Провадження № 2/639/1232/24 Справа № 639/3295/24
У Х В А Л А

10 червня 2024 року м. Харків

Суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Марченко В.В., розглянувши питання можливості відкриття провадження у цивільній справі № 639/3295/24

позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 )

відповідач: Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (адреса місцезнаходження: майдан Конституції, 22. м. Харків)

третя особа: Національний банк України (адреса місцезнаходження: вул. Інституцька, 9, м. Київ)

про повернення майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Матвєєва Вікторія Сергіївна звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", третя особа: Національний банк України, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суми грошових коштів які безпідставно списані з рахунку НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , без належної правової підстави у розмірі п 'ять тисяч шістсот дев`яносто дві тисячі 54 коп.

Вирішуючи питання про можливість прийняття справи до розгляду та відкриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Розкриття змісту термінів і положень Конвенції та протоколів до неї міститься в рішеннях Європейського суду з прав людини та їх використання під час розгляду конкретної справи є необхідним як наступна практика застосування міжнародного договору.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 року зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні в справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як встановлено судом, предметом заявлених вимог ОСОБА_1 у позовній заяві є повернення майна з чужого незаконного володіння.

Обґрунтовуючи підстави для звільнення від сплати судового збору та звернення саме до Жовтневого районного суду м. Харкова за захистом своїх прав, позивач посилається на Закон України «Про захист прав споживачів».

Частиною 5 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Законом України «Про захист прав споживачів» регламентовано відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлюються права споживачів, а також визначається механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 22 ч. 1 ст. 1 наведеного вище Закону визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Із пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачено Законом України «Про захист прав споживача», порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов.

При цьому, як встановлено судом, позивач жодним чином не обґрунтовує, які саме норми Закону України «Про захист прав споживачів» та, які саме права, як споживача в спірних правовідносинах, було порушено АТ "Державний ощадний банк України".

Натомість вбачається, що вимоги про стягнення грошових коштів заявлено ОСОБА_1 у зв`язку з безпідставно списаними коштами.

Отже, в даному випадку предметом спору є не якість послуг, а повернення майна з чужого незаконного володіння, тому, правовідносини, що виникли між сторонами за вищевказаним позовом, не є захистом прав споживача.

З огляду на викладене, враховуючи, що предметом заявлених вимог ОСОБА_1 у позовній заяві є повернення майна з чужого незаконного володіння, а саме грошових коштів в розмірі п 'ять тисяч шістсот дев`яносто дві тисячі 54 коп., а не у зв`язку з порушенням відповідачем норм Закону України «Про захист прав споживачів», суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 не підсудна Жовтневому районному суду м. Харкова.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Філія-Харківське обласне управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" () зареєстровано за адресою: майдан Конституції, 22, м. Харків, що територіально відноситься до Київського районну м. Харкова.

Враховуючи вищевикладене справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Київського районного суду м. Харкова.

Приймаючи до уваги викладене, цивільну справу належить передати на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.

Керуючись: 27, 30, 31, 260, 261, 352-355 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", третя особа: Національний банк України про повернення майна з чужого незаконного володіння - передати на розгляд до Київського районного суду м. Харкова.

Копію ухвали направити ОСОБА_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя В. В. Марченко