ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/417/24 Справа № 175/5292/21 Суддя у 1-й інстанції - Дараган Л. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
УХВАЛА

06 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Барильської А.П., Красвітної Т.П.

при секретарі Піменовій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро питання про самовідвід колегії суддів Демченко Е.Л., Барильської А.П., Красвітної Т.П. по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2023 року по справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню у справі за позовом асоціації «Власників житлових будинків «Золоті ключі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до асоціації «Власників житлових будинків «Золоті ключі» про визнання правочину асоціації про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на підставі листа від 22 листопада 2021 року і позовної заяви від 02 грудня 2021 року недійсними, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з заявою про визнання такими, що не підлягають виконанню виконавчих документів №175/5292/21, виданих Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь асоціації «Власників житлових будинків «Золоті ключі» заборгованості в розмірі 25 739,64 грн. та інфляційних нарахувань в розмірі 1 722,23 грн., а всього 27 461,87 грн., стягнення з ОСОБА_1 на користь асоціації «Власників житлових будинків «Золоті ключі» судових витрат по оплаті судового збору в розмірі 1 135 грн., стягнення з ОСОБА_2 на користь асоціації «Власників житлових будинків «Золоті ключі» судових витрат по оплаті судового збору в розмірі 1 135 грн.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою, 12 вересня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій виклали вимогу про скасування вказаної ухвали та ухвалення нового судового рішення, яким задовольнити заяву про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 березня 2024 року задоволено самовідвід колегії суддів у складі: головуючий суддя - Никифоряк Л.П., судді - Гапонов А.В., Новікова Г.В. Цивільну справу передано до канцелярії суду для визначення складу суду в порядку частини першої статті 33 ЦПК України.

27 березня 2024 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів Дніпровського апеляційного суду: головуючий суддя (суддя-доповідач) Демченко Е.Л., судді: Барильська А.П., Красвітна Т.П.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 березня 2024 року прийнято до свого провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Призначено справу до апеляційного розгляду на 25 квітня 2024 року.

25 квітня 2024 року судовий розгляд справи відкладено на 06 червня 2024 року у зв`язку з надходженням клопотання ОСОБА_1 , яке обґрунтовано тим, що він захворів, втім має намір прийняти участь у наступному судовому засіданні з метою захисту своїх прав.

Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд. Проте, право на відвід не є абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

З метою виключення можливих сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості суду та приймаючи до уваги, що суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу, колегія суддів Дніпровського апеляційного суду у складі: Демченко Е.Л., Барильської А.П., Красвітної Т.П. вважає за необхідне заявити самовідвід з підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною першою статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36,37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

У статті 15 Кодексу суддівської етики та п.2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, затверджених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, зазначено, що суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупереджене рішення.

Неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, яка виявляється у змісті судових рішень та під час судового процесу і суддя має дбати про те, щоб його поведінка сприяла збереженню і поглибленню переконання суспільства у неупередженості судді при здійсненні ним своїх професійних обов`язків.

Обґрунтований самовідвід свідчить про сумлінне виконання суддею своїх обов`язків. Обґрунтування самовідводу не може піддаватися сумніву.

Відповідно до статті 2 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість іншими словами, має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється.

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 6 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Як зазначено у Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності судді, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Виходячи з наведеного вище, саме з метою недопущення виникнення в учасників судового процесу будь-яких сумнівів щодо можливості необ`єктивного розгляду справи та ухвалення несправедливого рішення, враховуючи позиції Європейського суду з прав людини з приводу недовіри до суду, апеляційний суд вважає, що самовідвід суддів Демченко Е.Л., Барильської А.П., Красвітної Т.П. підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.33,36-41 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Задовольнити самовідвід колегії суддів Демченко Е.Л., Барильської А.П., Красвітної Т.П. по справі №175/5292/21 (апеляційне провадження №22-ц/803/417/24) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2023 року по справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню у справі за позовом асоціації «Власників житлових будинків «Золоті ключі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до асоціації «Власників житлових будинків «Золоті ключі» про визнання правочину асоціації про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на підставі листа від 22 листопада 2021 року і позовної заяви від 02 грудня 2021 року недійсними.

Справу передати до Дніпровського апеляційного суду для виконання вимог ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Е.Л.Демченко

Судді: А.П.Барильська

Т.П.Красвітна