Номер провадження: 22-ц/813/5075/24
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Чеботар А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без учасників справи, апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2024 року, постановленої під головуванням судді Федчишеної Т.Ю., у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ліщинського Олексія Валерійовича про закінчення виконавчого провадження № 69856110 від 22 листопада 2023 (боржник Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»),

встановив:

28.11.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця, в якій просив скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі Шевченківське ВДВС) Ліщинського О.В. про закінчення виконавчого провадження № 69856110 від 22.11.2023 року.

Скарга була обґрунтована тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.05.2022 року у справі № 522/18231/21-Е, у тому числі, зобов`язано ТОВ «Вердикт Капітал» надати йому будь-які дані (документи) на підтвердження дійсності факту та інформації, викладеної у заяві від 20.07.2020 року № 13712528 щодо адреси проживання боржника за адресою: АДРЕСА_1 , а також повідомити причину ненадання відповіді на звернення від 07.05.2021 року.

На виконання вказаного рішення, Приморським районним судом м. Одеси 01.09.2022 року видано виконавчий лист, який був пред`явлений до примусового виконання до Шевченківського ВДВС. Державним виконавцем Ліщинським О.В. 15.09.2022 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69856110.

У подальшому, у виконавчому провадженні №69856110 вказаним державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 07.12.2022 року, проте ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 травня 2023 року, за результатами розгляду його скарги, зазначену постанову скасовано та зобов`язано виконавця відновити виконавче провадження (т.1, а.с.101).

13.07.2023 року постановою державного виконавця Ліщинського О. В. на підставі ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» вказане виконавче провадження було відновлено (т.1, а.с.94).

Надалі, 22.11.2023 року державним виконавцем Ліщинським О.В. було повторно закрито виконавче провадження №69856110, оскільки, як зазначено у постанові, виконавче провадження було завершено у зв`язку з непред`явленням виконавчого листа стягувачем, судом або органом (посадовою особою), якому повернуто виконавчий документ, у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження (т.1, а.с.53-54).

Із указаною постановою ОСОБА_1 не погоджується, зазначив, що у зв`язку з винесенням постанови від 07.12.2022 року, виконавчий лист було повернуто до Приморського районного суду м. Одеси, який, у розумінні ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», є органом, що зобов`язаний у місячний строк з дня надходження постанови державного виконавця про відновлення виконавчого провадження пред`явити виконавчий лист до виконання, проте, суд вказаного обов`язку не виконав, у зв`язку з чим рішення суду фактично не виконано, а він позбавлений можливості пред`явити виконавчий лист до виконання повторно, оскільки виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову.

Посилаючись на те, що ненаправлення судом на адресу органу виконавчої служби оригіналу виконавчого документу не залежить від волі та добросовісності заявника, а оспорювана постанова про закінчення виконавчого провадження, незважаючи на її формальну відповідність вимогам законодавства, перешкоджає виконанню судового рішення у примусовому порядку та порушує його права, ОСОБА_1 просив скаргу задовольнити.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.03.2024 року скаргу ОСОБА_1 було задоволено.

Скасовано постанову державного виконавця Шевченківського ВДВС Ліщинського О.В. про закінчення виконавчого провадження № 69856110 від 22.11.2023 року (т.1, а.с.173-180).

В апеляційній скарзі Шевченківський ВДВС ставить питання про скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 14.03.2024 року, ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.1, а.с.186-190).

Вирішуючи питання про слухання справи в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання (т.2, а.с.12-16).

Колегія суддів також зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення ЄСПЛ від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу на підставі наявних доказів, у відсутність учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи відсутні належні докази про надіслання виконавцем оригіналу виконавчого листа суду, як і відсутні належні докази отримання судом указаного оригіналу виконавчого документа, про що вказано в постанові Шевченківського ВДВС про закінчення виконавчого провадження.

З таким висновком суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до супровідного листа від 07.12.2022 року, державним виконавцем Шевченківського ВДВС Ліщинським О.В. на адресу ТОВ «Вердикт Капітал», ОСОБА_1 та Приморського районного суду м. Одеси направлено для виконання та відома постанову від 07.12.2022 року, винесену при примусовому виконанні рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 травня 2022 року у справі № 522/18231/21-Е, яким, у тому числі, зобов`язано ТОВ «Вердикт Капітал» надати йому будь-які дані (документи) на підтвердження дійсності факту та інформації, викладеної у заяві від 20 липня 2020 року № 13712528 щодо адреси проживання боржника за адресою: АДРЕСА_1 , а також повідомити причину ненадання відповіді на звернення від 07 травня 2021 року.

Саме на виконання цього судового рішення, Приморським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист № 522/18231/21-Е від 01.09.2022 року (а.с. 100).

Разом з тим, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.05.2023 у справі № 522/18231/22-Е, за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 , визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця Шевченківського ВДВС Ліщинського О.В. про закінчення виконавчого провадження № 69856110 від 07.12.2022 року.

У зв`язку цим, постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС Ліщинського О.В. від 13.07.2023 року відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 522/18231/21-Е, виданого 01.09.2022 Приморським районним судом м. Одеси.

Із супровідного листа від 13.07.2023 слідує, що державним виконавцем Шевченківського ВДВС Ліщинським О.В. на адресу ТОВ «Вердикт Капітал», ОСОБА_1 , а також Приморського районного суду м. Одеси направлено для виконання та відома постанову від 13.07.2023 року, винесену при примусовому виконанні виконавчий лист № 522/18231/21-Е від 01.09.2022, що видав Приморський районний суд м. Одеси (т.1, а.с.93, 94).

Однак, в додатках до вказаного супровідного листа відсутні відомості про направлення оригіналу виконавчого листа на адресу Приморського районного суду м. Одеси (т.1, а.с.93).

Більше того, в матеріалах справи взагалі відсутні докази направлення оригіналу виконавчого листа на адресу Приморського районного суду м. Одеси, що свідчить про те, що висновок державного виконавця про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку з його непред`явленням у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження, є передчасним.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова державного виконавця Шевченківського ВДВС Ліщинського О.В. про закінчення виконавчого провадження № 69856110 від 22.11.2023 підлягає скасуванню.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвала прийнята у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09.12.2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Є.С. Сєвєрова