Справа №489/7419/24
Провадження №2/489/2595/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2024 м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Південна товарна біржа про визнання договору міни нерухомого майна дійсним

встановив.

Позивач, через свою представницю адвокатку Руснакову Т.А., звернувся до суду з позовом про визнання дійсним договору міни нерухомого майна № 8402 від 16.03.1998, відповідно до якого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 отримали у власність квартиру АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 отримав у власність квартиру АДРЕСА_2 , укладеного на Південній товарній біржі, зареєстрованого в ММБТІ 18.03.1998 за реєстровим № 16201, між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з одного боку, та ОСОБА_1 , з іншого боку. На теперішній час позивач не має можливості розпорядитись своїми правами як власник майна, оскільки даний договір не було посвідчений нотаріально.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.09.2024, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Квартира АДРЕСА_2 належала на праві спільної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 13.07.1995 за р. № 2953, зареєстрованого ММБТІ 29.05.1997 за реєстровим № 16201.

Квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі продажу від 06.10.1995 за реєстровим № 2739, зареєстрованого в ММБТІ за реєстровим № 17964 від 26.10.1995.

16 березня 1998 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з одного боку, та ОСОБА_1 , з іншого боку, на Південній товарній біржі, укладено договір міни, відповідно до якого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 отримали у власність квартиру АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 отримав у власність квартиру АДРЕСА_2 . Зазначений договір було зареєстровано в Миколаївському бюро технічної інвентаризації 18.03.1998 за реєстровим № 16201.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відразу після укладання договору міни нерухомого майна між сторонами було зареєстровано право власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, який на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу.

Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у березні 1998 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 241 ЦК УРСР встановлено, що за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує.

За статтею 242 цього Кодексу, до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін.

У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.

При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним.

Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Договір міни нерухомого майна підписаний сторонами власноручно. На теперішній час ніхто із сторін ніяких вимог, щодо порушення їх прав, не заявив, ніякого спору, з цих питань, у сторін не виникло.

На час укладання договору міни нерухомого майна, сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на теперішній час, визнання такого договору дійсним можливе лише у судовому порядку.

Позивачі вказують на те, що після укладання договору міни нерухомого майна, сторонами були виконані всі умови договору.

Відповідно до довідки з комунального підприємства "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 11.10.2024 за вих. № 2144, станом на 28.12.2012, право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору міни № 8402 від 16.03.1998, виданого Південною товарною біржею та зареєстрованого в КП ММБТІ 18.03.1998 за реєстровим № 16201.

Позивач, на теперішній час, не має можливості реалізувати свої права, як власник майна, оскільки договір міни нерухомого майна не було посвідчено нотаріально.

Беручи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов про визнання договору міни нерухомого майна дійсним підлягає задоволенню.

Оскільки при поданні позовної заяви позивач вимоги про розподіл судового збору не заявляв та таких вимог не заявляв і в судовому засіданні, враховуючи межі судового розгляду і диспозитивність цивільного судочинства, розподіл судового збору суд не здійснює.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Південна товарна біржа про визнання договору міни нерухомого майна дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір № 8402 міни нерухомого майна від 16 березня 1998, укладеного на Південній товарній біржі, відповідно до якого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 отримали у власність квартиру АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 отримав у власність квартиру АДРЕСА_2 , укладеного на Південній товарній біржі, зареєстрованого в Миколаївському міжміського бюро технічної інвентаризації 18 березня 1998 року за реєстровим №16201, між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з одного боку, та ОСОБА_1 , з іншого боку.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Третя особа: Південна товарна біржа, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Наваринська, 3, .

Повний текст судового рішення складено «06» грудня 2024.

Суддя Н.О. Рум`янцева