Провадження № 2/752/1357/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28.05.2024 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі: головуючого по справі судді - Мазура Ю.Ю.,

секретаря - Бєляєвої К.Д.,

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Лобок В.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року позивач ОСОБА_4 , в особі представника ОСОБА_5 , звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 29.12.2018 приблизно о 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебував разом із своїми колегами по роботі в ресторані « Хей-Лофт », що розташований на території НК «Епіцентр Україна» за адресою: м. Київ, просп. Академіка Глушкова, 1. Серед інших, відпочивав ОСОБА_2 , який весь вечір розпивав спиртні напої, агресивно поводився відносно оточуючих людей, на прохання ОСОБА_4 заспокоїтись, ОСОБА_2 умисно, протиправно наніс два удари своєю правою рукою в область щелепи ОСОБА_4 . Від отриманих тілесних ушкоджень останній спав на підлогу. Не припиняючи свої незаконні протиправні дії ОСОБА_2 , дочекавшись коли ОСОБА_4 підніметься на ноги, знову умисно та протиправно наніс іще один удар своєю правою рукою в область лобної ділянки зліва останнього. ОСОБА_4 знову упав на підлогу, а ОСОБА_2 , не запропонувавши допомогу ОСОБА_4 пішов у невідомому напрямку. Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 26.07.2022 у справі № 752/11287/19 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. Позивач вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи викладене, позивач просить сягнути з відповідача збитки, понесені від спричинення моральної шкоди у розмірі 200000,00 грн, завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та стягнути понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.11.2021 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, оскільки позивачу було завдано тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідач та його представник в судовому засіданні зазначили, що сума моральної шкоди, яка заявлена позивачем не відповідає завданим йому ушкодженням. Відповідач зазначив, що визнає суму моральної шкоди завданої позивачу у розмірі 10000 - 15000 грн. Крім того, відповідач зазначив, що має 2-х неповнолітніх дітей, житло орендує, працює, його жінка не працює, оскільки сидить з дитиною.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, всебічно та об`єктивно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 26.07.2022 у справі № 752/11287/19 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. Строк покарання ОСОБА_2 ухвалено обчислювати з дня прибуття і постановлення на облік у виправному центрі. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави витрати на проведення експертизи № 042-2965-2019 від 22.05.2019 в розмірі 1796,90 грн.

Як вбачається з вироку, судом було встановлено, що 29.12.2018 приблизно о 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебував разом із своїми колегами по роботі в ресторані « Хей-Лофт », що розташований на території НК «Епіцентр Україна» за адресою: м. Київ, просп. Академіка Глушкова, 1. Серед інших, відпочивав ОСОБА_2 , який весь вечір розпивав спиртні напої, агресивно поводився відносно оточуючих людей, на прохання ОСОБА_4 заспокоїтись, ОСОБА_2 умисно, протиправно наніс два удари своєю правою рукою в область щелепи ОСОБА_4 . Від отриманих тілесних ушкоджень останній спав на підлогу. Не припиняючи свої незаконні протиправні дії ОСОБА_2 , дочекавшись коли ОСОБА_4 підніметься на ноги, знову умисно та протиправно наніс іще один удар своєю правою рукою в область лобної ділянки зліва останнього. ОСОБА_4 знову упав на підлогу, а ОСОБА_2 , не запропонувавши допомогу ОСОБА_4 пішов у невідомому напрямку.

Крім того, судом визнано винуватим ОСОБА_2 у вчиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою, наслідків, передбачених у ст. 122 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Частиною 6 статті 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди і відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з п. 2 ч.2 ст. 1167 ЦК України, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією або бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування, незалежно від вини цих органів

Згідно з ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Як встановлено судом, з довідки № 1546, виданої 30.12.2018 лікарем травматологом Київської міської клінічної лікарні № 2, встановлено, що за наслідками огляду 30.12.2018 нижньої щелепи в області кула праворуч та підборіддя, садна м`яких тканин обличчя. Проведено рентгенограму та шинування.

Згідно висновку експерта № 042-965-2019 від 22.05.2019, у основу якого були покладені висновки експертного дослідження № 041-107-2019 від 17.01.2019, проведеного на підставі безпосереднього огляду ОСОБА_4 та медичної документації, зокрема довідки від 30.12.2018, двох рентгенівських знімків, встановлено, що у ОСОБА_4 при зверненні 30.12.2018 о 2 год. за медичною допомогою були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лицьового черепу - перелому нижньої щелепи в ділянці кута справа та трьох саден в лобній ділянці зліва, на спинці носа у верхній третині, в проекції лобного горбка справа. Садна віднесені до легкого тілесного ушкодження, а перелом - до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило розлад здоров`я на строк понад 21 добу. Всі тілесні ушкодження визнані такими, що не мають ознаки небезпеки для життя, а їх характер та морфологія свідчать про те, що вони утворилися 31.12.2018 внаслідок чотирикратної травмуючої дій тупого (тупих) предмету (предметів). Їх поява від падіння потерпілого з вертикального положення тіла на площину виключена з посиланнями на локалізацію та характер ушкоджень.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.12.2022 апеляційну скаргу захисника Лобка В.М. в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 задоволено частково. Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 26.07.2022, яким ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, змінено. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк два роки. На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_2 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зімну місця проживання. У решті вирок суду - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 03.05.2023 ухвалу Київського апеляційного суду від 27.12.2022 щодо ОСОБА_2 залишено без змін, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, - без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною 1 статті 1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдано фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної чи юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім?ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, зазначених у пункті 3 постанови Пленуму від 31.03.1995 № 4 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 № 5 та від 27.02.2009 № 1, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди, є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України).

Пунктом 9 постанови ПВСУ від 31.03.1995 № 4 передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо) та з урахуванням інших обставин.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. Якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При цьому, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більше аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Таким чином, потерпілому ОСОБА_4 вчиненим кримінальним правопорушенням спричинено моральну шкоду внаслідок одержаних тілесних ушкоджень, він переніс як фізичний біль, та психологічні страждання через втрату здоров`я та звичного нормального способу життя, а також враховуючи обставини справи, характер та глибину моральних страждань потерпілого, їх наслідки на негативні впливи внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, суд приходить до висновку, що з врахуванням вимог розумності і справедливості, часткове визнання відповідачем позову, відшкодування моральної шкоди становить 10000,00 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 5 ст. 137 ЦПК України).

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З матеріалів справи вбачається, що 15.02.2023 між АБ «Мельниченко та партнери» та ОСОБА_4 укладено договір про надання правової допомоги № 159/23.

Відповідно до акту приймання-передачі від 31.05.2024 № б/н на виконання умов Договору про надання правової допомоги № 159/23 Адвокатське бюро «Мельниченко та партнери» надало, а клієнт прийняв наступну правову допомогу: консультація, вивчення матеріалів, документів, наданих клієнтом; системний аналіз обставин справи, з урахуванням положень діючого законодавства та судової практики щодо розгляду справ з аналогічними правовими відносинами; супровід з питання визначення розміру моральної шкоди; складання заяв по суті справи та інших процесуальних документів. Пунктом 2 встановлено вартість послуг, відповідно до п. 2.3.1 договору становить 15000,00 грн.

Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0..1 від 31.05.2024 ОСОБА_4 сплатив АБ «Мельниченко та партнери» за договором № 159/23 від 15.02.2023 грошові кошти у розмірі 15000,00 грн.

Таким чином, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.

Судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) моральну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України у розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Ю. Мазур