Справа № 945/2322/24
Провадження № 2/477/1421/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2024 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді Полішко В.В., з секретарем Крошніною А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області за правилами спрощеного позовного провадженняцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2024 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 , який зареєстрований 26 квітня 2024 року Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №623.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 26 квітня 2024 року.

Від шлюбу сторони спільних дітей не мають.

Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, в зв`язку з чим втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сім`ї неможливе.

Позивач в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просила їй поновити дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 ». Крім цього зазначила, що просить не стягувати з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір.

Відповідач в судове засідання не з`явився, направив заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення. Строк на примирення просив не надавати.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб виданого 26 квітня 2024 року, серії НОМЕР_1 , сторони уклали шлюб 26 квітня 2024 року, який зареєстрований Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №623. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».

Сторони від шлюбу спільних дітей не мають.

Шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено.

Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У своїй позовній заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, відповідач в свою чергу, в своїй заяві також не заперечує проти задоволення позову, що є свідченням того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сім`ю, у зв`язку з чим позов ОСОБА_1 є таким, що підлягає задоволенню.

Крім цього, статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

У зв`язку з чим, суд вважає можливим задовольнити клопотання позивача та після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».

Оскільки позивач не наполягала на вимогах щодо стягнення з відповідача судового збору, суд вважає за можливе залишити їх за нею.

Керуючись статями 258, 259, 263, 265 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 26 квітня 2024 року Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис № 623, - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу відновити дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 », яке вона мала до державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , проживає: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя В.В.Полішко