Справа № 128/2355/23
Провадження № 22-ц/801/624/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 рокуСправа № 128/2355/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М.,

суддів Берегового О. Ю., Сала Т. Б.,

учасники справи:

позивач (особа, яка подала апеляційну скаргу) Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2023 року, постановлене у складі судді Король О. П., в м. Вінниця, дата складення повного тексту рішення відповідає даті його ухвалення,

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 02.03.2020 року ОСОБА_1 отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання заяви №б/н від 02.03.2020 року. Підписанням заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору ОСОБА_1 станом на 10.03.2023 року утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 30 426,91 грн., з яких: 24 767,71 грн. заборгованість за кредитом; 5 659,20 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2023 року позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.03.2020 року в розмірі 24 767,71 грн., у стягненні процентів за користування кредитом відмовлено. Стягнуто у відшкодування судового збору 2 184,78 грн.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд виходив з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а тому, з урахуванням вимог частини 2 статті 530 ЦК України дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог пор стягнення відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що в анкеті заяві позичальника ОСОБА_1 від 02.03.2020 року відсутні умови щодо строку дії кредитного ліміту, його розміру, відсоткової ставки, порядку погашення заборгованості, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення зобов`язання, прострочення його виконання.

Крім того, суд зазначив, що позивачем не надано підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, у анкеті - заяві відсутня домовленість сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

З таким рішенням в частині відмови в задоволенні позову не погодився позивач АТ КБ «Приватбанк», 08 лютого 2024 року подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 5 659,20 грн, та задовольнити вимоги банку. В іншій частині рішення не оскаржується.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що під час підписання заяви на видачу кредиту відповідач ознайомився та погодився із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, ознайомився з умовами кредитування, та приєднався до запропонованої банком пропозиції. Договір у встановленому законом порядку відповідач не оспорював, що свідчить про його згоду з усіма умовами цього договору. Зокрема зазначив, що у заяві були викладені істотні умови кредитного договору. Користування кредитними коштами та погашення заборгованості свідчать про визнання відповідачем заборгованості по кредиту та згоду з умовами кредитування. Крім того суд першої інстанції безпідставно зазначив, що відсутні підстави вважати, що умови кредитування, передбачені Паспортом споживчого кредиту стосуються укладеного між сторонами договору від 02.03.2020 року.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення тіла кредиту не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено наступні обставини:

02 березня 2020 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «Приватбанк», згідно умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, з використанням кредитки «Універсальна», «Універсальна Gold». У анкеті - заяві зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, які були надані йому у письмовому виді:

П. 1.3 процентна ставка фіксована 43,20% для карт Універсальна; 42,0% для карт Універсальна Gold. Реальна процентна ставка, відсотків річних за умови здійснення розрахунків у межах пільгового періоду - 0% для карт Універсальна; 1,56% для карт Універсальна Gold. Реальна процентна ставка, відсотків річних за умови здійснення розрахунків поза межами пільгового періоду 52,84% для карт Універсальна; 53,36% для карт Універсальна Gold.

П. 1.4 Порядок повернення кредиту: шляхом договірного списання з рахунку клієнта, у тому числі за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим договором, 1-го числа календарного місяця наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта; шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа місяця наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту.

П. 1.5 процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних 84,0% для карт Універсальна; 81,6% для карт Універсальна Gold.

П. 2.1.1.2.8 розмір кредиту , реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту на дату укладення договору, усі припущення, використані для обчислення процентної ставки зазначені у Паспорті споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною договору.

П. 2.1.1.3.1 Порядок повернення кредиту: клієнт доручає банку здійснювати списання грошей з його рахунку, в тому числі за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим договором.

Аналогічні умови кредитування (процентна ставка, порядок повернення кредиту) зазначені у Паспорті споживчого кредиту, який також підписаний ОСОБА_1 02 серпня 2021 року (а. с. 8-31).

На виконання умов договору ОСОБА_1 02.03.2020 року отримав картку «Універсальна», номер НОМЕР_1 , термін дії 02/24 (а. с. 75).

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки № НОМЕР_1 оформленої на ім`я ОСОБА_1 старт карткового рахунку відбувся 02 березня 2020 року, розмір кредитного ліміту періодично зменшувався та збільшувався та станом на 27 липня 2021 року встановлений у розмірі 0,00 грн (а. с. 74).

Із виписки за договором № б/н по вказаній картці за період з 02 березня 2020 року по 01 березня 2023 року вбачається активний рух коштів по картці: придбання різного роду товарів, поповнення готівкою картки у терміналі. Усього витрат 246 840,82 грн; усього надходжень 216 413,91 грн. Баланс на кінець періоду становить 30 426,91 грн (а. с. 70-73).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 02 березня 2020 року:

-погашено заборгованості за поточним тілом кредиту 212 634,17 грн;

-заборгованість за тілом кредиту 24 767,71 грн;

-заборгованість за простроченими відсотками 5 659,20 грн;

-загальна заборгованість за наданим кредитом 30 426,91 грн (а. с. 66-69).

Між сторонами виник спір з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначене рішення в оскаржуваній частині не відповідає вказаним вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими та простроченими відсотками, суд першої інстанції виходив з того, що в анкеті заяві позичальника ОСОБА_1 , від 02.03.2020 року відсутні умови щодо строку дії кредитного ліміту, його розміру, відсоткової ставки, порядку погашення заборгованості, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення зобов`язання, прострочення його виконання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а надана позивачем довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду та витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua, не є договором про споживчий кредит у розумінні Закону України «Про споживче кредитування».

Проте апеляційний суд не погоджується із такими висновками суду з огляду на наступне.

Підставою позову визначено невиконання кредитних зобов`язань відповідачем, що пов`язані з отриманням ним кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

З урахуванням встановлених у справі обставин та наведених норм права, судом першої інстанції зроблено висновок про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача кредитних коштів за тілом кредиту, і в цій частині рішення суду не оскаржується. Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно в цій частині законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції не є предметом перевірки.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками та за простроченими відсотками висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог є помилковим з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Отже з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Надання кредитних коштів та користування ними відповідачем підтверджується випискою по картковому рахунку № НОМЕР_1 . Протилежного ОСОБА_1 не довів, заперечень на позов та відзиву на апеляційну скаргу не подавав.

Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог АТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції зазначав, що сторони не погодили між собою усі істотні умови договору, зокрема, щодо розміру відсотків та порядку погашення заборгованості за кредитом.

Однак колегія суддів апеляційного суду не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Посилання суду першої інстанції на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі N 342/180/17 щодо застосування норми права у подібних правовідносинах є безпідставними, оскільки фактичні обставини у вказаній справі не відповідають фактичним обставинам справи, яка переглядається в апеляційному порядку.

В постанові від 03 липня 2019 року у справі N 342/180/17 (провадження N 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок про те, що Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Таким чином у даній категорії справ є визначальним не безпосередньо вид чи характеристика умов, щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

Умовами і правила надання банківських послуг визначається обсяг правил користування клієнтом кредитними коштами Банку.

В справі, що розглядається, розмір відсотків для карти Універсальна, яка була видана ОСОБА_1 , був прямо передбачений Умовами і Правилами надання банківських послуг та Паспортом споживчого кредиту, які були підписані ОСОБА_1 02 березня 2020 року.

Отже, саме такі умови кредитного договору були обумовлені сторонами під час його укладання.

Проте, колегія суддів встановила, що обсяг правил користування клієнтом кредитними коштами Банку у даній справі був погоджений сторонами договору шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання послуг, відтак нарахування Банком відсотків є правомірним.

Суд першої інстанції помилково виснував про відсутність підстав вважати, що такі умови кредитування не стосуються укладеного між сторонами договору 02 березня 2020 року.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 03 березня 2020 року у розмірі 30 426,91 грн, з яких 24 767,71 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5 659,20 грн заборгованість за простроченими відсотками, є повністю обґрунтованими та доведеними належними і допустимими доказами та підлягають задоволенню.

Отже, апеляційний суд виснує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 5 659,30 грн заборгованості за відсотками.

Відтак позовні вимоги банку про стягнення заборгованості по нарахованим та простроченим відсоткам ґрунтуються на підставах узгоджених між сторонами та викладених у анкеті-заяві, а тому у суду першої інстанції не було підстав відмовляти у задоволенні даної вимоги.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь - якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи із зазначеного, апеляційна скарга ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає задоволенню, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2023 року скасуванню в частині відмови в задоволенні позову, з ухваленням нового, про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»: з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість по простроченим відсотках за користування кредитом у розмірі 5 659,20 грн за договором б/н від 02.03.2020 року.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Позивач при зверненні до суду сплатив 2 684 грн судового збору за подання позову (а. с. 102) та 4 026 грн судового збору за подання апеляційної скарги (а. с. 164), тобто всього поніс судові витрати в розмірі 6 710 грн.

Оскільки з огляду на задоволення апеляційної скарги, позов АТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню повністю, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді судового збору за подання позову (2 684 грн) та за подання апеляційної скарги (4 026 грн), а всього 6 710 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та в частині стягнення у відшкодування сплати судового збору 2 184,78 грн скасувати та ухвалити у цій частині нове:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості за відсотками задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за відсотками за користування кредитом за кредитним договором № б/н від 02.03.2020 року, яка склалася станом на 10.03.2023 року 5 659 (п`ять тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 6 710 (шість тисяч сімсот десять) гривень, понесених ним судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Учасники справи:

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» , адреса: вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпро, п. і. 49094.

Відповідач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Головуюча Т. М. Шемета

Судді О. Ю. Береговий

Т. Б. Сало