_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/1407/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2024 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

секретар судового засідання Бродецька Тетяна Вікторівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеси в особі державного виконавця Семенішиної Ю.М. (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 1) про визнаня дій державного виконавця протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

І. ПРОЦЕДУРА

22.09.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- Зобов`язати виконавця Семенішину Ю.М. сумлінно виконувати свої службові обов`язки у виконавчому провадженні № 70635328 від 02.01.2023 року.

- Враховуючи обставини, що постанову № ГАА 529425 від 25.11.2020 року виносив майор поліції ОСОБА_2 , який працює дільничним у Чорноморці (м. Одеса - де живе боржник ОСОБА_3 ) і може перешкоджати розшуку боржника і його майна. Транспортний засіб SUZUKI д/н НОМЕР_2 є підставою в кримінальному провадженні №0000006 від 06.01.2022 року.

- Звільнити позивача від судового збору як особу з інвалідністю 2 групи.

Ухвалою від 03.01.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеси в особі державного виконавця Семенішиної Ю.М. про зобов`язання сумлінно виконувати свої службові обов`язки та вчинити певні дії, - залишено без руху.

12.01.2024 року через систему "Електронний суд" в інтересах позивача ОСОБА_1 адвокат Рева С.Л. подала в новій редакції позовну заяву, в якій просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеси щодо нездійснення заходів примусового виконання у виконавчому провадженні №70635328 таких, як періодична перевірка наявного майна та коштів боржника, не звернення до органу поліції щодо результатів розшуку авто та боржника протягом півроку, не звернення до органу РАЦС в межах компетенції.

2. Зобов`язати Київський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеси в особі державного виконавця, який уповноважений здійснювати примусове виконання рішення суду у виконавчому провадженні № 70635328 про виконання виконавчого листа у справі №947/15605/21, виданого 21.11.2022 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення 2500 доларів США зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 :

- здійснювати періодичну перевірку (двічі на місяць) наявного майна та коштів боржника;

- звернутись до органу поліції з запитом про результати розшуку транспортного засобу SUZUKI, д.н. НОМЕР_2 , та боржника ОСОБА_3 ;

- звернутись до органу РАЦС в межах компетенції щодо з`ясування громадянського стану ОСОБА_3 про укладення шлюбу;

- прийняти постанову про арешт нерухомого та рухомого майна, грошових коштів боржника;

- прийняти постанову про заборону керування транспортними засобами та перетин кордону.

3. Встановити судовий контроль за виконання судового рішення в один місяць.

Ухвалою суду від 19.01.2024 року провадження по справі відкрито.

05.02.2024 року до суду надано відзив на позов.

13.02.2024 року через Електронний суд надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 08.04.2024 року закрито підготовче засідання.

23.05.2024 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В позовних вимогах ОСОБА_1 представник позивача ОСОБА_4 посилається на те, що Київським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) в особі державного виконавця Семенішиної Ю.М. не виконується рішення суду у справі №947/15605/21 від 12.11.2021 року, яким стягнуто на користь ОСОБА_1 зі ОСОБА_3 2500,00 доларів США. При цьому сторона позивача зазначає, що листуванням фактично відділ державної виконавчої служби зазначив, що розшуком боржника займається відділ поліції, від якого державний виконавець сумлінно півроку чекає на відповідь поліції про виконання ухвали про розшук боржника. Інших дій щодо виконання рішення суду, таких як звернення до РАЦС чи перебуває особа у шлюбі, чи наявне майно, зареєстроване на дружину, та є спільною сумісною власністю подружжя, що можливо виділити, звернувшись до суду з відповідним позовом від виконавчої служби; щодо перевірки наявних зареєстрованих рахунків в банківських установах, які здійснюються періодично, а не лише під час відкриття виконавчого провадження; перевірки наявного зареєстрованого нерухомого та рухомого майна; надання запитів до органу поліції щодо проведених дій з метою розшуку транспортного засобу, який виявлено у боржника, та самого боржника. Представник позивача зазначає, що це саме повноваження виконавця, а не стягувача, за що саме й передбачений певний розмір виконавчого збору, частину якого вже державний виконавець стягнув та розподілив саме на ці витрати, а не на покриття заборгованості на користь стягувача. Представник позивача вважає, що саме ця бездіяльність є протиправною, та права позивача як стягувача у виконавчому провадженні повинні бути відновлені шляхом зобов`язання відділу державної виконавчяої служби здійснити певні дії щодо виконання рішення суду та своїх обов`язків. Позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, та вкрай особливо переживає та має певні наслідки щодо відсутності вирішення питання захисту його порушених прав, в тому числі й з боку державних органів виконавчої служби.

У відзиві на позов начальник відділу Саламаха В.В. посилається на те, що державним виконавцем належна перевірка проводиться у термін, визначений чинним законодавством, проте майновий стан ОСОБА_3 з моменту відкриття виконавчого провадження залишився без змін. Постанова про розшук майна боржника винесена державним виконавцем 04.01.2023 року. Станом на день подання відзиву повідомлення про тимчасове затримання транспортного засобу боржника на адресу Відділу не надходило. Згідно витягу з ДРАЦС ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 , адреса проживання якої - Російська Федерація, Московська обл., м. Можайськ. Постанова про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом винесена 02.01.2023 року, постанова про арешт майна боржника винесена 02.01.2023 року. З того часу майновий стан боржника не змінився, повідомлень про реєстрацію транспортних засобів, відкриття рахунків тощо до Відділу не надходило. Окрім того, у державного виконавця відсутні законні підстави для винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України в межах виконавчого провадження №70635328 з примусового виконання виконавчого листа №947/15605/21, виданого Київським районним судом міста Одеса від 21.11.2022 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 2500 доларів США.

У відповіді на відзив представник позивача посилається на те, що виконавець зазначив, що проводить перевірку майнового стану згідно з профільним Законом у 10-денний термін післі відкриття провадження та через кожні 2 тижня, але надана ним інформація щодо проведених ним дій протирічить наведеному. Наявність у власності боржника транспортного засобу та не здійснення виконавцем дій щодо його арешту, розшуку та подальшому проведенню оцінки та виставленню на торги Сетам з метою примусового стягнення заборгованості - свідчить про бездіяльність державного виконавця. Відсутність повідомлення поліції про результати розшуку не підтверджує проведених виконавцем дій щодо виконання рішення суду, відсутні посилання відповідача на здійснення запитів до поліції щодо стану виконання постанови про розшук авто. Витяг з ДРАЦС виконавцем здійснено після подання позовної заяви стягувачем ОСОБА_1 . Але наявність в актовому записі про шлюб боржника даних про місце реєстрації його дружини в РФ не перешкоджає державному виконавцю зробити запит до Державної міграційної служби як розпоряднику Єдиного державного демографічного реєстру щодо визначення місця реєстрації особи. Також не здійснено дії щодо з`ясування, чи наявне у дружини боржника майно, що може бути спільною власністю подружжя та на частину якого може бути звернуто стягнення. Також не зрозуміла бездіяльність виконавця щодо періодичності з`ясування інформації чи працевлаштований боржник. Та після з`ясування такої інформації, чому не направлено постанову до підприємства - роботодавця боржника про стягнення коштів з заробітку боржника. Представник позивача також вказує, що зазначеною інформацією у відзиві на позовну заяву відповідач підводить до того, що стягувач має або періодично контролювати хід виконання рішення суду виконавцем та здійснення ним дій по примусовому виконанню судового рішення чи по суті проводити цю роботу самостійно, додатково витрачати кошти на запити та витяги та надавати виконавцю інформацію та клопотання про здійснення тієї чи іншої виконавчої дії. Що в принципі зводить на нівець саме існування інституту примусового виконання рішень суду.

Правом на подання заперечення на відповідь на відзив сторона відповідача не скористалась.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Рішенням Київського районного суду м. Одеси у справі № 947/15605/21 від 12.11.2021 року стягнуто на користь ОСОБА_1 з відповідача ОСОБА_3 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США.

Вказане рішення суду було залишено в силі постановою Одеського апеляційного суду від 20.10.2022 року.

02.01.2023 року Постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеси відкрито виконавче провадження ВП № 70635328 про виконання виконавчого листа у справі № 947/15605/21, виданого 21.11.2022 Київським районним судом м. Одеси про стягнення 2500 доларів США зі ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 .

Окрім того, 02.01.2023 року також винесено постанову про арешт коштів боржника та 04.01.2023 року постанову про арешт майна боржника.

07.04.2023 року Листом Управління забезпечення примусового виконаня рішень в Одеській області на скаргу ОСОБА_1 повідомлено, що за боржником Стругановим обліковується транспортний засіб SUZUKI д.н. НОМЕР_2 , який оголошено у розшук; отримано кошти в сумі 1607,87 грн, які розподілено на виконавчі витрати.

26.04.2023 року Листом Управління забезпечення примусового виконаня рішень в Одеській області на скаргу ОСОБА_1 повідомлено, що державним виконавцем на 04.05.2023 було заплановано перевірка майнового стану боржника ОСОБА_3 за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

15.05.2023 року Листом Управління забезпечення примусового виконаня рішень в Одеській області на скаргу ОСОБА_1 повідомлено, що державним виконавцем з 04.05.2023 по 10.05.2023 було здійснено вихід за адресою, зазначеною у виконавчому документі АДРЕСА_2 , але перевірити майновий стан боржника ОСОБА_3 не вдалося, так як він був відсутній за вказаною адресою. Тому направлено до суду клопотання про оголошення у розшук боржника, яке ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 13.06.2023 року у справі № 947/15605/23 задоволено та оголошено у розшук боржника ОСОБА_3 .

Також 15.05.2023 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13.06.2023 року боржника ОСОБА_3 оголошено в розшук.

З Протоколу одночасного допиту від 22.08.2023 року, здійсненого в межах кримінального провадження №0000006, вбачається, що вказана слідча дія була проведена за участі потерпілого ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3

15.12.2023 року Листом Управління забезпечення примусового виконаня рішень в Одеській області повідомлено, що повторний виїзд державного виконавця за місцем реєстрації боржника було здійснено 28.11.2023 року та з`ясовано в телефонному режимі у третьої особи, що ОСОБА_3 не проживає за вказаною адресою з 2009 року та не має в квартирі особистого майна. Також зазначено, що повідомлень з органу поліції щодо виконання ухвали Київського районного суду м.Одеси від 13.06.2023 року у справі №947/15605/23 про оголошення у розшук боржника до відділу ДВС не надходило.

IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

За змістом статей 1, 5 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За частиною 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Пунктами 1, 16 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У відповідності до положень статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно дост. 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 ст. 48 Закону № 1404-VIII передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Згідно з частиною 5 статті 48 вказаного Закону у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що на виконанні в Київському відділі державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеси знаходиться виконавчий лист щодо стягнення на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США.

Станом на січень 2024 року рішення суду виконавчим органом не виконано.

З матеріалів справи вбачається, що протягом виконання судового рішення державним виконавцем було здійснено ряд виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду. Проте після постановлення судом ухвали про оголошення боржника в розшук державним виконавцем протягом півроку жодних дій не було вчинено. При цьому суд погоджується з доводами сторони позивача щодо того, що державним виконавцем не було вичерпано всіх можливих заходів для встановлення наявності майна, на яке може бути звернуте стягнення.

Суд також приймає до уваги доводи сторони позивача щодо того, що в межах кримінального провадження ОСОБА_3 22.08.2023 року з`являвся до слідчого на допит в якості свідка, тобто наявні підстави вважати можливим здійснення розшуку боржника.

Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

За таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_1 та наявності підстав для задоволення п.п. 1, 2 позовної заяви.

Щодо позовної вимоги, викладеної в п. 3, про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в один місяць, суд зазначає, що цивільним процесуальним законодавством встановлення судового контролю при ухваленні рішення не передбачено та судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється в порядку, передбаченому Розділом VII ЦПК України, а саме внаслідок подання стороною виконавчого провадження скарги до суду. В зв`язку з викладеним в цій частині позовних вимог належить відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені.

VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. ст. ст. 15, 16 ЦК України, Законом України "Про виконавче провадження", суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеси в особі державного виконавця Семенішиної Ю.М. (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 1) про визнаня дій державного виконавця протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеси щодо нездійснення заходів примусового виконання у виконавчому провадженні №70635328 таких, як періодична перевірка наявного майна та коштів боржника, не звернення до органу поліції щодо результатів розшуку авто та боржника протягом півроку, не звернення до органу РАЦС в межах компетенції.

Зобов`язати Київський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеси в особі державного виконавця, який уповноважений здійснювати примусове виконання рішення суду у виконавчому провадженні № 70635328 про виконання виконавчого листа у справі №947/15605/21, виданого 21.11.2022 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення 2500 доларів США зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 :

- здійснювати періодичну перевірку (двічі на місяць) наявного майна та коштів боржника;

- звернутись до органу поліції з запитом про результати розшуку транспортного засобу SUZUKI, д.н. НОМЕР_2 , та боржника ОСОБА_3 ;

- звернутись до органу РАЦС в межах компетенції щодо з`ясування громадянського стану ОСОБА_3 про укладення шлюбу;

- прийняти постанову про арешт нерухомого та рухомого майна, грошових коштів боржника;

- прийняти постанову про заборону керування транспортними засобами та перетин кордону.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду з урахуванням відпустки головуючого складено 12.06.2024 року.

Суддя Васильків О.В.