П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року м. Київ

Справа № 379/1355/24

Провадження: № 22-ц/824/18413/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Соколової В. В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Поліщука Павла Павловича в інтересах ОСОБА_1

на ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 24 жовтня 2024 року, постановлену під головуванням судді Шабрацького Г. О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду через свого представника адвоката Поліщука Павла Павловича (далі по тексту - адвокат Поліщук П. П.) з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 , відповідач), третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (далі по тексту - Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької РДА в м. Києві, третя особа), про позбавлення батьківських прав.

Короткий зміст судового рішення

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 24 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької РДА в м. Києві, про позбавлення батьківських прав повернуто позивачу.

Ухвала суду мотивована тим, що доказів, які підтверджують повноваження Поліщука П. П. , як адвоката у порядку ч.ч.3,4 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ч.4 ст. 62 ЦПК України до позову не надано.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Поліщук П. П. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що додана до позовної заяви довіреність, за якою ОСОБА_1 уповноважила через підсистему «Електронний суд» адвоката Поліщука П. П, видана із дотриманням вимог закону та як електронний документ не вимагає засвідчення і є належним документом, що підтверджує повноваження представника у суді.

Зауважує, що згідно ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документом, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, може бути, зокрема, довіреність. За таких обставин вважає, що повноваження адвоката Поліщука П. П. в інтересах ОСОБА_1 підтверджено належним чином.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалами Київського апеляційного суду від 11 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Позиція суду апеляційної інстанції

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно з ч.7 ст.177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Положеннями п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України визначено, що заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Як убачається з матеріалів справи до позовної заяви додано довіреність, за якою ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний суд», уповноважила адвоката Поліщука П. П. представляти її інтереси в суді (а.с.10).

Отже, до позовної заяви були долучені належні докази на підтвердження права Поліщука П. П. представляти позивача у даній справі (в тому числі підписувати позовну заяву), а саме довіреність, в якій відображено обсяг повноважень представника.

Частинами п`ятою, шостою статті 43 ЦПК України встановлено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до пункту 25 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, який затверджено рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 (далі - Положення про ЄСІТС), документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо), пов`язані з розглядом справ у суді, можуть подаватися до суду в електронній формі виключно з використанням підсистеми «Електронний суд», якщо інше не визначено процесуальним законодавством чи цим Положенням.

Відповідно до пункту 10 Положення про ЄСІТС адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої Електронні кабінети в ЄСІТС в обов`язковому порядку.

У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2018 року у справі № 908/1101/17 викладено правову позицію відповідно до якої, нормами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не встановлено, що в довіреності, виданій на ім`я фізичної особи адвоката, обов`язково зазначається про те, що такий представник є саме адвокатом. Не передбачено таких вимог ні ЦПК України, ні ЦК України, яким врегульовано питання представництва за довіреністю. У розглядуваному аспекті важливо, щоб особа, яка займає представництво за довіреністю, мала статус адвоката та отримала свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Довіреність вимагає лише повноваження адвоката, межі наданих представникові прав та перелік дій, які він може вчинити для виконання доручення.

Колегія суддів звертає увагу, що позовна заява була подана до суду першої інстанції через «Електронний кабінет» адвоката Поліщука П. П. саме як представника, а не як фізичної особи, та суд першої інстанції не був позбавлений можливості перевірити чи зареєстрований Поліщук П. П., як адвокат та чи подана позовна заява ним як адвокатом, що діяв в інтересах ОСОБА_1 на підставі довіреності.

Цивільним процесуальним кодексом України не встановлено вимог про надання адвокатами на підтвердження свого статусу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю чи посвідчення адвоката.

Зумовлено це тим, що згідно ст. 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» інформація внесена до Єдиного реєстру адвокатів України є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України.

Ураховуючи викладене, Таращанський районний суд Київської області, маючи сумніви щодо наявності у Поліщука П. П. статусу адвоката, мав можливість перевірити відповідну інформацію в Єдиному реєстрі адвокатів України або залишити без руху позовну заяву та запропонувати позивачу надати додаткові документи на підтвердження таких повноважень у порядку, встановленому ст. 185 ЦПК України.

Так, згідно публічних даних Єдиного реєстру адвокатів України Поліщук П. П. зазначений у переліку зареєстрованих адвокатів України, та здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва №9279/10 від 31 липня 2020 року, виданого Радою адвокатів Київської області на підставі рішення № 81 від 31 липня 2020 року (а.с. 71).

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

Як наголосив Верховний Суд в постанові від 05 серпня 2020 року у справі №177/1163/16-ц, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У § 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 04 грудня 1955 року, заява № 23805/94, ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

На підставі викладеного, суд вважає, що повернення позовної заяви з підстав, наведених судом першої інстанції, є надмірним формалізмом та порушує права позивача на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про задоволення апеляційної скарги, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Поліщука Павла Павловича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 24 жовтня 2024 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до Таращанського районного суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т. О. Невідома

Судді: В. А. Нежура

В. В. Соколової