Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/7091/23
Провадження № 2/279/160/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Шульги О.М., з секретарем Райвахівською Л.В., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/7091/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі у власність житлового будинку, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на окремо ізольований об`єкт, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що на підставі договору дарування частки житлового будинку від 27 серпня 1996 року, посвідченого приватним державним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу, являється власником 1/5 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Іншим співвласником вищезгаданого житлового будинку є ОСОБА_2 .

В цілому, будинок фактично розділений, визначений порядок його користування.

Її адреса, відповідно до технічного висновку: АДРЕСА_1 .

Однак, окремо у власність, кожному з співвласників відповідно до правовстановлюючих документів, в натурі не виділено приміщення. Будинок є спільною частковою власністю.

Її, частка в житловому будинку, а саме 1/5, якою вона користується, складається з наступних приміщень: веранда 1-1 пл. 7.5 кв.м., кладова І-ІІ пл. 5.0 кв.м., кухня 1-1 пл.10.6 кв.м., кімната 1-2 пл.12.4 кв.м., навіс «аЗ», сарай «Б», сарай «В», сарай «Д», огорожа №3, № 4, II дворове покриття, III відмостка.

Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна від 16.11.2020 року за №479, за технічними можливостями житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , може бути поділено на два відокремлених житлових будинку.

Наявність того факту, що житловий будинок є спільною частковою власністю перешкоджає їй у повній мірі здійснювати своє право власності (отримати субсидію, розпоряджатись належною частиною будинком), зареєструвати інших осіб в будинку, оскільки для цього необхідна згода інших співвласників будинку у відповідності до чинного законодавства України.

Її пропозиції до відповідача, з приводу поділу будинку в добровільному порядку, залишаються поза увагою.

Просить припинити право спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Виділити в натурі у власність та визнати за - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на приміщення: веранда 1-1 пл. 7.5 кв.м., кладова І-ІІ пл.. 5.0 кв.м., кухня 1-1 пл.10.6 кв.м., кімната 1-2 пл.12.4 кв.м., в будинку АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на: навіс «аЗ», сарай «Б», сарай «В», сарай «Д», огорожу №3, № 4, II дворове покриття, III відмостку за адресою: АДРЕСА_2 .

08.11.2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову.

Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 16.11.2023 року.

У встановлений строк відзив на позов та будь-які клопотання, пов`язані з розглядом справи не надійшли.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, позивачу на підставі договору дарування частки житлового будинку, посвідченого 27.08.1996 року приватним нотаріусом Коростенського нотаріального округу Житомирської області Добролежею Л.Г., зареєстрованого в реєстрі за №3758, належить 1/5 частка жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Зі змісту вказаного договору слідує, що житловий будинок має житлову площу 54,8 кв.м. До будинку належить: жила п-ка А1, хліви Б, Б1, туалет Т, огорожа, дворове покриття, водопровід, каналізація.

В користування обдарованої переходить: кухня І-І, пл.10,6 кв.м., кімната І-2 пл.14,2 кв.м, веранда І-І пл.7,9 кв.м, кладова І-ІІ пл.5,1 кв.м., хлів Б, 1/2 частина огорожі.

Право власності набуте за укладеним правочином зареєстровано Коростенським міжміським бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим №122 від 04.03.1997 року.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верхового Суду України від 18.11.2015 № 6-1858цс15, від 16.12.2015 № 6-688цс15, від 10.02.2016 № 6-2124цс15.

В додатку до позовної заяви, крім вищезазначеного договору, додано технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_2 , виготовлені КП "Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації " Житомирської обласної ради, акт про розподіл часток в натурі від 16.11.2020 року, який не підписаний відповідачем, висновок щодо можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 16.11.2020 року.

У вказаних документах зазначено про наявність об`єктів під №№28 та АДРЕСА_1 .

Експертні дослідження не проводились.

Судом з`ясовано, що позивач вже зверталась до суду з аналогічним позовом, у зв`язку з чим встановлено, що існує інша технічна документація на нерухоме майно, виготовлена пізніше ніж та, що долучена до позову, з якої слідує про наявність двох об`єктів, зокрема і новостворених, яким присвоєно номера НОМЕР_1 та АДРЕСА_2 .

Отже, позивач інформацію про існування іншої документації приховала, долучивши до позовної заяви технічний паспорт виготовлений на будинок АДРЕСА_3 , частку якого просить виділити в натурі.

Так, позивач ставить питання про виділ належної їй частки, яка складається з наступних приміщень: а саме: веранда 1-1 пл.7,5 кв.м. кладова 1-ІІ пл.5,0 кв.м, кухня 1-1 пл.10,6 кв.м, кімната 1-2 пл.12,4 кв.м.по АДРЕСА_1 .

Разом з тим, з технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 слідує про наявність ще інших приміщень у будинку та невідповідність розміру його площі, яка зазначена у договорі дарування (замість 54, 8 кв.м., вже 123, 4 кв.м.).

Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону.

Частиною 4 статті 357 ЦК України передбачено, що співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією № 55.

Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції № 55 поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції № 55 передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України.

Враховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-286цс15.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній.

Відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься у пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року №295 (далі - ДБН), відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Таким чином, норма частини першої статті 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої об`єкт набуває нових якісних характеристик (зміна кількості приміщень, створення нових, втручання в несучі конструкції).

Згідно вказаної норми закону правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.

Таким чином, за змістом статей 357, 376 ЦК України, пункту 3 ДБН власник може самостійно здійснювати такі переобладнання об`єкта нерухомого майна, які не підпадають під ознаки реконструкції або перебудови, не суперечать закону, не порушують прав та охоронюваних інтересів інших осіб.

Матеріали справи не містять документів на підтвердження законності проведення реконструкції/прибудов об`єкта за №28, а також щодо будівництва нового об`єкта за №28-А, що вказує на те, що спірний будинок втратив тотожність з тим, який позивач набула у власність згідно договору дарування.

Оскільки позивач в судовому порядку шляхом виділу частки домоволодіння має на меті узаконити проведені після укладення правочину добудови, на які право власності не оформлено, підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 76-81, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, ст. 357, 358, 364, 367, 376 ЦК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі у власність житлового будинку, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на окремо ізольований об`єкт відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_2 виданий 31.10.2018 року органом 1820, РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , паспорт НОМЕР_4 виданий 14.08.1996 року Коростенським МРВ УМВС України в Житомирській області, РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя: О.М.Шульга