Справа № 569/6352/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (надалі - позивач), діючи через свого представника адвоката Ільїна В.А., звернулася із позовною заявою до ОСОБА_4 (надалі - відповідач), в якій просить стягнути з відповідача на її користь відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1 736 грн. 51 коп. та 20 000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01 листопада 2023 року о 08 год 50 хв відповідач, керуючи транспортним засобом «KIA Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Рівне на регульованому перехресті вул. В. Червонія, вул. Кн. Володимира, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, виконуючи маневр повороту ліворуч, не переконалася, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не надала дорогу транспортному засобу та допустила зіткнення з транспортним засобом «ЗАЗ VIDA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 , яка перебувала пасажиром в авто «ЗАЗ VIDA», отримала ушкодження здоров`я у вигляді забою та дисторзії зв`язково-капсульного апарату правого променево-зап`ясткового суглобу, забій грудної клітки, забій м`яких тканин голови.

Завдана майнова шкода полягає у понесених позивачем витратах на діагностичне обстеження в розмірі 1 299 грн. 87 коп. та придбанні ліків на загальну суму 1 736 грн. 51 коп.

Вказані тілесні ушкодження спричинили позивачу великі фізичні, психічні страждання та завдають душевних страждань по сьогоднішній день. Її психічні страждання полягали у внутрішніх переживаннях за свій стан здоров`я внаслідок отриманих травм голови та внутрішніх органів. Внаслідок таких переживань позивач постійно засмучувалася, почувалася самотньою і відірваною від людей, від повноцінного життя. Через отримані травми їй необхідно було докладати додаткових зусиль, як матеріальних так і психологічних для відновлення свого попереднього стану здоров`я. Свої психологічні страждання оцінює в 10 000 грн. 00 коп. Розмір моральної шкоди оцінює в 20 000 грн. 00 коп.

23 квітня 2024 року представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Панчелюга К.М. подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову.

У відзиві зокрема вказала, що заявлені позовні вимоги не визнає, так як розмір матеріальної шкоди не підтверджений жодними доказами. Відсутні лікарські призначення на придбані ліки.

Щодо моральної шкоди, то цілком самодостатніми критеріями визначення розміру компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження її страждань, через незначну синюшну припухлість м`яких тканин 2-го пальця правої кисті та крововиливу фіолетово-синього кольору на зовнішній поверхні лівого колінного суглобу невизначеної форми розмірами 2х1 см.

Окрім того, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ «Експрес Страхування» (Поліс № 214159441). В позовній заяві не вказано чи зверталася позивач як потерпіла до страхової компанії для отримання страхової виплати. На підставі наведеного в задоволенні позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, просить відмовити. Одночасно вказує на необґрунтованість та безпідставність витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. 00 коп., враховуючи обсяг позовної заяви, кількість додатків до неї, складність справи.

Представник позивача адвокат Ільїн В.А. в судовому засіданні позов підтримав з мотивів у ньому наведених, просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала проти стягнення моральної шкоди в розмірі 2 000 грн. 00 коп., в задоволенні решти позовних вимог просила відмовити з підстав викладених у відзиві.

Заслухавши представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, 01 листопада 2023 року о 08 год 50 хв в м. Рівне, на регульованому перехресті вул. В.Червонія, вул. Кн. Володимира, відповідач, керуючи транспортним засобом «KIA Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, виконуючи маневр повороту ліворуч, не переконалася, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не надала дорогу транспортному засобу та допустила зіткнення з транспортним засобом «ЗАЗ VIDA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдані матеріальні збитки.

Відповідно до постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2023 року в справі №569/24873/23, яка набрала законної сили 02 січня 2024 року, ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу.

Частиною 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, встановлений постановою суду від 22 грудня 2023 року факт дорожньо-транспортної пригоди, вина у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди водія транспортного засобу «KIA Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 є обставинами, що мають преюдиційне значення та не підлягають доказуванню.

Як слідує з Висновку спеціаліста №938 від 03 листопада 2023 року КЗ «Обласне бюро судово-медичної експертизи» РОР зі слів потерпілої відомо, що 01 листопада 2023 року, приблизно о 8 год 50 хв в результаті дорожньо-транспортної пригоди, коли вона перебувала на передньому пасажирському сидінні автомобіля, вдарилася грудною кліткою і правою рукою об деталі салону автомобіля. При огляді ОСОБА_3 03 листопада 2023 року в обласному бюро виявлені такі тілесні ушкодження: забій м`яких тканин 2-го пальця правої кисті та крововилив по зовнішній поверхні лівого колінного суглобу, які виникли від дії тупих предметів, і могли утворитися незадовго до звернення потерпілої в лікувальний заклад, тобто не суперечать вказаному в обставинах терміну, а саме 01 листопада 2023 року, і згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.05.95 № 6 (надалі Правил), відносяться до легких тілесних ушкоджень. В примітках зазначено: виставлені лікарями діагнози «забій та дисторзія зв`язково-капсульного апарату правого променево-зап`ясткового суглобу. ЗТГК. Забій грудної клітки. Забій м`яких тканин голови» не підтверджений будь-якими об`єктивними даними (припухлість, крововилив, садно, рани тощо), тому згідно п. 4.6. вищевказаних судово-медичних правил при оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймаються.

Квитанцією №0.0.328317194.1 від 02 листопада 2023 року підтверджується оплата медичних послуг за комп`ютерну томографію в розмірі 1 287 грн. 00 коп.

Фіскальними чеками 41-526737 від 01 листопада 2023 року та 41-526736 від 01 листопада 2023 року підтверджується придбання в Аптеці № 26 ТОВ «АВЕРСІ» ліків на суму 1 736 грн. 47 коп.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, була застрахована відповідно до полісу №214159441 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ТДВ «Експрес Страхування», що є діючим членом МТСБУ.

Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Натомість відповідачу потрібно довести відсутність його вини у завданні збитків позивачу.

Відповідно до статі 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Зі змісту цієї норми вбачається, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, складається з втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Тобто будь-які витрати, які стягуються на користь потерпілого на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я.

Специфіка шкоди, яка завдана здоров`ю, полягає також і в тому, що вона не може бути відшкодована в натурі та оцінена в грошовому еквіваленті. Саме тому об`єктом відшкодування буде не зазначена шкода, а лише майнові втрати, що зазнала фізична особа, внаслідок завдання цієї шкоди. До таких втрат законодавець відносить: а) заробіток (дохід), втрачений потерпілим внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності; б) додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Однак цей перелік є орієнтовним і у випадку, коли потерпілий має ще й інші втрати, які пов`язані з відповідним ушкодженням здоров`я, то він має право вимагати і їх відшкодування.

Відповідне тлумачення викладено у постанові Верховного Суду від 18.03.2019 у справі № 311/2467/16-ц, провадження № 61-30575св18.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Відповідно до статей 12, 77, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 01 листопада 2023 року о 08 год 50 хв в м. Рівне, керуючи транспортним засобом «KIA Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на регульованому перехресті вул. В. Червонія, вул. Кн. Володимира, допустила зіткнення з транспортним засобом «ЗАЗ VIDA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався в зустрічному напрямку. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2023 року у справі №569/24873/23 ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП України та застосовано адміністративне стягнення. ОСОБА_3 , яка перебувала пасажиром в авто «ЗАЗ VIDA», під час дорожньо-транспортної пригоди отримала ушкодження здоров`я, а саме: забій м`яких тканин 2-го пальця правої кисті; крововилив по зовнішній поверхні лівого колінного суглобу. Вказані обставини в судовому засіданні не заперечувалися сторонами.

Обґрунтовуючи наявність майнової шкоди позивач посилається на завдання їй тілесних ушкоджень в результаті яких вона вимушена була витратити власні кошти на лікування та обстеження

На підтвердження вимоги про відшкодування майнової шкоди позивач надала копію квитанції №0.0.328317194.1 від 02 листопада 2023 року про оплату комп`ютерної томографії в розмірі 1 287 грн. 00 коп. та фіскальні чеки 41-526737 від 01 листопада 2023 року та 41-526736 від 01 листопада 2023 року на придбання в Аптеці № 26 ТОВ «АВЕРСІ» ліків на суму 1 736 грн. 47 коп., однак суд зауважує, що в примітках Висновку спеціаліста №938 від 03 листопада 2023 року КЗ «Обласне бюро судово-медичної експертизи» РОР вказано, що виставлені лікарями діагнози «забій та дисторзія зв`язково-капсульного апарату правого променево-зап`ясткового суглобу. ЗТГК. Забій грудної клітки. Забій м`яких тканин голови» не підтверджені об`єктивними даними. А доказів призначення лікування забою м`яких тканин 2-го пальця правої кисті та крововиливу по зовнішній поверхні лівого колінного суглобу, і відповідно необхідності придбання ліків, матеріали справи не містять. Отже, позивач не підтвердила належними доказами понесені витрати і відповідно наявність матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив судам, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Як встановлено судом, внаслідок завдання тілесних ушкоджень позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, обумовлених отриманням тілесних ушкоджень у вигляді забою м`яких тканин 2-го пальця правої кисті та крововиливу по зовнішній поверхні лівого колінного суглобу. Оскільки саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдані вказані тілесні ушкодження, тому ОСОБА_4 повинна відповідати за завдану позивачу моральну шкоду.

На підставі викладеного, з урахування принципу справедливості та співмірності, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди підлягають задоволенню частково у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Доводи представника відповідача ОСОБА_2 про те, що позивач не зверталася до страховика відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування і обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається саме на страховика, а тому позов є передчасним, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 26-1 вказаного Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Враховуючи, що судом не встановлено наявність матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачу, відповідно підстав для звернення позивача до страховика по питанню виплати їй моральної шкоди, яка визначається у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, немає.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат по справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 278 грн. 61 коп. (5000х1211,2/21736,51).

Вирішуючи питання щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позову, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 5 000 грн. 00 коп. суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати за надання правничої допомоги підтверджені належними доказами, а саме надано: договір про надання правничої допомоги від 25 березня 2024 року; акт приймання-передачі робіт від 28 березня 2024 року, у якому здійснено детальний опис робіт, виконаних для надання правничої допомоги.

Оскільки понесення позивачем зазначених витрат підтверджено належними доказами вони підлягають до стягнення з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, суд погоджується з клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 щодо неспівмірності розміру правничої допомоги і вважає завищеною оплату наданих послуг, тому враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, зі значення справи для сторін, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 278 (двісті сімдесят вісім) грн. 61 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 10 червня 2024 року.

Суддя О.О. Першко