Справа № 189/935/24
РІШЕННЯ

іменем України

11.06.2024 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Степанової О.С.

при секретарі Комеристій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Притула С.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.02.2022 року ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 в борг 250000,00 грн., зобов`язавшись повернути їх до 03.08.2022 року, що підтверджується договором позики грошових коштів, посвідченим приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області 03.02.2022 року та зареєстрований в реєстрі за №125. Згідно п.1 укладеного договору позики від 03.02.2022 року відповідач зобов`язався повернути взяті в борг кошти до 03.08.2022 року одноразовим платежем. Однак, до теперішнього часу ОСОБА_2 взяті в позику кошти не повернув. За прострочення виконання зобов`язання позивач нарахував інфляційні втрати, які станом на 12.04.2024 року склали 34698,15 грн. та 3% річних 12692,85 грн. В зв`язку з чим, представник позивача просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 297391,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми та судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору та витрат на правову допомогу.

Розгляд справи здійснювався на підставі ст. ст. 274, 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Притула С.В. надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України, а також з урахуванням постанови Верховного Суду від 27.03.2019 року (у справі №201/6092/17, провадження №61-48215св18), відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 лютого 2022 року між ОСОБА_1 - Позикодавець та ОСОБА_2 - Позичальник було укладено Договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г. та зареєстрований в реєстрі за №125 (а.с.3).

Згідно п.1 зазначеного Договору, Позикодавець ( ОСОБА_1 ) передає у власність Позичальникові ( ОСОБА_2 ) грошові кошти у сумі 250000,00 грн., а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів до 03 серпня 2022 року одноразовим платежем.

Пунктом 5 Договору позики грошових коштів передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві суму позики, визначену п.1 даного договору. Позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання за даним договором (п.7 Договору).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) повну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити грошові кошти, тощо) або утриматись від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦПК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не виконав свій обов`язок щодо повернення наданих у позику грошових коштів в сумі 250000,00 грн. у строк до 03.08.2022 року, а тому порушив зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Так, згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналогічне положення передбачене договором позики.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційні процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (Постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 серпня 2023 року у справі № 513/730/21).

За змістом ч. 2 ст.625 ЦК України нараховані на суму боргу інфляційні втрати та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 травня 2022 року у справі № 761/28949/17).

Отже, відповідач повинен нести відповідальність, передбачену договором позики та Цивільним кодексом України.

Відповідно до розрахунку, загальна сума втрат від інфляції за період з 04.08.2022 року по 12.04.2024 року складає 34698,15 грн.

Загальна сума 3 % річних на суму заборгованості 250000 грн. за період з 04.08.2022 року по 12.04.2024 року (618 днів прострочення) становить 12692,85 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у розмірі 250 000 грн. 00 коп., інфляційні втрати у сумі 34698,15 грн. та три проценти річних у сумі 12692,85 грн.

Крім того, згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання: як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пункт 1 ч.3 ст.133 ЦПК передбачає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з квитанцією ID: 8505-0290-8075-0578 від 12.04.2024 року позивач сплатив 2973,91 грн. судового збору.

Згідно Додаткової угоди №1 до договору №12/04/24 від 12.04.2024 року, укладеної між адвокатом Притулою С.В. та ОСОБА_1 , сторони погодили, що клієнт оплачує адвокату витрати на підготовку до справи та участь у судових засіданнях в розмірі 5000,00 грн. та гонорар в розмірі 10% від стягнутої суми з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 згідно рішення суду.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Приписами ч. 2 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.02.2020 року у справі №648/1102/19 аналізувалися аналогічні положення ЦПК України та суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Під час розгляду справи стороною відповідача не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Виходячи з принципу розумності, враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 34739,00 гривень.

Також відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 2973,91 грн., сплачений останнім при подачі позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.2,7,10-13,18,76-83,141,258,263,265,268, 280-282 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 , заборгованість за договором позики грошових коштів від 03 лютого 2022 року з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, що в загальному розмірі становить 297391,00 грн. (двісті дев`яносто сім тисяч триста дев`яносто одна гривня 00 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 , суму сплаченого судового збору в розмірі 2973,91 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 34739,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.С. Степанова

11.06.2024