Провадження № 2/947/6042/24
УХВАЛА

16.12.2024

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого - судді Луняченка В.О. ,

розглянув заяву подану ОСОБА_1 , відповідачем по цивільної справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Він Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України про відвід головуючому у справі судді Луняченко В.О., -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси 16.10.2024 надійшла позовна заява ТОВ «Він Фінанс» до про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості грошових коштів, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України у сумі 99958,05 гривень, з яких 70793,55 грн.- інфляційне збільшення, 29164,50 грн.- 3% річних.

Позовна заява із додатками та копіями позову із додатками для сторін була надіслана позивачем поштовою кореспонденцією 09.10.2024 у паперовому вигляді.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2024 головуючим у справі було визначено Луняченко В.О.

Після перевірки та отримання відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів для з`ясування територіальної підсудності розгляду справи, ухвалою від 20.11.2024 , судом було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду міста Одеси на 17.12.2024 року.

22.11.2024 від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про заперечення щодо прийняття даного позову до провадження та , у випадку прийняття позову до провадження , про розгляд справи з викликом сторін, та враховуючи що вже 20.11.2024 року справа була прийнята до провадження суддею та призначена до розгляду у судовому засіданні ( тобто із із викликом сторін ) окремого розгляду даного клопотання не відбувалось.

Від відповідача ОСОБА_1 05.12.2024 подана заява про відкладення судового засідання призначеного на 17.12.2024 у звязку із зайнятістю у судовому засідання по розгляду іншої справи.

13.12.2024 у системі «Електронний суд» сформована заява ОСОБА_1 про відвід судді Луняченко В.О., що є головуючим у справі №947/33205/24.

Підставами відводу заявником зазначено відкриття провадження у справі яке надійшло не через електронний суд ( не встановленим способом), відсутність у системі електронного суду відомостей про сплату позивачем судового збору та направлення через е-суд сторонам всіх заяв та додатків з боку позивача, що свідчить про недотримання судом вимог щодо відкриття провадження; відкриття провадження у спрощеному провадженні що унеможливлює залучення третіх осіб або подання зустрічного позову; що, на думку заявника, свідчить про упередженість та злочинність головуючого який порушуючи Кодекс Суддівської етики та «Бангалорські принципи поведінки суддів» не може брати участь у розгляді справи, об`єктивно та неупереджено її розглянути, прийняти рішення на підставі діючого законодавства, міжнародного права та відповідних постанов Верховного Суду.

До того вказаний суддя, на думку заявника, при розгляді іншої справи №520/15324/14 припускав систематичне свідоме та несвідоме ігнорування та нехтування вимог законодавства та порушив права і свободи заявника змусивши ДВС виконувати виконавчий лист у супереч постанови Верховного суду та постанови апеляційного суду, ухвали Суворовського суду які винесені по іншої справі.

Таким чином, як зазначає заявник, суддя перешкоджає правосуддю, вчиняє беззаконня, навмисно та свідомо , з попередньою змовою, порушуючи принципи цивільного судочинства, здійснює дискримінацію заявника, як людини із інвалідністю та порушує Присягу судді, внаслідок чого заявником подані відповідні заяви до компетентних органів.

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Згідно вимог статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя також підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, відповідно до якої визначена недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Крім того до складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно ч.2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід ( ч.3 ст. 40 ЦПК України). .

В даному випадку наявність підстав для відводу судді, які зазначені у ст.36,37 ЦПК України, у заяві відповідача не доведені і тому вважаються судом необґрунтованими.

Так , главою другою ЦПК України врегульовані питання відкриття провадження у справах позовного провадження:

У позовній заяві зазначено, що у одного з відповідачів ( ОСОБА_2 ) відсутній електронний кабінет у системі Електронного суду.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

ЄСПЛ наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року).

Позовна заява, що надійшла до суду відповідача до вимог позову, визначених ст. 175,177 , була сплачена судовим збором, та містила у паперовому вигляді копії позовних заяв та додатків до кожного з відповідачів.

Суд, з`ясувавши що вказаний позов поданий до відповідачів , один з яких не має електронного кабінету , та враховуючи загальні вимоги для подання позову до суду, визначеному, зокрема у абзаці першому частини восьмої статті 14 ЦПК України, якої визначено застосування у судах Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, а саме що сам факт реєстрації учасників в ЄСІКС або її окремих підсистемах, що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду у паперової формі, прийняв до уваги відсутність порушення прав жодного з учасників у випадку прийняття позовної заяви поданої у паперовому вигляді , відкрив провадження у справі і направив всім учасникам ухвалу про відкриття провадження а відповідачам також і копії позовної заяви із додатками.

Так, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а/с 36) ОСОБА_1 отримав копію ухвали , копію позовної заяви із додатками 05 грудня 2024 року.

Враховуючи що справа була призначена до розгляду із проведенням судового засідання, про що зазначено у самої ухвалі про відкриття провадження, посилання заявника про обмеження його прав не відповідає дійсності, так як згідно вимог ч.2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного провадження , яки проводяться із судовими засіданнями, починається з відкриття першого судового засідання.

При цьому всі заяви по суті справи а також клопотання , зокрема щодо залучення третіх осіб або подання зустрічного позову, подаються у строк визначений для подання відповідних заяв та до першого судового засідання у справах спрощеного провадження в яких призначені такі засідання.

Крім того посилання заявника про незаконність дій/рішень головуючого ( судді ) у інших справах , які свідчать про системність свідомого та несвідомого ігнорування та нехтування вимог законодавства та порушення прав і свобод заявника не можуть бути прийнятими підставою для відводу, враховуючи, що:

1. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

2. У справі № 520/15324/14 суддя ухвалою Київського районного суду м. Одеси

від 24 березня 2021 року, у складі суду головуючим якого був судді Луняченко В.О. , яка набрала законної сили, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про перегляд судового рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2019 року за нововиявленими обставинами.

Як на підставу перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 посилався на постанову Верховного Суду від 02 грудня

2020 року у справі № 2-685/10 та викладені у ній висновки, а також на практику Верховного Суду, яки, за його доводами, свідчать про обґрунтованість його вимог про стягнення на його користь моральної шкоди, завданої незаконними діями органу державної виконавчої служби.

Відмовляючи у задоволенні зазначеної заяви про перегляд рішення суду

за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того,

що обставини, на які посилається заявнице є такими, що не могли вплинути на факт встановлення чи не встановлення судом завдання позивачу моральної шкоди. Всі інші обставини, які наведені заявником у судовому засіданні, стосуються переоцінки вже існуючих та оглянутих судом доказів та їх неповноти, та не відносяться до підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, а можуть бути підставами для перегляду рішення у апеляцій або касаційній інстанції.

Суд дав оцінку посиланням ОСОБА_1 на неврахування судом висновку Верховного Суду, викладеного після винесення рішення, а також наявність нових обставин (згідно з практикою Верховного Суду) для визнання дій виконавчої служби незаконними, та виходив з того, що зазначене не є нововиявленими обставинами, а може бути підставою для обґрунтування нового звернення до суду.

При розгляді зазначеної справі рішення суду ґрунтувалось на правовому висновку Великої Палати Верховного Суду зазначеному у постанові від 25 травня 2021 року у справі №752/4995/17 (провадження № 14-41цс21) про те, що нововиявленою обставиною є не факт ухвалення судового рішення, не саме це рішення як юридичний факт, а обставина, яку у ньому встановив суд. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами за умови, що вони можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, яку надав суд у такому рішенні.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 травня 2021 року відмовлено

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24 березня 2021 року з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 358ЦПК України.

Ухвалу суд апеляційної інстанції мотивував тим, що апеляційну скаргу подано з пропуском строку на апеляційне оскарження, однак заяву про поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення заявник не подав, не зазначив клопотання і в самій скарзі. Заявник у строк, визначений судом, також не подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 02 червня 2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24 березня 2021 року.

Таким чином рішення суду, у складі якого головуючим був суддя Луняченко В.О., у справі № 520/15324/14 набрало законної сили, не визнавалась такою що винесена із порушенням норм процесуального або матеріального права, а само по собі незгода учасника з рішенням суду не може бути підставою для відводу.

Також при розгляді даної справи суд враховує що зазначені заявником Бангалорські принципи які стосуються принципів незалежності і об`єктивності, компетентності і старанності, чесності і непідкупності та дотримання професійної етики суддею, без доведеності недотримання їх суддею не можуть бути підставою для відводу судді так як у інших випадках лише наявність у учасника справи сумнівів у дотримання суддею вказаних принципів як єдина підстава для відводу судді суперечила б самому принципу незалежності судді.

Враховуючи що вказана заява про відвід , яка визнана судом, який розглядає справу, необґрунтованою, подана до Електронного суду у п`ятницю 13.12.2024 тобто за чотири дні до самого судового засідання призначеного 17.12.2024, два з яких є вихідними (субота, неділя) , але таке подання здійснено на межі вказаного строку ( питання врахування самого дня подання заяви), то суд за для об`єктивності розгляду даної заяви вважає за необхідним для остаточного вирішення питання про відвід передати вказану заяву судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 36-40, 294, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованим відвід судді Луняченко В.О. заявлений 13.12.2024 ОСОБА_1 , відповідачем по цивільної справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Він Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України.

Передати заяву для здійснення автоматизованого визначення судді, який не входить до складу суду що розглядає справу та який вирішить питання про відвід.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В. О. Луняченко