Справа № 211/1867/23
Провадження № 2/211/795/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 травня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.

секретаря Зоріної С.М.

за участі представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідча ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який згодом уточнила, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, просила суд визнати право власності за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 10/16 часток житлового будинку загальною площею 61,4 м2, житловою площею 31,9 м2, допоміжною площею 29,5 м2 з господарчими побудовами (літня кухня, гараж, вбиральня, огорожа, водоколонка) за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнати право власності за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на 3/16 часток житлового будинку загальною площею 61,4 м2, житловою площею 31,9 м2, допоміжною площею 29,5 м2 з господарчими побудовами (літня кухня гараж, вбиральня, огорожа, водоколонка) за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнати право власності за ОСОБА_5 на 3/16 часток житлового будинку загальною площею 61,4 м2, житловою площею 31,9 м2, допоміжною площею 29,5 м2 з господарчими побудовами (літня кухня, гараж, вбиральня, огорожа, водоколонка) за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вирішити питання судового збору.

В обґрунтування позовних вимог послалися на те, що житловий будинок загальною площею 61,4 м2, житловою площею 31,9 м2, допоміжною площею 29,5 м2 з господарчими побудовами (літня кухня, гараж, вбиральня, огорожа, водоколонка) за адресою: АДРЕСА_1 за життя належав ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та його дружині ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого 05.10.1962 року Третьою криворізькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-4650 та акту прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння, затвердженого рішенням виконавчого комітету Довгинцівської районної Ради народних депутатів від 01.08.1980 року. Вищезазначений житловий будинок з господарчими побудовами належав померлим на підставі спільної сумісної власності подружжя (ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, ст. 16 ЗУ «Про власність»).

Після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , відкрилась спадщина на частку вищезазначеного житлового будинку з господарчими побудовами.

Як вбачається зі спадкової справи № 52940341 відкритої після смерті ОСОБА_7 , спадщину прийняли позивач ОСОБА_4 та на той час дружина померлого (вдова) ОСОБА_6 .

Щодо реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зазначаю наступне

За приписами ч. 3 ст. 1268 ЦК України, Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Натомість, правила цієї статті не розповсюджується на ОСОБА_8 , оскільки він не проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується актом про не проживання що міститься в матеріалах справи, а реєстрація місця проживання за вищевказаною адресою має лише формальний характер та не підтверджує фактичне місце проживання. Крім того, обставина щодо не проживання ОСОБА_8 з спадкодавцями на дату смерті ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 буде визнана відповідачами в судовому засіданні.

За вищезазначених обставин, спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняли на той час дружина померлого (вдова) ОСОБА_6 та донька ОСОБА_4 , кожна у розмірі частки житлового будинку з господарчими побудовами.

Після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилась спадщина на 1/3 частку спадкового майна, а саме житлового будинку з господарчими побудовами за адресою: АДРЕСА_1 . Спадщину прийняли донька померлої ОСОБА_4 , а також ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою про прийняття спадщини звернулася онука померлої (відповідач) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , оскільки її мати - ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , є донькою померлої ОСОБА_6 (ч. 1 ст. 1266 ЦК України, Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини).

Інші спадкоємці із заявою про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини не зверталися.

Як вбачається з довідки про зареєстрованих осіб що міститься в матеріалах спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_6 , разом з спадкодавцем було зареєстроване місце проживання - ОСОБА_8 , та онуки померлої ОСОБА_5 .

Як зазначалось вище, ОСОБА_8 разом зі спадкодавцем не проживав, а тому фактично не прийняв спадщину.

У зв`язку з вищевикладеним частки спадкового майна після смерті ОСОБА_6 розподілились між ОСОБА_4 (1/2 частка від частин спадкового майна) та ОСОБА_2 і ОСОБА_5 (1/2 частка від частин спадкового майна кожній), 3/4: 2 = 3/8 частки.

Таким чином, спадкове майно підлягає розподілу в такому обсязі: ОСОБА_4 (1/4 + 3/8= 10/16 частки спадкового майна; ОСОБА_2 (3/8 : 2 = 3/16 частки спадкового майна; ОСОБА_5 3/8 : 2 = 3/16 частки спадкового майна.

Ухвалою суду від 03.04.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі та витребувано докази а саме з Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 та витребувано у приватного нотаріуса Криворізького нотаріального округу Русавської Т.В. належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Ухвалою суду від 29 лютого 2024 року підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом закрито, призначено дану справу до судового розгляду .

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 уточнений позов підтримав, просив задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 уточнений позов визнала, не заперечувала проти його задоволення.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 уточнений позов визнала.

У судове засідання відповідач ОСОБА_5 не з`явилася.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Як встановлено судом, житловий будинок загальною площею 61,4 м2, житловою площею 31,9 м2, допоміжною площею 29,5 м2 з господарчими побудовами (літня кухня, гараж, вбиральня, огорожа, водоколонка) за адресою: АДРЕСА_1 за життя належав ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та його дружині ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого 05.10.1962 року Третьою криворізькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-4650 та акту прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння, затвердженого рішенням виконавчого комітету Довгинцівської районної Ради народних депутатів від 01.08.1980 року. Вищезазначений житловий будинок з господарчими побудовами належав померлим на підставі спільної сумісної власності подружжя (ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, ст. 16 ЗУ «Про власність»).

Після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , відкрилась спадщина на частку вищезазначеного житлового будинку з господарчими побудовами.

Як вбачається зі спадкової справи № 52940341 відкритої після смерті ОСОБА_7 , спадщину прийняли позивач ОСОБА_4 та на той час дружина померлого (вдова) ОСОБА_6 .

Щодо реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зазначаю наступне

За приписами ч. 3 ст. 1268 ЦК України, Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Натомість, правила цієї статті не розповсюджується на ОСОБА_8 , оскільки він не проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується актом про не проживання що міститься в матеріалах справи, а реєстрація місця проживання за вищевказаною адресою має лише формальний характер та не підтверджує фактичне місце проживання. Крім того, обставина щодо не проживання ОСОБА_8 з спадкодавцями на дату смерті ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 буде визнана відповідачами в судовому засіданні.

За вищезазначених обставин, спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняли на той час дружина померлого (вдова) ОСОБА_6 та донька ОСОБА_4 , кожна у розмірі частки житлового будинку з господарчими побудовами.

Після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилась спадщина на 1/3 частку спадкового майна, а саме житлового будинку з господарчими побудовами за адресою: АДРЕСА_1 . Спадщину прийняли донька померлої ОСОБА_4 , а також ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою про прийняття спадщини звернулася онука померлої (відповідач) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , оскільки її мати - ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , є донькою померлої ОСОБА_6 (ч. 1 ст. 1266 ЦК України, Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини).

Інші спадкоємці із заявою про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини не зверталися.

Як вбачається з довідки про зареєстрованих осіб що міститься в матеріалах спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_6 , разом з спадкодавцем було зареєстроване місце проживання - ОСОБА_8 , та онуки померлої ОСОБА_5 .

Як зазначалось вище, ОСОБА_8 разом зі спадкодавцем не проживав, а тому фактично не прийняв спадщину.

У зв`язку з вищевикладеним частки спадкового майна після смерті ОСОБА_6 розподілились між ОСОБА_4 (1/2 частка від частин спадкового майна) та ОСОБА_2 і ОСОБА_5 (1/2 частка від частин спадкового майна кожній), 3/4: 2 = 3/8 частки.

Таким чином, спадкове майно підлягає розподілу в такому обсязі: ОСОБА_4 (1/4 + 3/8= 10/16 частки спадкового майна; ОСОБА_2 (3/8 : 2 = 3/16 частки спадкового майна; ОСОБА_5 3/8 : 2 = 3/16 частки спадкового майна.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, але у позивача наразі виникли реальні умови, які обмежують його право у реалізації ним своїх прав на належне йому нерухоме майно, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Так, відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі визнання права.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ст. 392 ЦК України встановлює, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» за № 7 від 30.05.2008 року: «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження».

Як зазначено в пункті 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування": «Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини».

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р. за №1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Відповідно до частини другої статті 182 Цивільного кодексу України: «Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом».

Згідно п. 4.15 глави 10 розділу ІІ "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" затвердженого наказом Міністерства юстиції України, від 22.02.2012, № 296/5 передбачено відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Оскільки позивачу було відмовлено у видача свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом (винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії), у позивача виникло право для звернення до суду у відповідності до ст. 16 ЦК України, для захисту своїх спадкових прав, шляхом визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання, а власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це майно оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно частини першоїстатті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.321,1216,1218,1261,1268,1269,1270,1296 ЦК України, ст.ст.10,12,13,81,141,263,265,280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 10/16 часток житлового будинку загальною площею 61,4 м2, житловою площею 31,9 м2, допоміжною площею 29,5 м2 з господарчими побудовами (літня кухня, гараж, вбиральня, огорожа, водоколонка) за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати право власності за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на 3/16 часток житлового будинку загальною площею 61,4 м2, житловою площею 31,9 м2, допоміжною площею 29,5 м2 з господарчими побудовами (літня кухня гараж, вбиральня, огорожа, водоколонка) за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати право власності за ОСОБА_5 на 3/16 часток житлового будинку загальною площею 61,4 м2, житловою площею 31,9 м2, допоміжною площею 29,5 м2 з господарчими побудовами (літня кухня, гараж, вбиральня, огорожа, водоколонка) за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_5 , на користь ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 1095 (одна тисяча дев`яносто п`ять) гривень 07 копійок, тобто з кожного по 547 (п`ятсот сорок сім) гривень 54 копійки.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10.06.2024 року.

Суддя: Н. О. Сарат