Справа № 496/7030/24
Провадження № 2/496/3020/24
У Х В А Л А

31 жовтня 2024 року Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслав Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

УСТАНОВИВ:

Адвокат Калінін С.К., який діє від імені та в інтересах позивачки ОСОБА_1 , звернувся до суду через підсистему «Електронний суд» із позовною заявою, в якій просить:

-звільнити позивачку, як споживача, від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»;

-захистити права позивачки, як споживача та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. № 15780 від 30.12.2020 року про стягнення з позивачки на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 24770 грн;

-стягнути з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь позивачки судові витрати, зокрема, по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 5500 грн.

Перевіривши відповідність позовної заяви вимогам, викладеним в статтях 175, 177 ЦПК України, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як на підставу звільнення від сплати судового збору представник позивачки посилається на частину третю статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та постанову Верховного Суду від 19.10.2022 року у справі № 743/1481/21.

Так, згідно положень пункту 22 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

У постанові Верховного Суду від 19.10.2022 року у справі № 743/1481/21, на яку покликається адвокат Калінін С.К., зазначено наступне: «Таким чином, позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»… У справі, яка переглядається, ОСОБА 1 як споживач, що звернувся до суду з позовом про захист своїх прав, звільнений від сплати судового збору як за подання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, так і на наступних стадіях цивільного процесу (при поданні апеляційної та касаційної скарг)».

Тобто у вказаній постанові Верховний Суд наголошує на тому, що у випадку пред`явлення позову саме споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відтак частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» чітко окреслена форма захисту прав споживача, в межах реалізації якої така особа звільняється від тягаря судових витрат, а саме шляхом подання споживачем до суду позовної заяви, яка спрямована на захист його порушеного права.

Звертаючись до суду із позовною заявою, представник позивачки зазначає, що позивачка не підписувала кредитний договір в будь-який спосіб, ніколи не визнавала наявність кредитних правовідносин за цим кредитним договором, факту волевиявлення позивачки на укладення кредитного договору не доведено, а тому відповідний правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином позивачкою не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

З огляду на це, відсутні підстави вважати, що вимоги позивачки пов`язані з порушенням її прав, як споживача фінансових послуг.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 року у справі № 757/40852/17: «Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору».

У даному випадку, предметом спору є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів регулюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що даний спір виник не у зв`язку із порушенням прав позивачки, як споживача фінансових послуг, а за позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивачки у позові не зазначає, у чому полягає порушення прав позивачки саме як споживача фінансових послуг, натомість посилається на порушення приватним нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, а тому вказівка у позові на те, що позивачка є споживачем фінансових послуг не може враховуватись судом.

У зв`язку з вищенаведеним, приходжу до висновку, що дія Закону України «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносини не поширюється, а тому при зверненні до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, судовий збір підлягає сплаті на загальних підставах.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2024 році з 01 січня становить 3028 грн.

Отже за подання даного позову позивачка повинна сплатити судовий збір у розмірі 1211 грн 20 к. та надати оригінал квитанції до суду.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду (справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини»).

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин позовну заяву необхідно залишити без руху відповідно до статті 185 ЦПК України, про що повідомити представника позивачки та надати йому строк для виправлення викладених вище недоліків.

Керуючись ст. ст. 175-177, 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслав Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню залишити без руху.

Надати представнику позивачки строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити представнику позивача, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

Копію ухвали невідкладно надіслати представнику позивачки.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст ухвали складено 31.10.2024 року.

Суддя Л.О. Пендюра