Справа № 274/271/24 Провадження № 2/0274/511/24
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
29.05.24 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1
проусунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,
ОСОБА_3 звернуся з позовом, у якому просить зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди в користуванні будинком та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , виселити ОСОБА_2 з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . У 2013 р. ОСОБА_3 переїхав до м. Мар`їнки Покровського району Донецької області, проте у зв`язку зі збройною агресією російської федерації був вимушений покинути своє місце проживання та повернутися до м. Бердичева Житомирської області. За час перебування ОСОБА_3 у Донецькій області у належному йому будинку проживала ОСОБА_2 , з якою у ОСОБА_3 існувала усна домовленість про можливість проживання у будинку за умови подальшої його купівлі разом з земельною ділянкою. На момент подання позовної заяви купівля-продаж не відбулася. На вимоги ОСОБА_3 про звільнення належного йому будинку ОСОБА_2 відповіла відмовою.
ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні позову, але Суду не вдалося достовірно зрозуміти її заперечення, оскільки пояснення ОСОБА_2 , надані у засіданнях, носили непослідовний та спонтанний характер, іноді взагалі не стосувалися обставин справи. Наскільки Суд зрозумів, чи то між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чи то між кимось з родичів або декількома родичами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено усну домовленість про купівлю-продаж будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , на виконання якої ОСОБА_3 були надані грошові кошти, з метою оформлення купівлі-продажу ОСОБА_3 передав усі документи на будинок та земельну ділянку, однак оформлення не відбулося у зв`язку з тим, що на нього не було коштів.
Разом з тим, ОСОБА_3 обставин, на які посилалася ОСОБА_4 , не визнав, наводив свої пояснення, які не збігалися з поясненнями ОСОБА_4 .
З метою належного обґрунтування та доведення своєї позиції щодо предмета спору Суд неодноразово рекомендував ОСОБА_4 , зважаючи на важливість справи, за наслідками розгляду якої та могла бути виселена з житла, звернутися за безоплатною або платною правовою допомогою, для чого навіть оголошував перерву ще у підготовчому засіданні.
Однак ОСОБА_4 за правовою допомогою не звернулася, на роз`яснення Суду, що її пояснення, які не визнаються ОСОБА_3 , не є доказами у справі, і що саме є доказами у справі належним чином не реагувала, будь-яких доказів на підтвердження обставин, на які посилалася, заперечуючи проти позову, не подала.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 05.06.2001 р., витягом від 26.01.2015 р. з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та державним актом від 16.1.2021 р. на право приватної власності на землю (а. с. 10, 11, 12 13).
У житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , проживає ОСОБА_4 , яка добровільно звільняти будинок не бажає, що визнається ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Будь-яких доказів, які б підтверджували наявність правових підстав для проживання у даний час у цьому житловому будинку ОСОБА_4 не подала.
Проживання ОСОБА_4 у житловому будинку, який належить ОСОБА_3 , без правових підстав, у тому числі, без згоди ОСОБА_3 , порушує право власності останнього.
Відповідно до частини четвертої статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з частинами першою та другою статті 386 Цивільного процесуального кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Таким чином право власності ОСОБА_3 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , є непорушним, ОСОБА_3 не може бути протиправно позбавлений цього права, та має право вимагати усунення перешкод у реалізації цього права, зокрема, усунення перешкод у здійснені ним користування цим будинком, шляхом, зокрема, виселення з будинку ОСОБА_4 , яка проживає там на даний час без правових підстав.
При цьому Суд також враховує, що ОСОБА_4 не подано доказів, які б підтверджували, що вона не має іншого житла, а з листа від 12.01.2024 р. заступника Швайківського сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Е. Томашевського вбачається, що ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 19).
Враховуючи викладене, Суд вважає, що позов ОСОБА_3 в частині вимоги про виселення ОСОБА_2 з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог ОСОБА_3 зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди в користуванні житловим будинком та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , Суд зазначає наступне.
ОСОБА_3 не подано доказів, які б вказували, що ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , на ці обставини він навіть і не посилається у позовній заяві, з якої вбачається, ОСОБА_2 лише проживає у будинку та не бажає його звільняти.
Частиною ж третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин Суд відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_3 в частині вимог зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди в користуванні житловим будинком та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , дані про РНОКПП у матеріалах справа відсутні) задовольнити частково.
2. Виселити ОСОБА_2 з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.
4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут

У зв`язку з перебуванням Суду у складі колегії

суддів у нарадчій кімнаті у кримінальній справі

№ 291/1200/23 повне рішення складено 10.06.2024 р.