Єдиний унікальний номер судової справи 489/4028/19
Провадження № 22-ц/812/1158/24
У Х В А Л А

08 липня 2024 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі головуючого судді Серебрякової Т.В. та суддів Коломієць В.В., Самчишиної Н.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21 вересня 2022 року, ухваленого у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за необліковану електроенергію, -

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21 вересня 2022 року задоволено позов Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» (далі - АТ «Миколаївобленерго») до ОСОБА_1 про стягнення боргу за необліковану електроенергію.

Не погодившись із зазначеним рішенням, 25 червня 2024 року ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу. Оскільки, апеляційна скарга подана з пропуском встановленого законом строку на її подання, в ній міститься клопотання про поновлення вказаного процесуального строку.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що копію рішення відповідач не отримувала, а про його наявність їй стало відомо після блокування її пенсійного рахунку 12 червня 2024 року. Крім того, у зв`язку із запровадженням на території України режиму воєнного стану та частими обстрілами міста Миколаєва ОСОБА_1 не проживала за місцем своєї реєстрації, а проживала у родичів та знайомих, а тому не мала можливість вчасно звернутись до суду.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 28 червня 2024 року витребувано матеріали цивільної справи з районного суду.

02 липня 2024 року матеріали цивільної справи надійшли до апеляційного суду.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 не може бути відкрито виходячи з наступного.

Згідно з п.8 ч.2 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, у межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, §53, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

При цьому, забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами положень законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Разом із тим, ЄСПЛ зауважив, що доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, §47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Згідно з ч.1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 цього Кодексу.

Отже, вказаною нормою процесуального права чітко передбачено, що питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження досліджується у всіх наведених випадках, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Частиною 2 статті 358 ЦПК України передбачено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно ч.1 ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до ч.1 ст.124 ЦПК України строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку.

Аналіз вказаних процесуальних норм дає підстави для висновку, що сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку.

Виключенням з цього правила є подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученої до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, та пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Так, оскаржуване судове рішення ухвалено Ленінським районним судом міста Миколаєва від 21 вересня 2022 року.

Апеляційна скарга подана ОСОБА_1 лише 25 червня 2024 року, тобто поза межами річного строку.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13 квітня 2020 року було задоволено позовні вимоги АТ «Миколаївобленерго».

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12 листопада 2020 року було задоволено заяву ОСОБА_1 . Заочне рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13 квітня 2020 року скасовано, а справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

В подальшому представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Камінський В.І. приймав участь у судовому засіданні від 22 червня 2021 року, надавав клопотання про виклик свідків, підписував розписку про повідомлення про розгляд справи, призначений на 18 листопада 2021 року.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, ОСОБА_1 є особою, залученою до розгляду справи, та не може вважатись такою, що не повідомлена про розгляд справи у суді першої інстанції.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на запровадження з 24 лютого 2022 року на території України режиму воєнного стану, то слід зазначити наступне.

Питання поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Проте, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень без підтвердження заявником конкретних обставин, які унеможливили вчинення відповідної процесуальної дії у визначений законом строк.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22.

Так, посилання ОСОБА_1 на не проживання за адресою реєстрації у зв`язку із запровадження воєнного стану в Україні, не є безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, оскільки не свідчить про неможливість дізнатися про стан відомого їй судового провадження та отримання копії судового рішення, зокрема, за адресою її тимчасового проживання, або в електронному вигляді.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України саме на учасника судового процесу покладено обов`язок повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Отже, обставини, якими ОСОБА_1 обґрунтовує поважність причин пропуску процесуального строку, є такими, що не свідчать про наявність дійсних істотних перешкод чи труднощів, підтверджених достатніми та належними доказами, для звернення з апеляційною скаргою у строки, визначені ЦПК України. Такі доводи не свідчать про наявність одного із двох винятків, за наявності яких суд може поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, який становить більше року, тобто, неповідомлення про розгляд справи або внаслідок виникнення обставин непереборної сили, які зумовили пропуск строку для подання апеляційної скарги, передбачені ч.2 ст.358 ЦПК України.

Непереборною силою є надзвичайна або невідворотна за таких умов подія. Непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності особи обставина, яку вона хоча і могла передбачити, але не могла попередити. До таких обставин, як правило, відносяться стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі тощо) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не є звичайною обставиною, яка хоча і може спричинити певні труднощі для особи, але не виходить за певні розумні рамки, тобто це має бути екстраординарна подія, яка не є звичайною.

Здійснивши оцінку зазначених ОСОБА_1 обставин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що вказані обставини не свідчать про наявність обставин непереборної сили, що зумовили пропуск строку на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21 вересня 2022 року.

За таких обставин, враховуючи імперативний характер положень ч.2 ст.358 ЦПК України та те, що річний строк, визначений вказаною процесуальною нормою, є присічним і поновленню не підлягає, колегія суддів дійшла висновку, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити, відповідно до ст.358 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня ухвалення оскаржуваного судового рішення, а наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21 вересня 2022 року не свідчать про пропуск такого строку внаслідок винятків передбачених ч.2 ст.358 ЦПК України .

Керуючись ст.358 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21 вересня 2022 року, ухваленого у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за необліковану електроенергію.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і з цього часу протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: В.В. Коломієць

Н.В. Самчишина