Справа № 136/1958/23
"28" березня 2024 р. м. Липовець
Липовецький районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді Шпортун С.В.,
за участю секретаря судового засідання Белінської С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №136/1958/23 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування,
ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною заявою про ухвалення додаткового рішення, мотивуючи тим, що 29.02.2024 Липовецьким районним судом Вінницької області було ухвалено рішення у цивільній справі №136/1958/23 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування, яким позов задоволено у повному обсязі, утім судом не було вирішено питання про судові витрати у справі, зокрема про стягнення судового збору в сумі 2 147,20 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн., розрахунок вартості якої проведено відповідно до умов договору про надання правової допомоги після ухвалення рішення судом, які позивач просив вирішити.
У судовому засіданні представник позивача адвокат Гурба М.А. заяву підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі. Суду пояснив, що договір про надання правничої допомоги було укладено з обома позивачами на представництво їх інтересів у даній справі та узгоджувалась ціна договору та порядок її оплати, однак за усною домовленістю між позивачами оплату мав здійснювати ОСОБА_1 , тому такі витрати підлягають стягненню на його користь.
Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про день та час судового засідання.
Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надали до суду заяви про розгляд питання про судові витрати у його відсутність.
З огляду на викладене, суд не вбачає перешкод для ухвалення додаткового рішення у відсутність осіб, які не з`явились, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності учасників, які не з`явились.
У судовому засіданні під час розгляду цивільної справи №136/1958/23 представник позивачів повідомляв суд, що докази понесення позивачами витрат на правничу допомогу будуть подані протягом 5 днів після ухвалення судом судового рішення.
До того ж, звертаючись до суду з позовною заявою, в ній міститься орієнтований розрахунок суми судових витрат, який стороною позивачів буде понесено та визначений у розмірі 12 147,20 грн. (2147,20 грн. судовий збір + 10 000 грн. вартість правничої допомоги адвоката).
Отож з боку сторони позивача (їх представника) у відповідності до вимог ст. 141, 175 ЦПК України було наведено орієнтований розрахунок судових витрат у позові та зроблено відповідну заяву до закінчення судових дебатів про понесення позивачами судових витрат у даній справі.
Позивачем ОСОБА_1 в межах визначеного судом строку, 04.03.2024 було надано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на їх позивачів, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , користь судового збору та на його, ОСОБА_1 , користь витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн.
На підтвердження судових витрат у вигляді сплати судового збору до матеріалів цивільної справи №136/1958/23 (а.с.1,2) долучено платіжні документи щодо сплати судового збору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до яких кожним із позивачів сплачено по 1073, 60 грн., питання про які судом не вирішувалось у судовому рішенні, яким розгляд справи закінчено.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ст. 133 ЦПК України).
Згідно з положенням пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
Приймаючи до уваги те, що позов задоволено у повному обсязі відтак судові витрати у вигляді судового збору, що сплачений кожним із позивачів підлягають до стягнення із відповідача в повному обсязі в сумі по 1073, 60 грн. кожному, а всього 2147,20 грн.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч.4 ст.141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.142 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Указана судова практика є незмінною.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі N 904/4507/18, провадження N 12-171гс19).
Аналізуючи наведені у позові обґрунтування щодо орієнтованого розміру судових витрат, який стороною позивачів буде понесено, його визначено обома позивачами у розмірі 12 147,20 грн. (2147,20 грн. судовий збір + 10 000 грн. вартість правничої допомоги адвоката).
При цьому, суд дійшов висновку, що розмір витрат у 5000 грн. на оплату послуг адвоката позивачем ОСОБА_1 є співмірним із складністю даної справи та виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, сумнівів щодо виконання яких саме адвокатом, у тому числі готування позову, на що було звернуто увагу відповідачем у заяві про зменшення розміру витрат на правову допомогу, у суду не виникає, оскільки ОСОБА_1 звернувся саме за отриманням кваліфікованої професійної правничої допомоги.
За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в тій частині витрат, що перевищує заявлені у позовній заяві стосовно одного позивача, тому із відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн., в решті суд відмовляє за недоведеності їх понесення ОСОБА_1 , та ненадання доказів їх понесення іншим позивачем ОСОБА_2 у порядку та строки визначені ст..141 ЦПК України.
Керуючись статтями 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд,
Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 к.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне додаткове рішення буде складено 01.04.2024.

Суддя Світлана ШПОРТУН