ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» червня 2024 року

м. Харків

справа № 645/2170/20

провадження № 22ц/818/2336/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів Мальованого Ю.М., Яцини В. Б.,

за участю секретаря Волобуєва О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , представник відповідача ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2024 року в складі судді Сітало А.К.

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 308 000,00 грн в рахунок відшкодування вартості (реституції) квартири АДРЕСА_1 за визнаним недійсним рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року договору купівлі-продажу, який було укладено 18 лютого 2016 року та який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Вахрушевою О.О. за реєстровим номером № 181; стягнути з ОСОБА_2 на його користь 54 473,32 грн в рахунок відшкодування інфляційних витрат та 23 163,00 грн в рахунок 3% річних; вирішити питання щодо судових витрат.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права. Так, зазначив, що в оскаржуваній ухвалі та в ухвалі про визнання явки позивача обов`язковою, суд першої інстанції не обґрунтував, яким чином неявка позивача перешкоджає справедливому, неупередженому та своєчасному розгляду справи. Вказав, що 04 березня 2024 року ним надано до суду належним чином завірену копію паспорту громадянина України. Також, ним неодноразово подавались до суду заяви про розгляд справи за його відсутності у зв`язку з його незадовільним станом здоров`я та неможливістю бути присутнім через військові події в Україні. Щодо з`ясування питання, чи має він пільги при зверненні до суду з позовом відповідно до Закону України «Про судовий збір», оскільки ним 25 грудня 2023 року надано до суду нотаріально засвідчену копію довідки МСЕК серії 10 ААА № 728367 вважав, що якщо у суду є сумніви щодо наявності у позивача пільг щодо сплати судового збору це може слугувати лише підставами для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, а не залишення її без розгляду.

29 травня 2024 року до суду апеляційної інстанції через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін. При цьому пояснив, що явка позивача була визнана обов`язковою у зв`язку з тим, що у ОСОБА_2 та у нього, як представника, виникли сумніви стосовно справжності цього документу, тому представником відповідача направлено ряд адвокатських запитів та отримано відповіді, що позивач на обліку в органах Пенсійного фонду України не перебуває та подане ним пенсійне посвідчення Пенсійним фондом України не виготовлялось. Для того, щоб це питання з`ясувати, суд першої інстанції визнав явку позивача обов`язковою, і в подальшому у зв`язку з його неявкою правомірно залишив позов без розгляду.

До суду апеляційної інстанції учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися. 11 червня 2024 року до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Клопотань щодо відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило. У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції уважав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу суду скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач належним чином повідомлений про розгляд справи повторно не з`явився у судове засідання без поважних причин, що є підставою для залишення позову без розгляду. Суд першої інстанції врахував, що явка позивача визнана обов`язковою та залишив позов без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 308 000,00 грн в рахунок відшкодування вартості (реституції) квартири АДРЕСА_1 за визнаним недійсним рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року договору купівлі-продажу, який було укладено 18 лютого 2016 року та який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Вахрушевою О.О. за реєстровим номером № 181; стягнути з ОСОБА_2 на його користь 54 473,32 грн в рахунок відшкодування інфляційних витрат та 23 163,00 грн в рахунок 3% річних; вирішити питання щодо судових витрат.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2020 року справу надіслано за підсудністю до Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 червня 2020 року справу передано на розгляд до Московського районного суду м. Харкова.

Ухвалою судді Московського районного суду від 11 вересня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено у справі підготовче засідання.

Ухвалою Московського районного суду від 09 квітня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Московського районного суду від 02 вересня 2021 року викликано ОСОБА_1 в судове засідання для отримання особистих пояснень, визнано його явку обов`язковою.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07 квітня 2023 року справу прийнято до свого провадження.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 11 вересня 2023 року справу передано за підсудністю на розгляд до Московського районного суду м. Харкова.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2023 року справу передано за підсудністю на розгляд до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2023 року справу прийнято до розгляду, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та розпочати підготовче провадження у справі, призначено підготовче засідання на 13 грудня 2023 року.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2024 року визнано явку ОСОБА_1 в судовому засіданні обов`язковою, розгляд справи відкладено на 07 березня 2024 року.

04 березня 2024 року ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій зазначив, що ухвалу суду від 20 лютого 2024 року отримав, однак прибути до суду не має можливості за станом здоров`я, у зв`язку з чим просив розглядати справу без його участі.

07 березня 2024 року судове засідання не відбулося у зв`язку із неявкою позивача, розгляд справи відкладено на 15 квітня 2024 року.

26 березня 2024 року ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій зазначив, що 21 березня 2024 року він отримав судову повістку та просив розглядати справу за його відсутності, прибути до суду не мав можливості у зв`язку із загостренням бойових дій та за станом здоров`я та надав копію судової повістки на 15 квітня 2024 року.

Проте судова колегія звертає увагу на те, що у справі призначене підготовче засідання, а не судове засідання, та розгляд справи по суті не розпочато.

Згідно з вимогами статті 196 ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті (частина перша статті 189 ЦПК України).

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання (частина друга статті 189 ЦПК України).

Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду (частина третя статті 189 ЦПК України).

Підготовче засідання полягає у вчиненні судом та учасниками судового процесу відповідних процесуальних дій, направлених на забезпечення ефективного розгляду справи, проводиться судом із повідомленням учасників справи (частина перша статті 197 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом.

Частиною другою статті 198 ЦПК України передбачено, що суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: 1) визначених частиною другою статті 223 цього Кодексу; 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 197 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у підготовчому засіданні.

За змістом частин першої, другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Зі змісту вказаних процесуальних норм убачається, що підготовче провадження має бути проведено протягом встановлених строків, а неявка належним чином повідомленого про дату та час підготовчого засідання позивача за загальним правилом не перешкоджає проведенню підготовчого засідання.

Відповідно до частини першої статті 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

Згідно з частиною першою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні.

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина друга статті 211 ЦПК України).

За змістом пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України (у редакції, чинній на час постановлення ухвали судом першої інстанції, тобто до внесення змін Законом України № 3200-IX від 29 червня 2023року) суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів наголошує, що при застосуванні тієї чи іншої норми процесуального права суд повинен виходити із комплексного та ґрунтовного аналізу норм права загалом.

Цивільним процесуальним законом чітко розмежовано підготовче провадження із проведенням підготовчого засідання, його особливості, строки проведення (Глава 3 Розділу III «Позовне провадження») та розгляд справи по суті із проведенням судового засідання (Глава 3 вказаного розділу).

Частина п`ята статті 223 ЦПК України, яка, зокрема, передбачає, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору, стосується розгляду справи по суті, у зв`язку з чим регулятивний вплив цієї статті не поширюється на випадок повторної неявки позивача у підготовче засідання.

Аналіз змісту пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить про те, що залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме в судове, а не в підготовче засідання.

Такі висновки зроблені Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постановах від 01 вересня 2021 року у справі № 757/54510/17 (провадження № 61-2858св21), від 20 вересня 2022 року у справі № 465/4793/19 (провадження № 61-4437св22), від 01 листопада 2023 року у справі № 182/4364/19 (провадження № 61-8656св23), від 31 січня 2024 року у справі № 504/158/22 (провадження № 61-9600св22) та інших.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2023 року справу прийнято до розгляду, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та розпочати підготовче провадження у справі, призначено підготовче засідання на 13 грудня 2023 року, після чого розгляд справи неодноразово відкладався.

Судове засідання у справі судом першої інстанції взагалі жодного разу не призначалось, оскільки у матеріалах справи відсутня ухвала про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду по суті за результатами проведення підготовчого судового засідання, як того вимагає пункт 3 частини 1 статті 200 ЦПК України. Крім того в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції від 15 квітня 2024 року також зазначено про те, що її постановлено у підготовчому судовому засіданні.

Отже, відсутня повторність неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду.

З врахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, для залишення позову без розгляду.

Згідно статті 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Аналізуючи наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. За таких обставин відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується справа по суті.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2024 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

В. Б. Яцина

Повний текст постанови складено 12 червня 2024 року.