П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2024 року м. Київ

Справа № 367/7838/23

Провадження: № 22-ц/824/7798/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.,

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Столяр Оксани Іванівни в інтересах ОСОБА_1

на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 31 січня 2024 року, постановлену під головуванням судді Кухленка Д. С.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном

у с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року до суду звернувся ОСОБА_2 із вказаним позовом.

В ході судового розгляду ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову, відповідно до змісту якої, просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти правочини щодо передачі в оренду (користування) виробничо-складськими приміщеннями (склад 330 кв.м., цех 557,7 кв.м., склад 330 кв.м), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що знаходяться на земельній ділянці кадастровий номер :01:015:0005.

Заяву обґрунтував тим, що він, позивач, являється власником виробничо-складських приміщень площею 1217,7 кв.м. які знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , зокрема: цех, площею 577,7 кв.м.; склад площею 330 кв.м.; склад площею 330 кв.м. Вказані приміщення розташовані на земельній ділянці площею 1 622, 1 га, кадастровий номер :01:015:0005, якою володіє відповідачка. Проте, відповідачка майже як три роки чинить перешкоди у користуванні майном позивача, адже ні на крок не допускає останнього до його приміщень, в зв`язку з чим він змушений звернутись до суду. Разом з тим, 10.11.2023 року, він, позивач, разом з його представниками: адвокатом Поліщуком М.Д. та ОСОБА_3 здійснили спробу потрапити до приміщень, якими володіє позивач. Однак, як і попередні рази, охорона відповідачки, позивача не допустила. Також зазначили, що, перебуваючи біля воріт входу на територію, де знаходяться приміщення, йому та його представникам було чудово видно, що відповідачка використовує приміщення, якими володіє він, позивач, адже, ворота складів площею 330кв.м. були відчиненні, а невідомі особи заносили та виносили коробки. Якщо знайти на карті Google територію та приміщення, якими він володіє, то стає ясно, що його приміщеннями наразі користується товариство з обмеженою відповідальністю "КАТЕХ-ЕЛЕКТРО" ( КАТЕХ-ЕЛЕКТРО ПП ТОВ) та компанія MIROMARK KIEV. Крім того зазначив, що у приміщеннях якими він володіє, залишилося обладнання, проте, відповідачка не лише не допускає його, позивача, до приміщень, а й фактично викрала майно, яке знаходилось у зазначених приміщеннях.

На підставі викладеного, 14.11.2023 року представником позивача було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Вважає, що неправомірне використання його приміщень відповідачкою, зокрема здача в оренду або користування іншим особам може призвести до руйнації майна, а також спричинить необхідність вжиття додаткових заходів для поновлення його прав, зокрема, оскарження договорів оренди, виселення орендарів, тощо.

Отже, вважає, що існує необхідність у забороні відповідачці вчиняти правочини щодо передачі в оренду (користування), виробничо-складськими приміщеннями (склад 330 кв.м., цех 557,7 кв.м., склад 330 кв.м), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходяться на земельній ділянці площею 1 622, 1 га, кадастровий номер :01:015:0005.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 31 січня 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Поліщука М. Д. про забезпечення позову задоволено.

Заборонено вчиняти правочини щодо передачі в оренду (користування) виробничо-складських приміщень (склад 330 кв.м., цех 557,7 кв.м., склад 330 кв.м), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що знаходяться на земельній ділянці кадастровий номер :01:015:0005, до набрання рішенням суду у цивільній справі №367/7838/23 законної сили.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Столяр О. І. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою в заяві про забезпечення позову відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що відповідачка є власником приміщень і земельної ділянки за адресою, яка є відмінною від адреси розташування виробничо-складських приміщень позивача ОСОБА_2 , а тому, вона не може користуватись майном позивача чи передавати його в аренду будь-яким способом, оскільки майно позивача знаходиться за іншою адресою.

Окрім того, зазначила, що будь-яких доказів користування належним позивачу майном відповідачкою, чи передачею останньою цих приміщень ТОВ «КАТЕХ-ЕЛЕКТРО» та компанії MINOMARK KIEV позивачем не надано, а тому доводи заявника та висновки ухвали суду першої інстанції про передачу в оренду цих приміщень саме відповідачкою нічим не підтверджені.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Поліщук М. Д. в інтересах ОСОБА_2 доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважав необґрунтованими, зазначив, що згідно плану розташування виробничо-складських будівель Д,Д1,Д2 убачається, що приміщення, які на праві власності належать позивачу, знаходяться в середині земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Разом з тим, вважає, що скаржниця намагається ввести суд в оману з огляду на те, що на даний час, в Ірпінському міському суді Київської області розглядається справа про визнання недійсним договору купівлі-продажу (договір за яким набув право власності позивач). У даній справі скаржницею повністю визнається наявність майна позивача на території, що належить відповідачці. Отже, твердження відповідачки щодо відсутності майна позивача на її земельній ділянці є такими, що не відповідають дійсності.

В судовому засіданні адвокат Столяр О. І. в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, з викладених у ній підстав.

Адвокат Поліщук М. Д. в інтересах ОСОБА_2 доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважав необґрунтованими, ухвалу суду просив залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 є власником виробничо-складських приміщень, площею 1217,7 кв.м., які знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , зокрема: цех, площею 577,7 кв.м.; склад площею 330 кв.м.; склад площею 330 кв.м.

Вказані приміщення розташовані на земельній ділянці площею 1 622, 1 га, кадастровий номер :01:015:0005.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності обставин, викладених в заяві про забезпечення позову.

Перевіряючи висновки суду першої інстанції з урахуванням висновків Верховного Суду, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (п.3 ч.1 ст.151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У ч.1 ст.150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачем і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

У постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Як зазначено вище, позивач ОСОБА_2 є власником виробничо-складських приміщень загальною площею 1217,7 кв.м., опис майна: склад, площею 330 кв.м., цех, площею 557,7 кв.м., склад площею 330 кв.м. на підставі договору купівлі - продажу від 30.04.2021 року.

Як випливає з укладеного договору купівлі - продажу від 30.04.2021 року, виробничо - складські приміщення розташовані на земельній ділянці площею 0,16920 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Так, 12.05.2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер::01:015:0005, загальною площею 1,6221 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В., зареєстровано в реєстрі за №803.

12.05.2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу будівель та споруд, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В., зареєстровано в реєстрі за №807.

Відповідно до умов даного договору, ОСОБА_1 12.05.2017 року набула та зареєструвала право власності на будівлі та споруди, які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :01:015:0005 площею 1,6221 га, наданої для обслуговування виробничої бази, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вказаних вище правочинів право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:015:0005, загальною площею 1,6221 га, а також на будівлі та споруди, що перебувають на даній земельній ділянці перейшло від ОСОБА_4 до ОСОБА_1 .

Разом з тим, заявою позивача про застосування заходів забезпечення позову не підтверджено жодними доказами наявність реальної небезпеки, за якої невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти правочини щодо передачі в оренду майна може призвести до утруднення або унеможливлення у майбутньому виконати рішення суду про усунення перешкод в користуванні майном позивача, оскільки доказів на підтвердження відповідних обставин про передачу належного позивачу майна саме відповідачкою в оренду будь-яким юридичним особам не надано.

При цьому, слід зазначити, що саме лише твердження заявника про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без долучення відповідних доказів, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про задоволення заяви ОСОБА_2 , не врахувавши відсутність доказів, підтверджуючих факт перебування майна в розпорядженні ОСОБА_1 . Висновки суду про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Окрім того, колегія суддів відмічає і те, що обраний позивачем захід забезпечення позову не відповідає заявленим ним позовним вимогам.

Ураховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку про відмову в забезпеченні позову ОСОБА_2 .

За правилами ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищевикладеного, ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 31 січня 2024 року скасувати та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 10 червня 2024 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В.А. Нежура