Справа № 930/1429/24
№2/930/571/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2024 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді: Алєксєєнка В.М.

при секретарі: Загребельного С.В.

за участю представника заявника - адвоката: Кіцули В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Немирівської міської ради про встановлення юридичного факту та визнання права власності на майно в порядку спадкування , -

В С Т А Н О В И В :

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він в 1991 року переїхав проживати в житловий будинок свого дядька ОСОБА_2 , 1928 року народження, який розміщений в с. Олексіївка Немирівського району. З того часу позивач доглядав за ним, так як він проживав одиноко (сім`ї та дітей у нього не було). Доглядаючи та проживаючи разом з ним з вказаного періоду часу, вони вели спільно домашнє господарство, обробляли земельну ділянку, вирощували домашню птицю, ділили і розподіляли спільно сімейний бюджет, тобто проживали однією сім`єю. Єдиним джерелом доходу у їхній сім`ї на той час була пенсія ОСОБА_2 та ведення домашнього господарства. Фактично позивач на утриманні у нього так як роботи тоді у позивача не було. ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 68 років в с. Олексіївка Немирівського району ОСОБА_2 помер. Позивач у відповідності до вимог ст.ст. 529, 549 ЦК України, 1963 року, повністю прийняв спадщину після його смерті так як вступив в управління спадковим майном, проживаючи разом з ним в одному житловому будинку. Як виявилось лише зараз після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельного паю загальною площею 4.31 умовних кадастрових гектари, розміщений на території колишньої Сокілецької сільської ради Немирівського району, що належав померлому на підставі Сертифікату на право на земельну чатку (пай) серія РН № 998798. Однак, у зв`язку із відсутність у позивача оригіналу Сертифікату неможливо видати свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даною заявою до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник - адвокат Кіцула В.І. просить розглядати справу за відсутності позивача, позов підтримує, просить його задовольнити.

Представник відповідача Немирівської міської ради - міський голова ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність, просить прийняти рішення на власний розсуд.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомили, що добре знають позивача та покійного ОСОБА_2 , підтверджують той факт, що позивач з 1991 року і до дня смерті проживав спільно із ОСОБА_2 та перебував на його утриманні.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки повністю підтверджується показами свідків, а також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме копіями паспорта ОСОБА_1 , довідки про реєстрацію місця проживання, свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , довідки із Сокілецької сільської ради, відповіді із Відділу №2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні справила ЦК УРСР у тому числі, щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснювалось за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 531 ЦК УРСР (1963 р.) до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.

Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема наявність у спадкоємця протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно чи права на нього.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України, визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від30травня 2008року №7«Про судовупрактику усправах проспадкування» роз`яснено, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення Факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Як визначено в ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом було встановлено, що як вбачається з акту свідчень сусідів, ОСОБА_1 перебував на утриманні ОСОБА_2 не менше року до дня його смерті. Інших спадкоємців судом не встановлено.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо встановлення факту перебування на утриманні та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом є такими, що засновані на законі, знайшли своє підтвердження вході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню.

На підставі ст. ст. 328, 1216, 1218, 1223, 1261, 1268 - 1270 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 293, 315, 352, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с Рогізна Тиврівського району Вінницької області, перебував на утриманні ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Олексіївка Немирівського району Вінницької області в період з 1991 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Олексіївка Немирівського району Вінницької області на земельну ділянку, загальною площею 4.31 умовних кадастрових гектари, яка розміщена на території Немирівської міської ради Вінницької області (колишньої Сокілецької сільської ради Немирівського району Вінницької області), на яку був виготовлений Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія РН №998798 на ім`я ОСОБА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: В.М. Алєксєєнко