Справа № 185/5947/24
Провадження № 2-н/185/769/24
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

12 червня 2024 року суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Болдирєва У.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з Підприємства «Робітнича солідарність»,

ВСТАНОВИВ:

04 червня 2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з 01 серпня 2016 року по 01 червня 2024 року в сумі 487300 грн. з Підприємства «Робітнича солідарність».

05 червня 2024 року здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Розглянувши надані матеріали, приходжу до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються документи, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 14 від 23.12.2011, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, в підтвердження суми, яка стягується, повинен бути наданий належним чином оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, зокрема довідка бухгалтерії, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Наданий документ повинен підтверджувати розмір заборгованості по заробітній платі (суму до виплати з урахуванням отриманих податків і зборів).

Разом з тим, із змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявник просить видати судовий наказ про стягнення з Підприємства «Робітнича солідарність» нараховану, але не виплачену йому заробітну плату за період з 01 серпня 2016 року по 01 червня 2024 року в сумі 487300 грн., в якості доказів на підтвердження цього факту надано довідку про загальну заборгованість підприємства на 01 березня 2020 року, з якої вбачається, що зарплати за 2016 2020 роки становить 531300 грн., однак ця довідка не може слугувати доказом нарахування та не виплати заявнику заробітної плати.

Отже, із поданої заяви виникнення у заявника безспірного права грошової вимоги на суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, вказаної у заяві про видачу судового наказу не вбачається.

Згідно з п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч.2 ст.165 ЦПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.163166 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з Підприємства «Робітнича солідарність».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається Дніпровському апеляційному суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя У. М. Болдирєва