Справа №751/3767/24
Провадження №2/751/1136/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 р. місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

суддяЛібстер А.С.
секретар судового засіданняРак Я. М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу № 751/3767/24
за позовомТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»
доОСОБА_1
простягнення заборгованості за кредитними договорами
учасники справи та представники:
від позивача не з`явились
відповідач та його представникне з`явились

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , посилаючись на те, що 31.01.2020 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 був укладений Договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № та отримання кредиту згідно Заявки-анкети на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики № від 19.02.2020 р., що акцептована відповідачем шляхом підписання електронним підписом. Відповідно до умов Договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000 грн, в межах строку дії договору 36 календарних місяців. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 3090 грн. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за Договором кредиту, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору.

14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт-Капітал» було укладено договір факторингу №14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників з договорами позики, в тому числі і за договором позики № від 31.01.2020 р.

У свою чергу, ТОВ «Вердикт-Капітал» відступило право вимоги до боржників ТОВ «Коллект центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі і за договором позики № від 31.01.2020, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 . Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 08.04.2024 року становить 60249 грн 83 коп., з яких 3090,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; ??57159,83 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги.

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором надання позики № від 31.01.2020 року у розмірі 37091,00 грн, з яких заборгованість за кредитом - 3090,00грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 34001,00 грн, а також стягнути 3028 грн судового збору та 13000 грн понесених витрат на правову допомогу.

19.07.2024 від представника відповідача - адвоката Бабинця С.П. надійшов відзив на позовну заяву,в якому зазначає, що позов в частині стягнення відсотків за користування кредитом, які перевищують тіло кредиту є необґрунтованим, безпідставним. Згідно з умовами споживчого кредиту № від 31.01.2020 строк користування кредитом складає 30 днів, загальна вартість кредиту у грошовому еквіваленті становить 4712,00 грн, за весь строк користування кредитом. Жодних доповнень до умов договору, щодо зміни умов між сторонами не укладалося. Позивач заявляє вимогу про стягнення з відповідача на його користь 37091 грн при цьому жодного розрахунку та пояснень щодо розміру відсотків не надає. Позивач придбав право вимоги за вищезазначеним договором вже після закінчення терміну його виконання боржником, тому не зрозуміло ким і за який період здійснено розрахунок заборгованості. Детального розрахунку із зазначенням часу та за який період утворилась заборгованість позивачем не надано. Крім того, звертає увагу, що з моменту надання споживчого кредиту відповідач жодного разу не отримав жодної претензії або вимоги щодо невиконання умов договору або повернення коштів. Після встановлення кредитного ліміту відповідач тільки один раз користувався кредитними коштами, термін повернення яких закінчився, таким чином вважає, що строк позовної давності за даними вимогами закінчився 01.02.2023 року. Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо поважності пропуску позовної давності просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

06.08.2024 року від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких зазначає, що Відповідач визнає факт укладення кредитного договору, видачі коштів та наявності заборгованості, проте заперечує проти розміру відсотків. У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Відповідно до пропозиції укласти договір, строк дії кредитного договору 3 роки. Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося відповідно до умов цього договору в межах строку дії кредитного договору. Сторони окремо погодили, що у випадку користування Позичальником кредитом понад строк, встановлений відповідно до п. 1.15 Договору або додатковими між сторонами, зобов`язання позичальника за цим Договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом. Відповідно до пропозиції укласти договір (оферти) від 13.12.2020 року всі інші умови викладені у правилах, з якими позивач ознайомився до укладення договору, та які є невід`ємною частиною договору, у тому числі: порядок застосування та нарахування процентів за користування кредитом (розділ 7 Правил); порядок зміни і припинення дії договору (розділ 8 Правил).

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення вказаного договору, шляхом заповнення заяви-анкети на отримання кредиту, у якій відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами та правилами надання коштів в позику. При цьому договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплату ним заборгованості у повному розмірі чи про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. У справі, що розглядається, заборгованість складається із: заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками за користування кредитом. Позивач не нараховував пеню, неустойку та/або інші штрафні санкції за невиконання умов договору, а лише відсотки за користування кредитом, у розмірі та строк, погоджений сторонами. Враховуючи, що відсотки не є пенею, їх зменшення чинним законодавством не передбачено. Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим.

Дата повернення кредиту 31.01.2023 року. Звертає увагу, що ні первісний кредитор, ні Позивач не надсилали відповідачу вимог про дострокове погашення кредиту. Отже, моментом виникнення у позивача права на звернення з даним позовом та моментом початку перебігу позовної давності є невиконання умов договору, а саме 31.01.2023 року. Таким чином, перебіг строку позовної давності закінчується 31.01.2026 року. Більш того, навіть якщо починати відлік строку для кожного окремого платежу, які мали відбутись відповідно до Графіку погашення заборгованості, перебіг таких строків було зупинено у зв`язку з введенням карантину, а в подальшому воєнного стану. Отже, строки позовної давності не були пропущені Позивачем, а, підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності у суду відсутні.

Позовна заява надійшла до суду 25.04.2024. Ухвалою головуючого судді від 20.05.2024 заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з призначенням першого судового засідання на 08.07.2024, яке відкладалось на 14.08.2024 за заявою представника відповідача.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові просив розгляд справи провести за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву щодо розгляду справи без його участі. У задоволенні позову просив відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали позовної заяви суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

31.01.2020 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 підписано Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № , відповідно до умов якого товариство надало позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії зі встановленим максимальним лімітом 20000 грн, строком на 36 місяців, тобто до 31.01.2023. Максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості становить 1,75%. Максимальна річна відсоткова ставка за кредитом становить 638,75% (а.с. 4-7).

Згідно із п. 1.1 Договору, Товариство надає Позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту (надалі по тексту - «кредит») для власних потреб на умовах цього Договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka» (надалі Правила), які є невід`ємною частиною Договору, а Позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим Договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами.

Відповідно до п.1.2 Договору, кредит надається у вигляді відновлюваної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним строком повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем.

Відповідно до п.1.9 Договору, дія цього Договору вважається продовженою на наступні 36 календарних місяців, якщо до закінчення строку дії Договору жодна із Сторін письмово не повідомила іншу Сторону про його припинення у зв`язку з закінченням строку дії Договору. Дія цього Договору може бути достроково припинена за ініціативою будь-якої із Сторін шляхом письмового повідомлення іншої Сторони та при умові відсутності зобов`язань між Сторонами. Якщо інше прямо не передбачено цим Договором або законодавством, зміни у цей Договір можуть бути внесені тільки за домовленістю Сторін, яка оформлюється Додатком до цього Договору.

19.02.2020 року ОСОБА_1 підписав електронним підписом 7f1s1s, акцепт оферти від 19.02.2020 р. на отримання 2 траншу кредиту згідно Заявки-анкети № від 19.02.2020 в рамках Договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 31.01.2020 року, відповідно до якого отримав кредит (транш) у розмірі 3090 грн, строк користування кредитом 30 днів, строк дії договору надання позики 3 роки, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом (а.с.8).

Згідно довідки про ідентифікацію, виданою ТОВ «ІНФІНАНС», клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено Договір № від 31.01.2020 року, ідентифікований ТОВ «ІНФІНАНС». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) 7f1s1s (а.с. 19).

В Заявці-Анкеті на отримання кредиту від 19.02.2020 року ОСОБА_1 зазначив суму кредиту 3090 грн, термін кредиту 30 днів, спосіб отримання кредиту та реквізити банківської платіжної картки НОМЕР_1 (а.с. 8 на звороті).

Відповідно до квитанції за сплату №49081184 вiд 19.02.2020 ТОВ «ІНФІНАНС» зараховано кошти у сумі 3090 грн на карту НОМЕР_1 (а.с. 19 на звороті).

14.07.2021 р. між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт-Капітал» було укладено договір факторингу №14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги, в тому числі і за договором позики № від 31.01.2020 року (а.с. 23).

Відповідно до витягу з Додатку №3 Реєстру боржників до Договору факторингу №14-07/21 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором № в сумі 30778,96 грн, з яких: 3090,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 27688,96грн - сума нарахованих процентів (а.с. 28).

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладений Договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором № від 31.01.2020 року (а.с. 29-31).

Згідно із витягом з Додатку №3 до Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року Реєстру боржників загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за Договором № в сумі 60,249,83 грн, з яких: 3090,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 57159,83 грн - сума нарахованих процентів (а.с.34).

Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № від 31.01.2020 року загальна заборгованість ОСОБА_1 станом на 10.01.2023 року складає 60249,83 грн (а.с. 21).

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Частиною першою статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із ч. 1, 3 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).

Отже, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», як новий кредитор, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за укладеним договором позики.

Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до статей 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором.

Із змісту статей 1054, 1055 ЦК України слідує, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

31.01.2020 року ОСОБА_1 уклав із ТОВ «Інфінанс» договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № строком дії на 36 місяців (3 роки), тобто включно до 31 січня 2023 року. В рамках дії цього договору відповідачу за його заявою 19.02.2020 року було надано кредитні кошти у розмірі 3090 грн зі строком користування 30 днів. Зазначені кошти отримані відповідачем на вказаний ним у заявці картковий рахунок, однак у тридцяти денний строк встановлений договором не були повернуті позичальнику, що підтверджується належними та допустимим доказами та не спростовано відповідачем під час надання відзиву на позов.

Щодо строку позовної давності, який просить застосувати представник відповідача у своєму відзиві суд прийшов до наступного висновку.

Підписавши анкету-заявку на отримання кредиту, відповідач погодився на п`ятирічний строк позовної давності, прописаний у п.11.2 Правил надання грошових коштів у позику (а.с.15).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Для обчислення позовної давності застосовують загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

При таких обставинах, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право).

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Однак, як встановлено вище, сторонами відповідно до положень ст. 259 ЦК України змінено строк позовної давності шляхом її збільшення до 5 років.

Також, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211 з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року.

Крім того, 17 березня 2022 року набув чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів щодо дії норм на період воєнного стану», яким було внесені зміни до ЦК України, а саме розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Тобто загальна позовна давність, перебіг якої припав на період дії в Україні правового режиму воєнного стану, продовжена законодавцем на період дії такого правового режиму. Водночас продовження строків свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні.

Таким чином, враховуючи, що до введення воєнного стану загальний строк позовної давності не минув, на момент звернення позивача до суду з позовом діяв правовий режим воєнного стану, суд дійшов до висновку, що позовна заява, яка надіслана до суду поштовим відправленням 22.04.2024 року (а.с.51), подана в межах строку позовної давності, а отже строки позовної давності не пропущені позивачем, а клопотання представника відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками, суд виходить з наступного.

З дослідженого судом розрахунку заборгованості слідує, що у ОСОБА_1 перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» станом на 14.07.2021, тобто на дату відступлення права вимоги ТОВ «Інфінанс» ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (в межах заявлених позовних вимог), заборгованість по основній сумі кредиту становить 3090,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 27688,96 грн (а.с. 21), відповідно наданого позивачем розрахунку заборгованості заборгованість за договором на 08.04.2024 року складає 60249,83 грн (а.с. 22).

Разом із тим позивач просить стягнути з врахуванням принципу розумності, співмірності і пропорційності заборгованість у розмірі 37091 грн з яких: 3090 грн заборгованість за кредитом (тілом кредиту), заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс» 34001 грн. Однак, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги складала 27688,96 грн , а не 34 001 грн, як зазначено в позовній заяві.

Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, за встановлених обставин справи та аналізу сукупності наданих доказів, суд доходить висновку, що заявлені вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню у розмірі 30778 гривень 96 копійок, що складається з: 3090,00 грн - заборгованості за тілом кредиту та 27688,96 грн - заборгованості за відсотками.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем понесені та документально підтверджені витрати на сплату судового збору у мінімальному розмірі (а.с.1а), які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно з пунктом 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно із частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представником позивача надано суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», прайс лист АО «Лігал Асісстанс», платіжна інструкція № від 15 березня 2024 року, заявку на надання юридичної допомоги №513 від 01.03.2024 року та витяг з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 08.03.2024 року, вартість наданих послуг складає 13000 грн, з яких: надання усної консультації - 4000 грн, складання позовної заяви - 9000 грн (а.с. 45-50).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду без участі сторін, часткового задоволення позову, обсягу виконаних робіт, часом, витраченим на виконання таких робіт, відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати є не співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.

Керуючись ст.ст. 525-527, 530, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 280-289, 354, 355 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306) заборгованість за Договором № від 31.01.2020 року у розмірі 30778 гривень 96 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306) судовий збір у сумі 3028 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 14.08.2024.

Суддя А. С. Лібстер