Провадження № 2-н/127/2235/24
УХВАЛА

07 червня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т. П., розглянувши заяву Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії з ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

КП Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» звернулось до суду з заявою про стягнення в порядку наказного провадження заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії з ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку, що слід відмовити у видачі судового наказу, враховуючи наступне.

Згідно з ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу, зокрема за вимогою про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Разом з тим, вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу визначені положеннями ст. 163 ЦПК України.

Так, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено:

повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Із поданої заяви вбачається, що заявником у порушення зазначеної вище вимоги ЦПК України не було зазначено ні реєстраційного номеру облікової картки платника податків, ні дати народження особи, ні номера і серії паспорта боржника

Судом направлено запити до Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради щодо місця реєстрації боржника і до Державної фіскальної служби щодо повідомлення реєстраційного номеру облікової картки платників податків боржника.

Однак як вбачається із довідки у відповідь на електронний запит РНОКПП, отриманої судом 06.06.2024 - реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_1 не має можливості надати.

Крім того, 03.06.2024 судом отримано довідку про реєстрацію місця проживання особи №22061 від 22.05.2024, видану Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 05.12.2016 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . У той же час, як слідує із заяви про видачу судового наказу, заявником заявлено вимогу про стягнення з боржника ОСОБА_1 суми заборгованості за комунальні послуги, які були надані за адресою: АДРЕСА_2 , та нараховані за період з жовтня 2021 року по лютий 2024 року

Тобто, з наявних матеріалів справи убачається, що заявлені вимоги про стягнення заборгованості включають обставини споживання послуг боржником за певною адресою, при тому, що боржник має зареєстроване місце проживання за іншою адресою. Отже, встановлені обставини щодо місця надання послуги у розрахунковому періоді не підтверджують безспірність самого стягнення заборгованості та виникнення права грошової вимоги у заявленому розмірі до боржника.

Не вказує безспірно на наявність права вимоги до боржника і надана в матеріали заяви інформаційна довідка з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про належність на праві власності ОСОБА_1 об`єкта нерухомості, де надавались послуги, оскільки перевірити та однозначно встановити саму особу боржника і те, що саме вона ( ОСОБА_1 , 1972 року народження, яка має зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_1 ), є власником майна не можливо.

Суд зазначає, що заява про видачу судового наказу обов`язково повинна містити відповідні відомості, адже це обумовлено процедурою видачі судового наказу, який видається без повідомлення сторін одразу після надходження даних про зареєстроване місце проживання боржника та за умови наявності підстав для цього. Без зазначення вказаних відомостей, судовий наказ, вимоги до якого пред`являються як до виконавчого документа (ч. 3 ст. 160 ЦПК України), не відповідатиме вимогам визначеним законодавцем в п. 3 ч. 1 ст. 168 ЦПК України, дотримання яких необхідне для його виконання в примусовому порядку.

Водночас, можливість залишення заяви про видачу судового наказу без руху із встановленням стягувачу строку на усунення недоліків заяви із вище зазначених підстав щодо належного її оформлення цивільно-процесуальним законом не передбачена.

Отже, за відсутності необхідних анкетних даних не убачається можливим однозначно ідентифікувати саму особу боржника, до якої власне і пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, а також вчинити інші процесуальні дії, пов`язані з видачею судового наказу.

Таким чином, зважаючи на викладене та враховуючи, що заявником не виконані вимоги цивільно-процесуального закону щодо змісту заяви про видачу судового наказу, у його видачі за заявленими вимогами слід відмовити, що в свою чергу не позбавляє заявника права на повторне звернення до суду із вказаною заявою оформленою у відповідності до зазначених вимог закону або на звернення до суду із тими самими вимогами, але в порядку позовного провадження.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 165, ч.1 ст. 166, ст. 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії з ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: