СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/2932/24
ун. № 759/6225/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Єросова І.Ю., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 р. ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом, який обгрунтовано фактичним припиненням шлюбних відносин.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29 березня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

07.05.2024 р. від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позову.

Суддя, ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, заявою про усунення недоліків, доходить наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Згідно ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Обставин для застосування положень ч. 2 ст. 28 ЦПК України не встановлено.

Суддя, здійснивши аналіз норми ч.1 ст.27 ЦПК України роз`яснює наступне.

Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Право на місце проживання передбачене Конституцією України (ст. 33), Загальною декларацією прав людини (ст. 13), Протоколу N 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (ст. 2) та Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (ст. 12).

Відповідно до положень Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, визнається житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Однак, чинне законодавство дає ще й інше розуміння поняття «місце проживання», під яким слід розуміти адміністративно-територіальну одиницю, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік (ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

Місце проживання особи підлягає реєстрації у встановленому законом порядку.

Так, згідно п. 12 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Разом з цим, від місця проживання законодавець відмежовує «місце перебування».

Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги.

Таким чином, помилковими є посилання позивача на положення ч. 1 ст. 27 ЦПК України щодо пред`явлення позову до відповідача за місцем його перебування.

Відповідно до ч.9 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Позивач вказує адресу фактичного місця проживання відповідача: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 6, 8, 9 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання перебування) такої фізичної особи. Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Судом у відповідності до вказаних вимог закону здійснено запити до ІТС «Реєстр територіальної громади м.Києва» та Єдиного державного демографічного реєстру, однак встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача не виявилось можливим.

У зв`язку із чим для визначення підсудності позивачу необхідно суду інформацію про останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідача, або місцезнаходження його майна, або постійного його заняття (роботи).

Згідно ч.1 ст.185 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки дану заяву подано з вищезазначеними недоліками, вважаю за необхідне залишити її без руху, визначивши спосіб їх усунення та надавши строк.

Керуючись ст.ст. 76-79, 83, 95, 185, 175, 177, 185 ЦПК України , суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишити без руху.

Встановити спосіб усунення недоліків заяви шляхом зазначення останнього відомого зареєстрованого місця проживання відповідача, або місцезнаходження його майна, або постійного його заняття (роботи).

Надати позивачу строк на усунення недоліків заяви 10 днів з дня отримання копії ухвали.

Повідомити позивача, що в разі неусунення недоліків у зазначений строк, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Ю.Єросова