Справа № 477/1365/24
Провадження № 2/477/965/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді Полішко В.В., з секретарем Крошніною А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області за правилами спрощеного провадженняцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

29 травня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 . Зобов`язати Воскресенську селищну раду Миколаївської області зняти відповідача з реєстрації.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що з 24 червня 1971 року зареєстрована в житловому будинку АДРЕСА_1 . Вказаний будинок вона побудувала з чоловіком. Чоловік помер.

Крім неї у будинку зареєстрований з 10 лютого 1997 року її зять ОСОБА_2 . Водночас останній у вказаному житловому будинку не проживає з 2004 року, спірним житлом не цікавиться, позивач сплачує надмірні комунальні послуги, позбавлена можливості у повній мірі користуватися та розпоряджатися своїм майном, в свою чергу відповідач матеріально утримувати будинок не допомагає, комунальні послуги не сплачує, у зв`язку з цим вона змушена нести додаткові витрати. Будь-яких перешкод у користуванні житловим будинком відповідачу вона не чинить. Відповідач з січня 2022 року виїхав за межі України.

ОСОБА_2 відмовляється знятися з реєстрації в добровільному порядку, тому вона змушена звернутися до суду з позовом про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням та просить його задовольнити.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судові засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи. Крім цього, виклик відповідач здійснений в порядку частини 11 статті 128 ЦПК України.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне.

З огляду на акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 07 листопада 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Останній за вказаною адресою зареєстрований, але не проживає.

Як на підставу звернення до суду з позовом позивач посилається на зайві клопоти при оформленні житлової субсидії та додаткові витрати на утримання житлового будинку.

В якості доказу непроживання відповідача у вказаному житловому будинку долучила письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в яких вони підтвердили факт непроживання відповідача ОСОБА_2 в житловому будинку АДРЕСА_1 більше 20 років.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Норми ЦК України регулюють правовідносини щодо проживання та втрати права на користування житлом, що є власністю громадян відносно членів сім`ї власника

Відповідно до частини 1 статті 383ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до частини 2 статті 368 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до статей 41, 47 Конституції України, статті 391 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові у справі № 227/1044/20 від 21 липня 2021 року вказав, що власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та у разі необхідності, зняття особи з реєстраційного обліку, проте це право залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового чи цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З аналізу наведених норм вбачається, що саме власник майна має право звертатися до суду з вказаним позовом.

Водночас, будь-яких належних доказів того, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та він є особистою приватною власністю суду не надано.

Враховуючи викладене, в зв`язку з відсутністю доказів, що вищезазначений житловий будинок є особистою приватною власністю, тобто позивач має право на звернення з цим позовом, суд не вбачає підстав для його задоволення.

Керуючись статями 258, 259, 263, 265, 282, 354-355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 та зняття відповідача з реєстрації - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя В.В.Полішко