призупинення дії трудового договору, з метою відновлення порушеного права позивача було застосовано найбільш адекватний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача за аналогією із нормами статті 235 КЗпП.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Установлено, що наказом АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" від 07 травня 2020 року №10-к ОСОБА_1 прийнято на посаду економіста у відділ з економіки та фінансів по строковому трудовому договору з 08 травня 2020 року по 07 серпня 2020 року включно з посадовим окладом згідно штатного розпису (том 1 а.с. 87, 138).

17 липня 2020 року ОСОБА_1 переведено на посаду провідного економіста з 17 липня 2020 року, що підтверджується наказом №76-к від 17 липня 2020 року (том 1 а.с. 86, 139).

24 грудня 2020 року ОСОБА_1 переведено на посаду заступника директора департаменту з питань фінансів департаменту економіки та фінансів, що підтверджується наказом №202-к від 24 грудня 2020 року "Про переведення ОСОБА_1 " (том 1 а.с. 85, 140).

Наказом від 21 травня 2021 року №49-к ОСОБА_1 переведено на посаду директора департаменту фінансів (том 1 а.с. 84, 141).

Наказом №196-к від 30 листопада 2021 року ОСОБА_1 з 01 грудня 2021 року переведено на посаду заступника директора департаменту фінансів (том 1 а.с. 83, 142).

13 квітня 2022 року відповідачем видано наказ №63-к "Про призупинення дії трудових договорів", відповідно до якого, керуючись статтею 13 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" від 15 березня 2022 року №2136-ІХ, у зв`язку із значним зменшенням обсягів виробництва АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" та її філіями, внаслідок військової агресії проти України та неможливістю надання роботи у повному обсязі призупинено дію трудових договорів з 14 квітня 2022 року до відновлення можливості забезпечення роботою, але не пізніше для припинення або скасування воєнного стану (том 1 а.с. 15).

Згідно даних додатку до наказу №63-к дію трудового договору призупинено, у тому числі із позивачкою (том 1 а.с. 35).

Наказом №404-к від 26 вересня 2022 року з 06 жовтня 2022 року поновлено дію трудового договору з ОСОБА_1 , заступником директора департаменту фінансів, призупиненого наказом №63-к від 13 квітня 2022 року (том 1 а.с. 143).

Наказом від 29 вересня 2022 року ОСОБА_1 звільнено 29 вересня 2022 року за угодою сторін згідно пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України (том 1 а.с. 147).

Відповідно до Положення про департамент фінансів АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія", затвердженого протоколом правління від 04 червня 2021 року №51, основними завданнями є: забезпечення ефективного і цільового використання коштів АТ «ОГХК»; здійснення організаційно-аналітичної роботи з питань фінансової діяльності; розробка заходів спрямованих на організацію раціональної діяльності з метою досягнення найбільшої економічної ефективності господарської діяльності АТ «ОГХК»; забезпечення застосування чинних положень нормативно-правових актів з питань банківської діяльності, валютного регулювання; проведення дослідження і аналізу валютного ринку України щодо купівлі та продажу іноземної валюти; забезпечення фінансової дисципліни (том 1 а.с. 67-71).

Відповідно до Посадової інструкції заступника директора департаменту фінансів, затвердженої протоколом Правління 04 червня 2021 року №51, заступник директора департаменту фінансів: проводить звірку даних з банком по експортним та імпортним операціям з метою попередження порушення вимог валютного законодавства та своєчасного інформування відповідних підрозділів Товариства для проведення ними вчасних заходів, які дозволять працювати Товариству в рамках діючого законодавства: здійснює організаційно-методичне забезпечення застосування чинних положень нормативно-правових актів з питань банківської діяльності та валютного регулювання; веде облік грошових коштів на рахунках Товариства, відкритих в банківських установах; опрацьовує пакет документів, на підставі яких залучаються кредити банків; займається відкриттям і закриттям поточних рахунків, рахунків із спеціальним режимом використання в банках і відділеннях Казначейства у зв`язку з виробничою необхідністю, депозитних та кредитних рахунків; займається оформленням корпоративних банківських карток; веде листування з фінансовими організаціями та банківськими установами з питань, що розпоряджень по Товариству; готує платіжні доручення згідно належним чином оформлених документів, наданих підрозділами Товариства в системі «Інтернет-Банкінг» обслуговуючих банків; веде роботу щодо формування, ведення та збереження бази даних внутрішньо- господарської і зовнішньої фінансової інформації, яка використовується при обробці даних (том 1 а.с. 72-75).

Згідно даних витягу із штатного розпису АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" убачається, що в департаменті фінансів передбачено 3 посади (том 1 а.с. 81-82).

Стаття 43 Конституції України гарантує право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який діє на теперішній час.

Згідно з пунктом 3 цього Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» встановлено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

15 березня 2022 року прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі - Закон № 2136-ІХ), яким визначені особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Частинами 2 та 3 статті 1 Закону № 2136-ІХ установлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України.

У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень КЗпП України, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Відповідно до статті 13 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" (в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваного наказу) призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб (частина 2)

Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України (частина 3).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2024 року у справі № 933/411/22 (провадження № 61-13296св23) зазначено, що: «роботодавцю надано право тимчасово призупинити дію трудового договору з працівником у разі неможливості у зв`язку із військовою агресією проти України забезпечити працівника роботою. Водночас таке право не є абсолютним. Для застосування цієї норми права роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати працівнику роботу, а працівник не може виконати роботу. Зокрема, у випадку, якщо необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціонування з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо».

Колегія суддів зауважує, що дії учасників трудових правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Справедливість - це одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Для приватного права є притаманною також є така засада як розумність.

З матеріалів справи установлено, що позивачка 26 березня 2022 року виїхала за межі України, з 05 квітня 2022 року отримала в Португальській Республіці тимчасовий захист.

За твердженням позивачки за межами України вона перебувала постійно до кінця серпня 2022 року, наказом №404-к від 26 вересня 2022 року поновлено дію трудового договору з ОСОБА_1 , наказом від 29 вересня 2022 року ОСОБА_1 звільнено 29 вересня 2022 року за угодою сторін згідно пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України. Тобто, звернувшись у вересні 2022 року до суду із цим позовом, позивачка у той же час заявила про намір припинення трудових відносин із відповідачем.

Згідно оспорюваного наказу від 13 квітня 2022 року дію трудового договору із ОСОБА_1 призупинено з 14 квітня 2022 року, та, як установлено вище, в цей період позивачка перебувала за межами України, наміру про можливість виконувати обов`язки в дистанційному режимі або повернутись до України позивачка не висловлювала.

При цьому, слід враховувати, що 26 квітня 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №481 "Деякі питання організації роботи працівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки на період воєнного стану", якою регламентовано окремі питання організації роботи працівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки на період воєнного стану.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 Постанови № 481 на період воєнного стану для працівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки (далі - суб`єкт господарювання) за рішенням виконавчого органу або керівника суб`єкта господарювання може запроваджуватися дистанційна робота за наявності організаційної і технічної можливості для виконання їх обов`язків.

Пунктом 2 Постанови №481 робота працівників, членів виконавчого органу та керівників суб`єктів господарювання за межами України допускається лише у разі службового відрядження, оформленого в установленому порядку.

Таким чином, згідно із вказаною постановою робота, зокрема, працівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, до якого віднесено відповідача, за межами України допускається лише у разі службового відрядження, оформленого в установленому порядку.

Висновок суду першої інстанції про те, що дії відповідача були спрямовані на усунення позивачки від виконання посадових обов`язків, що, як наслідок, унеможливило виконання позивачкою цих обов`язків, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки позивачка виїхала за межі України за власним рішенням, хоча і за об`єктивних обставин, проте незалежних від дій відповідача.

Відтак, апеляційний суд робить висновок про те, що у цій справі призупинення трудових відносин із позивачкою зумовлено об`єктивними обставинами, на що суд першої інстанції уваги не звернув та ухвалив помилкове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Кулика Сергія Анатолійовича, який діє в інтересах Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення такого змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 11 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова