Справа № 521/4283/24
Номер провадження № 2/521/3376/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Бобуйка І.А.,

секретаря судового засідання Скрипченко Г.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), третя особа: Хаджибейська районна адміністрація Одеської міської ради (адреса розташування: м. Одеса, вул.. Генерала Петрова, 22) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

22.03.2024 року позивачка до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у якому просила суд: визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_2 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.03.2024 року у вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та призначено підготовче провадження у справі.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.03.2024 року у вищевказаній цивільній справі підготовче провадження у справі закрито та призначено судове засідання по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримував в повному обсязі та просив розглядати справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, сповіщався належним чином про дату, час та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, ОСОБА_3 на підставі Договору найму житла, що знаходиться у власності територіальної громади міста Одеси від 07.06.2023 року, є наймачем квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 1.1. р. 1 Договору визначено, що наймодавець надає наймачу та членам його сім?ї: син - ОСОБА_2 , брат - ОСОБА_4 , у безстрокове користування вказану вище квартиру.

Згідно із п. 2.2. р. 2 Договору визначено, що наймач має паво: вселяти та реєструвати відповідно до законодавства за згодою повнолітніх членів сім?ї, що проживають разом з ними, в займане ним житло інших осіб; приватизувати займане житло відповідно до законодавства.

Зазначена квартира було надана ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та членам його сім?ї: дружина - ОСОБА_6 , яка померла - ІНФОРМАЦІЯ_2 , син - ОСОБА_4 , дочка - ОСОБА_7 , на підставі Ордеру серії ЖР №2524 від 25.10.1974 року.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є батьками ОСОБА_3 , не було реалізованого свого права щодо приватизації вказаної вище квартири.

Відповідно до Довідки про зареєстрованих житловому приміщенні/будинку осіб № П1-127639-ю/л від 04.07.2023 року, виданої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ладіною Л.С. про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані/задекларовані такі особи: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований із 08.06.1994 року; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована 08.07.1981 року; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 06.02.2009 року.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_2 , не проживає в вказаній вище квартирі понад 6 років (із 2017 року), у зв?язку із виїздом за кордон на постійне місце проживання. ОСОБА_2 не проживає в даній квартирі, не спілкується із ОСОБА_8 , та іншими членами родини, не сплачує комунальні платежі в утримані житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться, що підтверджується інформацією про розгляд адвокатського запиту Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТСЕРВІС» від 12.02.2024 року за № 172-0224, квитанціями до платіжної інструкції на переказ готівки №77 від 27.10.2023 року, №71 від 20.12.2023 року, № 64 від 24.01.2024 року.

Факт відсутності за місцем реєстрації ОСОБА_2 понад 6 років у судовому засіданні свідки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Допитаний у судовому засіданні свідок - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , повідомив суду, що відповідач проживав у вищевказаній квартирі до 2017 року та після 2017 року виїхав до Польщі на роботу і більше жодного разу не з`являвся. ОСОБА_4 зазначив, що утриманням квартири АДРЕСА_2 займається позивачка.

Допитаний у судовому засіданні свідок - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 та проживає за цією адресою з 1984 року, повідомила суду, що відповідач проживав у вищевказаній квартирі до 2017 року та кудись виїхав, жодного разу не з`являвся. ОСОБА_9 зазначила, що утриманням квартири АДРЕСА_2 займається позивачка.

Судом встановлено, що перешкод в користуванні квартирою ні ОСОБА_1 , ні інші члени сім?ї ОСОБА_2 не чинили.

Станом на поточний період 2024 року ОСОБА_1 має намір реалізувати своє праву на приватизацію квартири, що підтверджується: Договором найму житла, що знаходиться у власності територіальної громади міста Одеси від 07.06.2023 року, Витягом з розпорядження голови Малиновської районної адміністрації від 22.05.2023 року за № 171/01-06, Інформацією ОСББ «Дружний-25» від 23.05.2023 року, Довідкою ТВБВ № 10015/0597-2579 від 06.07.2023 року, Технічним паспортом на квартиру від 04.07.2023 року.

Суд зауважує, що зміст «трискладового тесту» для оцінки відповідності втручання у право особи європейським стандартам правомірності такого втручання охоплює такі критерії, які мають оцінюватися у сукупності: 1) законність вручання (згідно із законом); 2) легітимна мета (виправданість втручання загальним інтересом); 3) дотримання принципу пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою, тобто необхідність в демократичному суспільстві.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine»), рішення від 02 грудня 2010 року) поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Житлового Кодексу України, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон) визначено, що до об?єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону, та п. 4 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396 визначено, що передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім?ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов?язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що факт реєстрації ОСОБА_2 , та відсутності можливості в отриманні від останнього письмової згоди, на приватизацію вказаної вище квартири, не дає можливості реалізації своїх прав щодо квартири ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із ст. 379 Цивільного кодексу України, вказано, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 64 Житлового кодексу України визначено, що члени сім?ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов?язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім?ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім?ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно із ч. 2 ст. 405 Кодекс визначено, що член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 72 Житлового кодексу України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У постанові від 29.05.2023 по справі №210/5881/21 Верховний Суд України дійшов висновку, що при вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності особи у жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності. Відлік часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. При цьому, як зазначено Верховним Судом України при розгляді справи № 182/6536/13-ц у постанові від 18.03.2020 року, вичерпного переліку поважних причин відсутності наймача або членів його сім?ї у житловому приміщенні житлове законодавство не встановлює, у зв?язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил ст. 89 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 107 Житлового кодексу України визначено, що у разі вибуття наймача та членів його сім?ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім?я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім?ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Відповідно до ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Враховуючи факт відсутності відповідача за вищевказаною адресою більше ніж шість років, суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду №759/19579/17 від 19.05.2021 року.

Згідно ч. 4 ст. 263 ПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 316-320, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 10- 13, 141, 223, 258, 259, 263-265, 267, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), третя особа: Хаджибейська районна адміністрація Одеської міської ради (адреса розташування: м. Одеса, вул.. Генерала Петрова, 22) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 10.06.2024 року.

СУДДЯ: Бобуйок І.А.