Провадження № 2-о/463/352/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Білоуса Ю.Б.

за участю секретаря с/з Козак О. В.

заявника ОСОБА_1

представника заявника адвоката Змисли М.Р.

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою адвоката Змисли Марти Русланівни в інтересах ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернулася до суду із заявою про видачу щодо заінтересованої особи ОСОБА_2 обмежувального припису строком на шість місяців із визначенням певних тимчасових обмежень його прав, зокрема:

-Заборонити кривднику ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 300 м. до місця проживання постраждалої ОСОБА_1 (РНОКРЙЙ: НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 та будь-якого її фактичного місця перебування.

-Заборонити кривднику ОСОБА_2 перебувати за місцем проживання постраждалої ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

-Заборонити кривднику ОСОБА_2 вести листувания, телефонні розмови з постраждалою ОСОБА_1 та контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заяву мотивує тим, що з 01.03.2008 року до 04.06.2024 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . На даний час заявниця разом із неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, заінтересована особа ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 постійно зловживає спиртними напоями та перебуваючи в стані сп`яніння прибуває за місцем проживання заявниці ОСОБА_1 та погрожує останній фізичною розправою, застосовує фізичну силу, ображає та принижує її людську гідність, вчиняє психологічне насильство, під дією алкоголю ламає двері до квартири, спускає колеса в автомобілі заявниці тощо. Крім того, заінтересована особа ОСОБА_2 переслідує заявницю, втручається в її особисте життя, незважаючи на припинення шлюбу, постійно телефонує, пише непристойні та погрозливі повідомлення у менеджері, присилає фото з гранатою у руках і погрожує нею. У зв`язку із зазначеною систематичною та протиправною поведінкою ОСОБА_2 заявниця змушена була неодноразово звертатись до працівників поліції, за результатами яких було складено протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, які в подальшому розглянуті судом та ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначеної протиправної поведінки заінтересована особа ОСОБА_2 не припинив та продовжує систематично вчиняти.

А тому з метою захисту своїх порушених прав заявник в порядку положень ст.350-2 ЦПК України та Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" звернулась до суду з відповідною заявою, яку просить задовольнити.

Представник заявника адвокат Змисла М.Р. та заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні подану заяву та заявлені в такій вимоги підтримали та просили задовольнити.

Крім того, заявник в судовому засіданні пояснила, що заінтересована особа ОСОБА_2 є її колишнім чоловіком. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прибуває за місцем її проживання та вчиняє відносно неї постійне домашнє насильство фізичного, психологічного та економічного характеру. Дії колишнього чоловіка мають систематичний характер, на зауваження та профілактичні бесіди з працівниками поліції не реагує.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні проти заяви заперечив та просив в задоволенні такої відмовити. Підтвердив, що дійсно мав місце випадок, коли він проколов шини в автомобілі своєї колишньої дружини, однак така його поведінка була пов`язана із особистим конфліктом з дружиною щодо його участі у вихованні та побаченні з дітьми. Не заперечив змісту повідомлень, надісланих заявнику у месенджері «Viber», копії скріншотів яких долучено заявником до матеріалів справи.

Ухвалою судді від 20.11.2024 року заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито.

Заслухавши пояснення заявника, його представника та заінтересованої особи, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, постановляючи рішення відповідно до ст.ст.265,350-6 ЦПК України, суд вважає, що заяву слід задовольнити виходячи з наступних підстав.

Главою 13 ЦПК України закріплено процесуальні особливості розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису, тобто застосування до кривдника одного чи декількох заходів тимчасового обмеження його прав або покладення на нього обов`язків у зв`язку із доведеністю вчиненого відносно постраждалої особи насильства: домашнього чи за ознакою статі (ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Спеціальними законами, які здійснюють регламентацію вказаної сфери суспільних відносин згідно положень ст.350-2 ЦПК України є Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" та Закон України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з положеннями п.4 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).

Положеннями ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі N 756/3859/19 (провадження N 61-11564св19) зроблено висновок, що "враховуючи положення Закону N 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях".

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Виходячи зі змісту вказаних норм, суди під час розгляду такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав стосовно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві (постанова Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (касаційне провадження № 61-19328св18).

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.03.2008 року. Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 04 червня 2024 року шлюб між подружжям розірвано (а.с.5).

Звертаючись до суду з вказаною заявою заявник ОСОБА_1 обгруновує мотивованість та підставність подачі такої, а відтак необхідність видачі обмежувального припису тим, що заінтересована особа ОСОБА_2 систематично вчиняє стосовно неї домашнє насильство психологічного, фізичного та економічного характеру. На зауваження, неодноразово здійснені працівниками поліції бесіди профілактичного характеру, складені протоколи про адміністративні правопорушення та прийняті судові рішення про притягнення до адміністративної відповідальності не реагує та продовжує свою протиправну діяльність.

У відповідності до положень ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Чинним ЦПК України закріплено чотири критерії доказів, а саме: належність, достовірність, достатність та допустимість, за наявності в сукупності яких суд враховує такий доказ на підтвердження чи спростування відповідної обставини справи

Згідно ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Вказане положення законодавства кореспондується із законодавчо закріпленим в ч.1 вказаної статті обов`язком кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На необхідності зазначення заявником у поданій заяві не лише обставин, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, але й доказів, що їх підтверджують з обов`язковим подальшим їх представленням суду, зазначено у положеннях п.3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України, яка закріплює загальні вимоги щодо змісту заяви про видачу обмежувального припису.

Оцінюючи мотивованість та обґрунтованість поданої заявником заяви про видачу судом обмежувального припису на предмет її доказового підтвердження належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами суд виходить з того, що є обгрунтовано доведеним факт вчинення заінтересованою особою ОСОБА_2 відносно заявника систематичного домашнього насильства. Вказані висновки підтверджуються наступним.

Згідно долучених заявником до матеріалів заяви копій талонів-повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с.16-19) встановлено, що заявник ОСОБА_1 зверталась 21.08.2024 року до Львівського районного управління поліції №2 ГУ НП у Львівській області та 27.02.2024 року, 19.10.2024 року, 20.10.2024 року до Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області із заявами про вчинення щодо неї протиправних дій колишнім чоловіком ОСОБА_2 погрози фізичною розправою, образи нецензурною лайкою, застосування фізичної сили (душив), спуск колес в автомобілі заявниці та облиття машини зеленкою, гучно стукає у двері і словесно погрожує вбивством та інші.

Щодо події, яка мала місце 21.08.2024 року, зокрема ОСОБА_2 застосував до заявника ОСОБА_1 фізичні силу (душив), остання зверталась за медичною допомогою, що стверджується долученою до матеріалів справи копією консультаційного висновку спеціаліста (а.с.23).

Також, відносно ОСОБА_2 04.11.2024 року інспектором Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, серії ВАД №229927 за вчинення 20.10.2024 року психологічного домашнього насильства відносно колишньої дружини ОСОБА_1 (а.с.20).

Крім того, постановою Франківського районного суду м.Львова від 09.09.2024 року у справі 465/6747/24 (провадження №3/465/3055/24) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (21.08.2024 о 13 год. 20 хв., в сквері по АДРЕСА_3 , вчинив відносно своєї колишньої дружини, ОСОБА_1 , психологічне та фізичне домашнє насильство, а саме: виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, тягнув за волосся, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП).

Як вбачається з долучених заявником до матеріалів справи роздруківок скріншотів з мобільного месенджера "Viber" (а.с.6-12) заінтересована особа ОСОБА_2 систематично надсилає заявнику ОСОБА_1 повідомлення непристойного характеру, що принижують її як жінку та маму. Зміст та правдивість вказаних повідомлень заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не оспорював, навпаки підтвердив, що такі дійсно писав він.

Зважаючи на вищенаведене, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_2 систематично вчиняє домашнє насильство щодо ОСОБА_1 . Зазначене також дає підстави стверджувати про те, що є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та про які зазначає сама заявниця у прохальній частині поданої заяви.

Встановлюючи строк дії обмежувального припису, суд враховуючи позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 415/10120/18 (провадження № 61-7849св19), згідно якої такий має бути пропорційним і достатнім та визначається із урахуванням оцінки ризиків, вважає обґрунтованим видачу обмежувального припису відносно кривдника на строк 6 місяців.

А тому з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість та підставність заявлених вимог, а тому вважає, що такі підлягають до задоволення з наведених вище мотивів.

Керуючись ст. 350-2, 350-6,350-8 ЦПК України, ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд-

ухвалив:

Заяву адвоката Змисли Марти Русланівни в інтересах ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис щодо кривдника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на строк 6 (шість) місяців:

- наближатися на відстань менше 300 м. до місця проживання постраждалої ОСОБА_1 (РНОКРЙЙ: НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 та будь-якого її фактичного місця перебування.

- перебувати за місцем проживання постраждалої ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

- вести листувания, телефонні розмови з постраждалою ОСОБА_1 та контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Допустити рішення суду до негайного виконання. Рішення суду про видачу обмежувального припису у відповідності до вимог ч.4 ст.350-6 ЦПК України підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Повідомити про прийняте рішення Львівське районне управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, та Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Білоус Ю. Б.