ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

04 червня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 4823/45/22

Апеляційне провадження № 22ск/4823/19/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

із секретарем: Герасименко Ю.О.,

учасники третейського розгляду:

позивач Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,-

розглянув у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у складі судді Н.О. Закупри (одноособово) (місце третейського розгляду: місто Чернігів, просп. Перемоги, 62) від 24 березня 2009 року у справі № 474-4/09 за позовом Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

У С Т А Н О В И В:

30 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 24.03.2009 у справі за позовом Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заяву обґрунтовував тим, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз від 24.03.2009 прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, розгляд справи проведено без участі відповідача ОСОБА_1 , у матеріалах справи відсутні відомості щодо отримання заявником рішення третейського суду.

Наголошував, що справа, в якій прийняте оскаржуване рішення не підвідомча третейському суду, оскільки кредитний договір не містить третейської угоди, ні у вигляді третейського застереження в договорі, контракті, ні у вигляді окремої письмової угоди, а також з огляду на те, що заявник є споживачем послуг банку і спір виник щодо стягнення боргу за споживчим кредитом.

Одночасно ОСОБА_1 просив поновити строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду, посилаючись на те, що рішення третейського суду ним не було отримано, про його наявність йому стало відомо після надходження за місцем його працевлаштування постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Є.О. від 03.11.2021 про звернення стягнення на заробітну плату.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 26.05.2022 відкрито провадження у даній справі.

Витребувано з Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» матеріали третейської справи № 474-4/09 за позовом Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 700005922 від 19.05.2008.

Зупинено провадження у справі до втрати чинності пунктом 1 частини п`ятої, частиною сьомою статті 454 Цивільного процесуального кодексу України у встановлений рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 06.04.2022 № 2-р(II)/2022, справа № 3-9/2019(206/19), строк.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 06.05.2024 поновлено провадження у справі, справу призначено до розгляду з повідомленням учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника адвоката Щербачова А.П., який підтримав заяву та просив її задовольнити, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що 24.03.2009 Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» ухвалено рішення у справі № 474-4/09, яким позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача, яким є: громадянин України ОСОБА_1 на користь ЗАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі:

за кредитом 97 810,55 грн;

по процентах за використання кредитних коштів 8 175,35 грн;

пені 10 682,52 грн;

а всього 116 668,42 грн.

Судові витрати, а саме витрати по сплаті третейського збору, покладено на відповідача, яким є: громадянин України ОСОБА_1 у розмірах пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме: 795,56 грн на користь ЗАТ «Альфа-Банк».

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №700005922 від 19.05.2008 звернуто стягнення на предмет застави автомобіль Шевроле Авео 2008 року випуску, колір темно-синій, державний номер НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , тип СЕДАН (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , видано Кривий Ріг Кр-ке ВРЕР ДАІ УМВС в Дніпропетровській обл., 16.05.2008р.), що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного автомобіля ЗАТ «Альфа-Банк» з укладенням від імені ОСОБА_1 угод щодо оплатного відчужена в будь-який спосіб з іншою особою покупцем зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ, отриманням витягів з Державного реєстру прав власності, а також надання ЗАТ «Альфа-Банк» всіх необхідних повноважень для здійснення такого відчуження.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено(а.с. 20-23).

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 липня 2021 року задоволено заяву ПАТ «Альфа-Банк» про видачу дубліката виконавчого листа.

Видано дублікат виконавчого листа № 6-1199/09, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 24 березня 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 116 668,42 грн та судових витрат по сплаті третейського збору в сумі 795,56 грн, а всього 117 463,98 грн.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, яка 18.08.2021 згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд колегії суддів Чернігівського апеляційного суду (а.с. 83).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 28.09.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 14.07.2021 залишено без змін (а.с. 54-56).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, тобто спір, який або вже існує, або може виникнути у майбутньому між сторонами договору.

Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів врегульовано розділом VІІІ ЦПК України «Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів».

Відповідно до частини першої статті 454 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Заява про скасування рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем розгляду справи третейським судом (частина третя статті 454 ЦПК України).

Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою громадянки Російської Федерації ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 1 частини п`ятої, частини сьомої статті 454 Цивільного процесуального кодексу України № 2-р(II)/2022 від 06 квітня 2022 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), пункт 1 частини п`ятої, частину сьому статті 454 Цивільного процесуального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють поновлення судом строку на подання особою, яка є стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, заяви про скасування рішення третейського суду.

Заява про скасування рішення третейського суду подається стороною, третьою особою у справі, розглянутій третейським судом, протягом дев`яноста днів з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, - протягом дев`яноста днів з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом (частина п`ята статті 454 ЦПК України).

Згідно з частиною сьомою статті 454 ЦПК України заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною п`ятою або шостою цієї статті, повертається. Суд за клопотанням заявника може поновити пропущений строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі з підстав, передбачених пунктами 1-3 і 6 частини першої статті 186 цього Кодексу, а також у разі якщо рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу оскаржено (оспорено) з підстав, не передбачених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (частина восьма статті 454 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що: «Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження» (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

«Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

У цій справі національне законодавство на час подій не обмежувало дискреційні повноваження судів щодо часу або підстав для поновлення пропущеного строку. Сама концепція «поважних причин», згідно з якою національні суди виправдали відновлення провадження у справі заявника, не є чіткою. За таких обставин для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника» (USTIMENKO v. UKRAINE, № 32053/13, § 46-48, ЄСПЛ, від 29 жовтня 2015 року);

«Саме до повноважень національних судів належить вирішувати питання про будь-яке поновлення строку на апеляційне оскарження, такі повноваження не є необмеженими. Національні суди зобов`язані навести підстави. У кожній справі суди мають перевірити, чи можуть підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження виправдати втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує свободу розсуду судів щодо часу або підстав для поновлення строків.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2023 року у справі № 824/84/23 (провадження № 61-8937ав23) зазначено, що: «здійснюючи тлумачення положень частини сьомої статті 454 ЦПК України, Верховний Суд зазначає, що зазначена норма процесуального права не є імперативною, цей строк не є преклюзивним (присічним), оскільки не містить заборони на поновлення цього строку, як, наприклад, це передбачено у частині другій статті 358, частині третій статті 394, частині третій статті 424 ЦПК України та інших нормах. Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (частина перша статті 120 ЦПК України). Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частини перша та друга статті 126 ЦПК України). За частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення».

Заявляючи клопотання про поновлення строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду, ОСОБА_1 зазначав, що про наявність оскаржуваного рішення третейського суду йому стало відомо після надходження за місцем його працевлаштування постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Є.О. від 03.11.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, проте суд не може погодитися з такими твердженнями заявника, так як вони спростовуються матеріалами справи.

Так, самим заявником додано до заяви про скасування рішення третейського суду копію ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 липня 2021 року, постановленої у справі № 6-1199/09, якою задоволено заяву ЗАТ «Альфа-Банк» про видачу дубліката виконавчого листа, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 24 березня 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 116 668,42 грн та судових витрат по сплаті третейського збору в сумі 795,56 грн, а всього 117 463,98 грн.

Судом установлено, що ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду, яка зареєстрована апеляційним судом 18.08.2021.

Таким чином, станом на 18.08.2021 ОСОБА_1 беззаперечно був обізнаний про оскаржуване ним наразі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз». Проте з заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 24 березня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського апеляційного суду 30 грудня 2021 року, тобто з пропуском встановленого частиною п`ятою статті 454 ЦПК України строку, та більше ніж через 10 років після прийняття оскаржуваного рішення третейським судом.

При цьому, апеляційний суд враховує, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 455 ЦПК України до заяви про скасування рішення третейського суду, а також під час розгляду справи ОСОБА_1 не додано оригіналу третейської угоди, або належним чином завіреної її копії, а також оригіналу рішення третейського суду або належним чином завіреної її копії, які в розумінні вказаної статті не є доказами, ці приписи є обов`язковими для виконання заявником, а їх невиконання в силу ч. 5 вказаної статті спричиняє настання наслідків, передбачених ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Таким чином, встановивши, що беззаперечно з серпня 2021 року ОСОБА_1 вважається обізнаним про оскаржуване рішення третейського суду, із заявою про скасування рішення третейського суду звернувся 30.12.2021, тобто з пропуском строку, доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку не надав, його клопотання про поновлення строку для звернення до суду з заявою про скасування рішення третейського суду підлягає залишенню без задоволення, а заява про скасування рішення третейського суду - залишенню без розгляду.

Керуючись ст. 126, 127, 454 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 24 березня 2009 року у справі № 474-4/09 відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 24 березня 2009 року у справі № 474-4/09 за позовом Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний тест ухвали складено 05.06.2024.

Суддя О.Є. Мамонова