Справа № 352/2973/23
Провадження № 2/352/162/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Гриньків Д.В.,

секретар судового засідання Радишевська З.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно,-

В С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст позовних вимог.

04.12.2023 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно.

Свої позовні вимоги позивачі мотивували тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері позивача ОСОБА_8 , відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі і на будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд. При житті покійна 06.08.2007 року склала заповіт, згідно якого усе своє майно заповіла сину ОСОБА_4 . Оскільки вказане будинковолодіння належало до майна колгоспного двору, право власності на яке мали усі члени двору, проте, у зв`язку з тим, що такі вибули з господарства, власниками залишились тільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Зазначає, що позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини, однак постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку тим, що будинковолодіння є колгоспним двором і співвласниками є всі члени двору.

ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи.

Позивач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, до суду надіслала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати у її відсутності, поданий позов підтримує в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, його представництво в суді здійснювалось через представника ОСОБА_9 .

Представник позивача ОСОБА_9 в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судовому засідання позовні вимоги визнали в повному обсязі, просили такі задовольнити.

Від відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до суду надійшли заяви, в яких вони просили розгляд справи здійснювати у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі просять їх задовольнити.

ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 06.12.2023 р. відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

ІV. Фактичні обставини справи.

Відповідно до копії дублікату свідоцтва про право власності на будинковолодіння від 12.07.2002 року, виданого виконавчим комітетом Чорнолізької сільської ради, будинковолодіння АДРЕСА_1 належало колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_10 . (а.с. 45) .

Згідно довідки Чорнолізького старостинського округу №12 Тисменицької міської ради № 428 від 14.11.2023 року разом із нею в господарстві проживали: син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , невістка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , внука ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 вибула 23.05.2015, внука ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 вибула 06.11.2013, чоловік онуки ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_6 вибув 15.12.2015 року, правнука ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_7 вибула 15.12.2015 року, правнука ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_8 вибула 15.12.2015 року, правнук ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_9 вибув 06.11.2013 року. (а.с.57).

06.08.2007 року у Чорнолізькій сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області ОСОБА_8 склала заповіт за реєстровим №38, згідно якого все своє майно на випадок смерті заповіла ОСОБА_4 (а.с.46).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 виданим 07 листопада 2011 року виконкомом Чорнолізької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла (а.с.8).

Довідка виконкому Чорнолізької сільської ради від 22.03.2012 року №240 свідчить про те, що ОСОБА_4 1952 року народження та ОСОБА_8 до дня смерті останньої проживали разом однією сім`єю та вели спільне господарство(а.с.60).

У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №75091187 та листа нотаріуса Тисменицької державної нотаріальної контори від 12.12.2023 року №150/01-16, які надійшли на вимогу суду, спадкова справа після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в нотаріальній конторі не заводилася (а.с. 85-86).

Постановою державного нотаріуса Тисменицької державної нотаріальної контори Колтун С.В. ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння в АДРЕСА_1 (а.с.61).

V. Мотиви з яких виходить суд та норми права.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини та громадянина захищаються судом.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 ЦК України може бути, зокрема, визнання права.

Виходячи з положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Статтями 121, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що майно колгоспного двору належить його членам в рівних частках на засадах спільної сумісної власності.

15 квітня 1991 року вступив в дію Закон України „Про власність. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 своєї постанови № 20 від 22.12.1995 р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" - положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство.

Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

б) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України).

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України в редакції, чинній на момент прийняття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до вимог ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Положеннями ч. 1 ст.1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з положеннями ч.1ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

VІ. Висновки суду.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

Оскільки, частина співвласників спірного будинковолодіння, яким, як членам колгоспного двору, належало право спільної часткової власності по 1/8 частині вказаного будинковолодіння, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вибули з господарства та не витребували належні їм частки з майна колгоспного двору, а мати позивача ОСОБА_8 померла, склавши на користь ОСОБА_4 заповіт, інших спадкоємців на майно покійної за законом чи заповітом немає, то позивачу ОСОБА_4 належить право власності на 2/3, а ОСОБА_5 на 1/3 будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Відтак, позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 142, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.11, 15, 16, 182, 328, 392, 1218, 1220, 1268, 1296, 1297 ЦК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 2/3 частини будинковолодіння в АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частини будинковолодіння в АДРЕСА_1 .

Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивачі: ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

ОСОБА_5 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідачі: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

ОСОБА_6 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

ОСОБА_3 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

ОСОБА_7 , АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_7 ;

ОСОБА_3 , с. Чорнолізці, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, 77471, РНОКПП НОМЕР_8 .

Рішення складене в повному обсязі 12.01.2024 року.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Гриньків Д.В.