АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2024 року

м. Чернівці

справа № 727/2082/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Литвинюк І. М., Половінкіної Н. Ю.

секретар Собчук І. Ю.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 квітня 2024 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Літвінова О. Г.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В лютому 2024 року ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Просила суд: розірвати шлюб укладений між нею ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , відповідно до актового запису Чернівецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області № 951 від 17 червня 2017 року та свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання спільної малолітньої дитини ОСОБА_7 щомісячно аліменти у твердій сумі 7500 гривень але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, починаючи з 27 лютого 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого у них народився син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Посилалася на те, що сторони з 2022 року шлюбні відносини не підтримують, втратили почуття поваги один до одного, тривалий час спільно не проживають, а відповідач добровільно не надає допомогу на утримання спільної малолітньої дитини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Розірвано шлюб укладений між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_1 , відповідно до актового запису № 951 від 17 червня 2017 року, складеного Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 на утримання спільної малолітньої дитини, а саме - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно аліменти у твердій сумі 4000 гривень, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, починаючи з 27 лютого 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_8 , просить рішення суду першої інстанції змінити в частині визначення розміру аліментів та визначити до стягнення аліменти у розмірі 3000 гривень.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що суд першої інстанції не повно з`ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказує на те, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував обставини відсутності у відповідача стабільного заробітку та перебування на його утриманні матері пенсійного віку, яка є особою з інвалідністю безстроково.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

17 червня 2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено шлюб відповідно до актового запису Чернівецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області № 951 від 17 червня 2017 року та свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 8, 44).

ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народився син ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 03 серпня 2018 року (а.с. 6).

З довідки виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 25 липня 2018 року вбачається, що ОСОБА_6 проживає по АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2563 грн., а дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн.

Колегія суддів наголошує, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 16 червня 2021 року у справі №643/11949/19.

За своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі №520/21069/18, від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц.

Згідно частин 1, 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно з частиною другою, третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Посилання апелянта на те, що на його утриманні перебуває матір, яка є пенсіонеркою за віком і є особою з інвалідністю, саме по собі не є достатньою підставою для задоволення апеляційної скарги в частині визначеного до стягнення розміру аліментів без підтвердження того, що мати відповідача не отримує пенсію, хворіє, потребує такої допомоги від свого сина, тощо.

Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів:

1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення);

2) непрацездатність матері, батька;

3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов.

Відповідний висновок Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду виклав у постанові від 5 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц.

В зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про перебування на його утриманні матері, оскільки ним не подано жодних доказів про відсутність у його матері самостійного доходу, зокрема у вигляді пенсії, а також доказів про відсутність інших осіб, які мають обов`язок її утримувати.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. ОСОБА_2 є працездатною особою, а тому з врахуванням віку дитини, мінімальних потреб дитини для її належного забезпечення, суд першої інстанції правильно визначив розмір аліментів в сумі 4000 гривень.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлено відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом застосовано правильно.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення, в частині яка оскаржується, слід залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 квітня 2024 року, в частині яка оскаржується, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Головуючий Олександр ОДИНАК

Судді: Ірина ЛИТВИНЮК

Наталія ПОЛОВІНКІНА