Справа № 354/1382/23
Провадження № 2/354/149/24
УХВАЛА

(про забезпечення позову)

12 червня 2024 року м. Яремче

Суддя Яремчанського міського суду Івано-Франківської області Остап`юк М.В., розглянувши заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними, поділ спільного майна, визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Яремчанського міського суду Івано-Франківської області перебуває вказана цивільна справа.

29.05.2024 на адресу суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Бойчука Н.П. в якій просив Суд вжити заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 130 кв.м., житловою площею 72,6 кв.м.; земельну ділянку площею 0,1082 га, кадастровий номер :12:009:0053, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 265 кв.м., житловою площею 84,6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , площею 19,4 кв.м. (поверх III літ. 2Е), розташоване за адресою: АДРЕСА_3 ; машиномісце № НОМЕР_1 , площею 18,5 кв.м. (поверх III літ 2Е), розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ; земельну ділянку площею 0,2373 гa, кадастровий номер :12:009:0052, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку площею 0,0617 гa, кадастровий номер :12:006:0121, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 81,2 кв.м.: основна площа приміщень складає 58,6 кв. м., допоміжна - 22,6 кв. м., розташоване в АДРЕСА_3 .

Заява мотивована тим, що вданий час Позивачці з оголошення на інтернет- сайті ОЛХ стало відомо про те, що квартира АДРЕСА_1 , яка є предметом спору у цій справі, виставлена на продаж, на підтвердження чого Позивачка подала роздруківку оголошення, а також фотокартки на яких зображені Позивачка, Відповідач 1 та їх малолітня донька у цій квартирі, обладнаній такими ж меблями, що зображені в оголошенні про продаж квартири.

Позивачка вважає, що має цілком обгрунтовані підстави побоюватись, що відповідачка ОСОБА_3 може розпорядитися не тільки вищевказаною квартирою, яка є предметом спору, а й іншим майном, що зареєстроване на її ім?я, відчужити його на користь інших осіб, для ухилення від виконання рішення суду у випадку вирішення справи на користь Позивачки, що в свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд про задоволення заяви.

Зваживши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У відповідності до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності.

Відповідно до абзацу 1 частини четвертої постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно пункту 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду міста Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Судом встановлено, що на даний час між сторонами виник спір щодо визнання недійсними договорів дарування, зокрема:

-договору дарування квартири АДРЕСА_1 загальною площею 130 кв.м., житловою площею 72,6 кв.м., укладеного 18.09.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

-договору дарування земельної ділянки площе 0,1082 га, кадастровий номер :12:009:0053, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , укладеного 22.10.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

-договору дарування житлового будинку АДРЕСА_4 , укладеного 22.10.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

-договору дарування машиномісця № НОМЕР_2 , площею 19,4 кв.м. (поверх III літ. 2Е), розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , укладеного 22.10.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

-договору дарування машиномісця № НОМЕР_1 , площею 18,5 кв.м. (поверх III літ 2Е), розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , укладеного 22.10.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Серед позовних вимог Позивачка також просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 , шляхом поділу спільного майна подружжя.

Як вбачається з роздруківки оголошення на сайті ОЛХ, опублікованого 14 травня 2024 року, яке додане до матеріалів заяви, квартира у АДРЕСА_3 продається.

Позивачка стверджує, що вказана квартира є предметом спору у цій справі, на підтвердження чого долучила фотознімки, де відображено дизайн кухні та меблі аналогічні тим, які є у квартирі, що продається.

Враховучи зазначене, суд приходить до висновку, що існують ризики відчуження спірної квартири.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, практику Європейського Суду з прав людини, роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивачка, а саме в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка за договором дарування належить відповідачці 2 ОСОБА_3 , шляхом заборони останній відчужувати її, на даному етапі є обґрунтованими, співмірними із заявленими позивачем вимогами, узгоджуються з предметом позову, та не призведуть до порушення прав відповідачки 2 володіти та користуватися вказаною житловою квартирою, а обмежать лише її право відносно відчуження, що має тимчасовий характер.

Щодо накладення арешту на інше спірне майно, а саме житловий будинок, земельні ділянки, машиномісця, то в цій частині слід відмовити, оскільки Позивачкою не доведено наявність ризиків їх відчуження і інших ризиків, які утруднять або зроблять неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

З огляду на це, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін та уникнення труднощів під час виконання судового рішення в разі задоволення вимог позивача, суд приходить до висновку, що заява представника позивача - адвоката Бойчука Н.П. підлягає задоволенню частково.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 149, 150, 151 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову представника позивача - адвоката Бойчука Н.П. про забезпечення позову, - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_6 загальною площею 130 кв.м., житловою площею 72,6 кв.м., в частині заборони ОСОБА_3 вчиняти дії по її відчуженню, зокрема, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Для виконання ухвали надати її копію позивачу.

Дана ухвала відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_7 .

Боржник: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_8 .

Суддя: М. В. Остап`юк