Справа №487/8449/24
Провадження №2/487/2989/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Беспалько А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Бондаренко І.О. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що шлюбні відносини між ними фактично припинені через відсутність взаєморозуміння, сварки, різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати почуття любові та поваги, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, примирення та збереження шлюбу є неможливим, оскільки це суперечить її інтересам.

Ухвалою суду від 04.10.2024 відкрите провадження у справі.

30.10.2024 представник позивач подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

12.11.2024 відповідач подав до суду заяву в якій просив розглядати справу за правилами загального позовного провадження, зупинити провадження у справі та надати сторонам строк на примирення на 6 місяців. Проти розірвання шлюбу заперечував.

13.11.2024 представник позивача адвокат Бондаренко І.О. подав до суду заяву в якій зазначив, що позивач заперечує проти заяви відповідача про надання строку для примирення, яке є неможливим, оскільки подружжя втратило почуття поваги та кохання один до одного та це суперечитиме моральним засадам суспільства.

Ухвалою суду від 13.11.2024 у задоволенні клопотання відповідача про перехід з розгляду справи у спрощеному позовному провадженні із викликом (повідомленням) сторін до розгляду справи в порядку загального позовного провадження відмовлено. У задоволенні клопотання відповідача про надання строку для примирення відмовлено.

09.12.2024відповідач подав до суду зустрічну позовну заяву про встановлення місця фактичного проживання в м. Одеса неповнолітньої доньки ОСОБА_3 та призначення стягнення з ОСОБА_1 аліментів в розмірі 25% від всіх доходів на користь ОСОБА_3 . Просив в задоволенні позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу відмовити.

10.12.2024 представник позивача подав до суду заперечення на зустрічний позов, в якому заперечував щодо прийняття його до спільного розгляду з первісним позовом, адже розгляд первісного позову не є взаємопов`язаним з розглядом зустрічного позову, їх спільний розгляд не є доцільним і призведе лише до затягування вирішення спору. Зазначивши при цьому, що відповідач пропустив строк на подання зустрічного позову.

Ухвалою від 10.12.2024 в задоволенні клопотання відповідача щодо прийняття зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення місця фактичного проживання в м. Одеса неповнолітньої доньки ОСОБА_3 та призначення стягнення з ОСОБА_1 аліментів в розмірі 25% від всіх доходів на користь ОСОБА_3 відмовлено.

В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.07.1998 року. В шлюбі у подружжя народилися діти, зокрема донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 яка є неповнолітньою. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені через відсутність взаєморозуміння, сварки, різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати почуття любові та поваги, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, примирення та збереження шлюбу є неможливим, оскільки це суперечитьї інтересам позивача.

Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Таким чином, суд вважає, що їх сім`я розпалася і зберегти її неможливо, тому згідно ст. ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацію шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач про відновлення їй дошлюбного прізвища суд не просила.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6.ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Згідно копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 ОСОБА_2 є інвалідом армії 2 групи, тобто є особою, яка звільнена від сплати судового збору.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 100 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову, оскільки одержувачем коштів, відповідно до вказаних квитанцій є Головне управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області, тому воно і виступає органом, який має здійснити повернення сплаченого позивачем судового збору.

Керуючись ст. ст. 76, 81-89, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 24.07.1998 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №492 від 24.07.1998 розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище - « ОСОБА_4 ».

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області (54055, Миколаївська область, місто Миколаїв, проспект Центральний, будинок 141-В, ЄДРПОУ код 37992030) повернути ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн., відповідно до квитанції від 12.09.2024 в АТ «Укрсиббанк".

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя: С.М. Афоніна