Справа № 344/3333/23
Провадження № 22-ц/4808/174/24
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Б. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Девляшевського В.А., Томин О.О.

з участю секретаря Кузнєцова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової службив Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського міського суду від 31 жовтня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Головного Управління ДПС в Івано-Франківській області, третя особа, що не заявляє самостійні права Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківськ ГУ ДФС в Івано-Франківській області, про скасування (припинення) обтяження у вигляді податкової застави,

в с т а н о в и в :

28.02.2023 року представник Акціонерного товариства «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 третя особа: Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківськ ГУ ДФС в Івано-Франківській області, про скасування (припинення) обтяження у вигляді податкової застави.

За заявою представника позивача ухвалою Івано-Франківського міського суду від 29.05.2023 залучено до справи у якості співвідповідача Головне Управляння ДПС в Івано-Франківській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦ БАНК» та ОСОБА_1 16.07.2007 уклали договір кредиту № 1263-22/340 та іпотечний договір, відповідно до якого на забезпечення виконання основного зобов`язання, іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: квартиру, загальною площею 55.9 кв.м, житловою площею 31.4 кв м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з неможливістю виконання умов за кредитним договором та значної заборгованості ОСОБА_1 , позивач був змушений розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно, і 25.09.2021 право власності на майно було зареєстроване за АТ «Альфа-Банк» (правонаступник - АТ «СЕНС БАНК).

Позивач, посилаючись на те, що внаслідок наявності обтяження у вигляді податкової застави, порушено його права, як власника майна, просив суд скасувати (припинити) обтяження у вигляді податкової застави на нерухоме майно, яке належить АТ «Альфа - Банк» (правонаступник - АТ «СЕНС БАНК»), а саме на квартиру, загальною площею 55.9 кв.м, житлова площа 31.4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що накладене відповідно до акту опису майна, серія та номер: №9/17-140, виданий 17.01.2017, видавник: ДПІ у м. Івано-Франківську; рішення про опис майна у податкову заставу, серія та номер: 30/6862, виданий 16.01.2017, видавник: ДПІ у м. Івано-Франківську. Також позивач просить стягнути із відповідачів понесені судові витрати.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 31 жовтня 2023 року позов АТ «Сенс Банк» до Головного Управляння ДПС в Івано-Франківській області про скасування (припинення) обтяження у вигляді податкової застави задоволено.

Скасовано (припинено) обтяження у вигляді податкової застави на нерухоме майно, яке належить АТ «Альфа - Банк» (правонаступник - АТ «Сенс Банк»), а саме на квартиру, загальною площею (кв.м): 55.9, житлова площа (кв.м): 31.4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що накладене відповідно до акту опису майна, серія та номер: №9/17-140, виданий 17.01.2017, видавник: ДПІ у м. Івано-Франківську; рішення про опис майна у податкову заставу, серія та номер: 30/6862, виданий 16.01.2017, видавник: ДПІ у м. Івано-Франківську.

У задоволенні позову АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з Головного Управляння ДПС в Івано-Франківській області у користь АТ «Сенс Банк» понесені судові витрати у розмірі 2864 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ГУ ДПС в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує на те, що ухвалою Івано-Франківського міського суду від 29 травня 2023 року Головне управління ДПС в Івано-Франківській області залучено до участі у справі за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про скасування (припинення) обтяження у вигляді податкової застави у якості співвідповідача.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 14 червня 2023 року Головному управлінню ДПС в Івано-Франківській області відмовлено у закритті провадження у справі, з огляду на те, що даний спір не є публічно-правовим, а відтак підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Представник апелянта зазначив,що згідно з нормами частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій...», відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Вказаний висновок зроблено відповідно до позиції Верховного Суду, постанова від 13 червня 2018 року №820/2675/17

На думку представника апелянта, даний спір є публічно-правовим і не підлягав розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що обтяження у вигляді податкової застави виникло значно пізніше, а тому до спірних правовідносин слід застосовувати саме норми Закону України «Про іпотеку».

На думку представника апелянта, право податкової застави щодо нерухомого майна, яке належало ОСОБА_1 на праві власності, виникло раніше (19.07.2017) набуття права власності на рухоме майно АТ «Альфа-Банк» (25.09.2021).

Підставою для державної реєстрації податкової застави щодо ОСОБА_1 є акт опису майна в податкову заставу №9/17-140 від 17.01.2017, сформований відповідно до рішення про опис майна у податкову заставу серія та номер: 30/6862 виданий ДП в м. Івано-Франківську 17.01.2017 року.

Записом про обтяження визначено можливість відчуження майна - «за погодженням з обтяжувачем».

Обов`язки податкових органів з реєстрації поширюються на виникнення та зміну прав податкової застави з урахуванням вимог податкового законодавства (15 стаття Закону України «Про заставу»).

Платник податків може відчужувати майно, що перебуває у податковій заставі, тільки за згодою контролюючого органу. До прийняття відповідного рішення контролюючим органом платник податків не має права відчужувати таке майно.

ГУ ДПС в Івано-Франківській області як співвідповідач не є і не був власником (володільцем), ні боржником щодо нерухомого майна, яке на дату внесення запису про податкову заставу належало ОСОБА_1 на праві власності (двокімнатна квартира АДРЕСА_2 ).

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано обтяження у вигляді податкової застави, даний вид обтяження може бути застосований при порушенні податкового законодавства, яким і керується Співвідповідач як орган, що здійснює контроль за дотриманням вимог податкового законодавства.

Підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 ст. 93 ПК України.

Апелянт вважає також, що судом необґрунтовано стягнуто з відповідача судові витрати у розмірі 2864 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, апелянт просив рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову банку відмовити.

Правом на подачу відзиву сторони не скористалися, що відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

У судовому засіданні представник ГУ ДПС в Івано-Франківській області Клебан М.А. підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Представник АТ «Сенс Банк», відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без зміни з наступних підстав.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Судом встановлено, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоц Банк» та відповідачем ОСОБА_1 16.07.2007 року укладено договір кредиту № 1263-22/340 та іпотечний договір, відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання, іпотекодавець ОСОБА_2 передала в іпотеку належне їй на праві власності майно, а саме: квартиру, загальною площею (кв.м):55.9, житлова площа (кв.м): 31.4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-11).

Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року.

12.08.2022 року позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з АТ «АльфаБанк» на АТ «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту АТ «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції.

30.11.2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк» Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоц Банк» (а.с.19-34).

Судом встановлено, що правонаступником Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоц Банк» став АТ «Альфа-Банк», який в подальшому перейменований на АТ «Сенс Банк».

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, дійсної станом на 26.09.2022, встановлено, що право власності на квартиру, загальною площею (кв.м):55.9, житлова площа (кв.м): 31.4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано 14.09.2003 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

У зв`язку з неможливістю виконання умов за кредитним договором та значної заборгованості ОСОБА_1 , позивач розпочав процедуру стягнення на іпотечне майно, і 25.09.2021 року право власності на квартиру, загальною площею (кв.м): 55.9, житлова площа (кв.м): 31.4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстроване за АТ «Альфа-Банк» (правонаступник - АТ «Сенс Банк»), що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

19.01.2017 зареєстровано обтяження №18619914 - податкова застава щодо нерухомого майна - двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , яка на дату внесення запису належала на праві власності ОСОБА_1 (а.с.12-18).

Згідно з даними інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС України (Автоматизованої інформаційної системи ДПС України «Податковий блок») станом на 17.01.2017 у ОСОБА_1 обліковувався податковий борг на суму 46002,00 грн. (а.с.48).

Задовольняючи позовні вимоги АТ «Сенс Банк» суд першої інстанції виходив із того, що податкова застава поширюється виключно на майно платника податків у якого виник та наявний податковий борг, тобто на майно ОСОБА_1 . Новий власник майна - АТ «Сенс Банк» не є божником по сплаті податків, а відтак процедура звернення стягнення на його майно, в порядку визначеному Податковим кодексом України, не може бути реалізована.

Зазначене є самостійною підставою для скасування (припинення) податкової застави.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Предметом спору у цій справі є припинення податкової застави щодо майна, яке реалізовано за результатами стягнення на іпотечне майно.

Відповідно до пункту 14.1.155 статті 14 Податкового кодексу України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

В статті 93 Податкового кодексу України визначено підстави звільнення майна з податкової застави.

Згідно з пунктом 93.4 статті 93 Податкового кодексу України у разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 95 цього Кодексу таке майно звільняється з податкової застави (із внесенням змін до відповідних державних реєстрів) з дня отримання контролюючим органом підтвердження про надходження коштів до бюджету від такого продажу.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України).

У відповідності до частин 1, 2 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу положень статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Як встановлено судом, позивач АТ «СЕНС БАНК» набув право власності на спірне майно в результаті реалізації процедури стягнення на іпотечне майно квартиру за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При цьому процедура набуття банком права власності на квартиру ніким не оспорена, а отже є дійсною.

Згідно з статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивач є власником майна, яке знаходиться у податковій заставі з відміткою заборони його відчуження. Такі обставини мають триваючий характер, вони перешкоджають позивачу на свій розсуд розпоряджатися власним майном.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту), кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому як ефективний спосіб слід розуміти такий, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд першої інстанції, врахувавши наведені положення законодавства та дослідивши обставини та зібрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку, що обраний позивачем спосіб захисту є належним та власник майна має право вимагати усунення перешкод права розпорядження своїм майном.

Набуте позивачем нерухоме майно знаходиться у податковій заставі у зв`язку із наявністю податкового боргу у ОСОБА_1 , якому зазначене майно разом із ОСОБА_2 належало до реалізації предмета іпотеки.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що податкова застава на майно, право власності на яке набуто в порядку реалізації іпотечного майна, порушує права власника на розпорядження цим майном та правомірно задоволив позов, припинивши податкову заставу спірного нерухомого майна.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства , враховуючи таке.

Спірні правовідносини у даній справі не мають ознак публічно-правового спору, оскільки їх характер фактично стосується права власності позивача на нерухоме майно, щодо якого застосовано податкову заставу. Позивач, оспорюючи правомірність податкової застави, покликається на те, що у нього виникло право власності на спірне нерухоме майно, набуте в порядку реалізації іпотечного майна.

Враховуючи зміст позовних вимог, характер спірних правовідносин та обставини справи, цей спір не є публічно-правовим, і відповідно до ст. 19 ЦПК України, України має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

Щодо посилання скаржника на статтю 93 Податкового кодексу України, відповідно до якої у контролюючого органу відсутні правові підстави для припинення податкової застави нерухомого майна, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Стаття 93 Податкового кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для припинення податкової застави майна боржника.

Майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання; отримання платником податків згоди контролюючого органу на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 92 цього Кодексу. Підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті (пункти 93.1, 93.2 ст. 93 Податкового кодексу України).

Разом з тим, дані положення Податкового кодексу України встановлюють підстави лише для звільнення з податкової застави майна боржника, яким позивач не є, тобто дані положення статті 93 Податкового кодексу України на спірні правовідносини не розповсюджуються та застосуванню не підлягають.

Таким чином, доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення суду першої інстанції.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2023 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 січня 2024 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: В.А. Девляшевський

О.О.Томин