Справа № 454/4773/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2024 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Струс Т. В. ,

за участю секретаря Синевської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач ТзОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 60625грн., інфляційні втрати 12731,31грн., трьох відсотків річних 2810,34грн., сплаченого судового збору в сумі 2147,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 11.12.2021р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір №5202079 про надання споживчого кредиту.

Кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020.

Згідно умов кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 25000грн. Строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту 10.01.2022р., яка вказується у графіку платежів, що є додатком №1 до договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених у розділі 4 договору.

ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало кредит в сумі 25000грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.

10.01.2022р. відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль.

Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював.

18.04.2023р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу №18.04/23-Ф, згідно умов якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги за кредитним договором.

Відповідно до укладеного договору факторингу до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача.

Станом на дату звернення позивача із позовом до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 25000 грн. сума кредиту та 35625 грн. проценти, всього 60625 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором позивачем проведено нарахування інфляційних втрат за період з квітня 2022 року по червень 2023 року включно, що становить 12731,31грн. та розрахунок 3% річних з 11.04.2022 року по 27.10.2023 року, що становить 2810,34 грн.

Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання у добровільному порядку не виконує позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою від 06.11.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч.5ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву відповідач не надав.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2ст.247 ЦПК України.

Дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 11.12.2021р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір №5202079 про надання споживчого кредиту. Згідно умов кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 25000грн. строк на 30 днів із дата повернення кредиту 10.01.2022р.

Кредитні кошти відповідачем отримано на платіжну картку зі сплатою відсотків за процентною ставкою 1,90 % в день.

Договір про надання споживчого кредиту відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Зазначений кредитний договір був укладений відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом №53-ОД від 16.01.2020 та розміщених на їх веб-сайті.

В паспорті споживчого кредиту зазначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту.

Підписавши 11.12.2021р. договір про надання споживчого кредиту, ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання одержати та повернути кошти, сплатити проценти за користування ним, та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

В таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, додаток №1 до договору, зазначені розміри платежів, якщо споживачем не будуть виконані умови договору. Додаток до договору підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М484110.

Згідно розрахунку позивача, станом на 17.04.2023 заборгованість за кредитним договором відповідача склала: основний борг 25000 грн. та 35625 грн. проценти, всього 60625 грн.

Судом встановлено, що ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в розмірі 25000грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.

03.05.2022р. ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на підставі договору факторингу за плату відступило, а ТзОВ "Фінансова компанія "ФІНТРАНС УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги за кредитним договором №5202079 на суму заборгованості 60625 грн., що складається з: заборгованість за основною сумою боргу 25000 грн.; сума заборгованості за відсотками 35625грн.

Таким чином встановлено, що взятих на себе зобов`язань за кредитним договором відповідач не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість 60625 грн.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст.525 ЦК України).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частинами 1 та 2ст.512ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Відповідно до статей 1080,1084ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

Відповідно до ст.514, ч.1 ст.516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, позивач правомірно набув права вимоги до відповідача щодо виконання ним зобов`язання наведеним кредитним договором.

У відповідності до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу якщо відповідач заперечує проти позову, то саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами.

Проте, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовних вимог взагалі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 60625 грн.

Щодо вимоги про стягнення інфляційні втрати та 3% річних, суд виходить з наступного.

Посилаючись на невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, позивачем нараховано інфляційні втрати на суму заборгованості, розмір яких згідно з наданим розрахунком за період із квітня 2022 року по червень 2023 року включно становить 12731,31грн. та 3% річних з 11.04.2022 року по 27.10.2023 року - 2810,34 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц прийшла до висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває по теперішній час.

Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Оскільки позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та здійснено розрахунок інфляційних втрат за період з квітня 2022 року по червень 2023 року та 3% річних за період з 11.04.2022 року по 27.10.2023 року, вимоги про їх стянення задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №607/14338/19-ц від 01.12.2021.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Верховний Суд у постанові від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19 роз`яснив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

З урахуванням викладеного вище, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Отже, зміст наведених норм законодавства вказує на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду № 810/3213/16 від 04.08.2020, № 640/15803/19 від 05.08.2020.

У постанові від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У позовній заяві позивач ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА" просить стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача додав до заяви Договір №10/07-2023 про надання правової допомоги від 10.07.2023 року, звіт про надання правової допомоги згідно Договору №10/07-2023 від 27.10.2023 року, згідно якого адвокат Столітній М.М. займався збором та аналізом доказів і документів для подання позовної заяви, складенням позовної заяви, поданням до суду позовної заяви, на що було витрачено 10 год. часу, платіжну інструкцію від 31.10.2023 року №1346, з якої ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» перерахувало адвокату Столітньому М.М. 10000грн. за послуги аналізу, складання та подання позовної заяви.

Таким чином, відповідно до ст.ст. 137,141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог (79,6%) витрати на професійну правничу допомогу в сумі - 7960грн. та судовий збір в сумі 1709,17грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,76-82,89,141,223,263 -265,374-274,279,354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНТРАСТ УКРАЇНА» заборгованість за договором №5202079 від 11.12.2021р. в сумі 60625грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 25000 грн.; сума заборгованості за відсотками 35625грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНТРАСТ УКРАЇНА» 1709,17грн. витрат по сплаті судового збору та 7960грн. витрати на правову допомогу.

В решті позовних вимог відмовити у зв`язку з безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», , адреса: м. Київ вул.Загородня, буд.15, офіс 118/2.

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Головуючий: Т. В. Струс