Провадження № 2/643/545/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря судового засідання Ісоєва К.М., представника позивача адвоката Санькова Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ

Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (позивач) просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тривалістю в 2 місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , племінником якої є позивач. Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається з частини будинку АДРЕСА_1 .

Спадкоємців першої черги у померлої не було, а єдиним спадкоємцем другої черги є мати позивача, ОСОБА_3 , тому позивач вважав, що вона своєчасно прийняла спадщину.

У червні 2021 року на прохання матері позивач поїхав до будинку її сестри, щоб допомогти у прибиранні оселі, та серед речей померлої випадково знайшов заповіт, який був складений нею 13.03.2003 та посвідчений державним нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори Уманець О.В. Цим заповітом ОСОБА_2 все своє майно заповідала своєму племіннику ОСОБА_1 (позивачу).

Після знаходження заповіту позивач звернувся до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину і дізнався, що після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилася. Позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини, який сплинув 27.02.2021.

Основні процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 12.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22.11.2023 витребувано з П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 (за наявності), а також витяги з реєстру заповітів/спадкових договорів та реєстру заведених спадкових справ/виданих свідоцтв про право на спадщину відносно вказаної особи.Закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Стислий виклад позиції сторін в ході судового провадження

Представник відповідача надав відзив, згідно з яким заперечував у повному обсязі проти вимог, викладених у позовній заяві. Вважав їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначив, що заповіт ОСОБА_2 на ім`я позивача складено ще у березні 2003 року. Позивач та спадкодавець доводились один одному родичами третього ступеня спорідненості (тітка та племінник), тому наявні підстави дійти висновку, що позивач знав про намір спадкодавця скласти на нього заповіт. Враховуючи вищенаведене, представник відповідача вважав необґрунтованими твердження позивача щодо його необізнаності про існування заповіту. При цьому факт необізнаності позивача про існування заповіту на його користь підтверджується лише доводами самого позивача, викладеними у позовній заяві, тобто не підтверджується жодними допустимими та належними доказами у розумінні цивільного процесуального законодавства. У зв`язку з тим, що позивач є племінником спадкодавця, навіть через потенційну необізнаність про існування заповіту, він також мав право звернутися до нотаріуса із заявою як спадкоємець за законом. Посилання позивача на той факт, що спадщину після смерті ОСОБА_2 , на його думку, прийняла мати позивача ОСОБА_3 , також не вважається поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, враховуючи усталену судову практику з приводу того, що невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, не є поважною причиною для пропуску строку на прийняття спадщини. Вищенаведене, на думку представника відповідача, свідчить про недоведеність поважності причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, на цей час неможливо встановити коло можливих спадкоємців, які могли фактично прийняти спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_2 .

Представник позивача у судовому засіданні 23.05.2024 позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача надав клопотання, згідно з яким просив розглядати справу за відсутності Харківської міської ради.

Основні фактичні обставини та докази, на підставі яких вони встановлені

Судом витребувана копія спадкової справи № 809/2021, заведеної П`ятою Харківською міською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_2 .

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Перекіп Валківського району Харківської області.

Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 19.07.2021 звернувся позивач. На підставі вказаної заяви нотаріусом заведена спадкова справа. Інші особи із заявами про прийняття спадщини не звертались.

Згідно із заповітом серії ВАЕ № 383820, посвідченим 13.03.2003 державним нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори Уманець О.В., зареєстрованим у реєстрі за № 1-254, ОСОБА_2 все своє майно заповіла племіннику ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 03.10.1985, реєстровий № 1420, ОСОБА_2 належала на праві власності 25/100 частин Будинку.

Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.11.2021, винесеної державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Авер`яновою Л.П., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 з підстав пропуску строку для прийняття спадщини.

Позивач, допитаний за його згодою в якості свідка, показав, що попросив товариша допомогти прибрати в будинку тітки, яка померла. До будинку поїхали він, його мати, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Точну дату він не пам`ятає, це було влітку 2021. Він разом з іншими прибирали в будинку. В процесі прибирання речей у шафі позивач знайшов вказаний вище заповіт. Коли позивач почав його вивчати, то дізнався, що тітка ОСОБА_2 заповіла йому будинок. До цього ОСОБА_2 ніколи йому не розповідала про заповіт.

Свідок ОСОБА_3 , допитана за її згодою в якості свідка, показала, що ОСОБА_2 була її сестрою, а позивач є її сином. Точну дату смерті сестри вона не пам`ятає. Зазначила, що вони з сином займались похованням сестри. У ОСОБА_2 не було інших близьких родичів, крім неї та позивача. Так, ані чоловіка, ані дітей у ОСОБА_2 не було. Її та ОСОБА_2 батьки давно померли. Позивач не знав, що вона не прийняла спадщину після смерті сестри ОСОБА_2 . Коли вони з позивачем прибирались в будинку у сестри, позивач знайшов заповіт. Заповіт позивач знайшов в її присутності.

Свідок ОСОБА_5 , допитана за її згодою в якості свідка, показала, що проживає з позивачем однією сім`єю, раніше були з ним друзями. Після смерті тітки позивача, його мати попросила допомогти прибрати в будинку - це було влітку 2021 року. До будинку поїхали свідок, позивач, мати позивача та ОСОБА_4 . Під час прибирання речей у будинку, позивач у шафі знайшов заповіт на його ім`я. Вони в цей час були в одній кімнаті. Вказаний заповіт був на ім`я позивача, згідно нього будинок мав би належати позивачу.

Свідок ОСОБА_4 показав, що є другом позивача. Він з позивачем та його матір`ю поїхали до будинку, де жила сестра матері, оскільки позивач попросив його допомогти вивезти старі речі. Позивач у будинку знайшов якийсь документ, але який саме, йому не відомо.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦПК України суд зобов`язаний керуватися завданням справедливого розгляду і вирішення цивільних справ, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оскільки позивач не знав про заповіт, а нотаріус про заповіт не повідомив, то суд першої інстанції правильно вказав на те, що нотаріус на порушення Закону України «Про нотаріат», пункту 2.2 глави 9, пунктів 2.2 і 3.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595 не вчинив дій для розшуку спадкоємця, зокрема й засобами публічного оголошення або повідомлення у пресі, якщо йому не було відомо місце проживання місце проживання або місце роботи спадкоємця. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Тобто суд, розглядаючи такі позови встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності. Суд першої інстанції, дослідивши надані позивачем докази та врахувавши пояснення сторін по суті справи, виходячи із встановлених обставин, дійшов правильного висновку про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку, зокрема те, що він не проживав спільно зі спадкодавцем, не мав спільного побуту, не знав про заповіт на своє ім`я і дізнався про нього лише у серпні 2019 року, вже після спливу передбаченого законом строку для прийняття спадщини, нотаріус про заповіт позивача не повідомив, що свідчить про поважність причини пропуску такого строку. Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з позицією, неодноразово викладеною у постановах Верховного Суду та Верховного Суду України, практика у справах цієї категорії є сталою та незмінною (постанова Верховного Суду від 22.12.2021 у справі № 703/4978/19).

Предметом позову у цій справі є визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька позивача у 2020 році, з посиланням на те, що позивач не знала про існування заповіту, а з часу відкриття спадщини будь-яких повідомлень від органу нотаріату про закликання її до спадкування за заповітом не отримувала. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином, оскільки позивач не знала про заповіт, а нотаріус про заповіт її не повідомив, тому Верховний Суд не погоджується з висновками судів про те, що незнання про наявність заповіту не перешкоджало позивачці реалізувати своє право на прийняття спадщини за законом, проте вона цього не зробила при відсутності поважних причин, які би перешкоджали подачі відповідної заяви до нотаріуса, оскільки нотаріус на порушення Закону України «Про нотаріат», пункту 2.2 глави 9, пунктів 2.2 і 3.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595 не вчинив дій для розшуку спадкоємця, зокрема й засобами публічного оголошення або повідомлення у пресі, якщо йому не було відомо місце проживання місце проживання або місце роботи спадкоємця. Така судова практика є загальновідомою й загальнодоступною, викладена у багатьох судових рішеннях Верховного Суду України, зокрема у постановах: від 23 серпня 2017 року у справі № 2/235/10/16 (провадження № 6-1320цс17); від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, у численних судових рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, як суду касаційної інстанції. Ця судова практика залишилася незмінною і у практиці нового Верховного Суду, зокрема, викладена у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, провадження № 61-38298 св 18 (постанова Верховного Суду від 14.06.2023 у справі № 292/564/22).

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

Позиція суду

З матеріалів спадкової справи судом встановлено, що позивач є єдиною особою, яка подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З показань свідків вбачається, що позивач дізнався про наявність заповіту, складеного ОСОБА_2 на його ім`я, лише коли знайшов вказаний заповіт влітку 2021 у будинку, в якому проживала ОСОБА_2 .

Із заявою про прийняття спадщини на підставі вказаного заповіту позивач звернувся до нотаріуса 19.07.2021, що підтверджується даними спадкової справи.

Як вбачається з вказаних вище висновків щодо застосування норм права Верховного Суду, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Ураховуючи наведене, суд вважає за можливе визнати поважними причини, через які позивач пропустив строк для прийняття спадщини, та визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Аргументи відповідача суд відхиляє, оскільки зазначені аргументи не узгоджуються із вказаною вище практикою суду касаційної інстанції.

Крім того, суд враховує, що відповідач будь-яких доказів того, що він звертався до суду із заявою про визнання відумерлою спадщини, які відкрилась після смерті ОСОБА_2 , не надав, на вказану обставину в обґрунтування заперечень проти позову не посилався. Таким чином, доказів того, що відповідач вчиняв будь-які дії, які б свідчили про його інтерес до спадщини ОСОБА_2 , судом не отримано.

За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги та визначає позивачу додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю 2 місяці.

Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України

УХВАЛИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ) додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання даним рішенням законної сили для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 12.06.2024 року.

Суддя Д.А. Крівцов