Номер провадження: 22-ц/813/3845/24
Справа № 501/4413/21
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М.І.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Громіка Р.Д., Дришлюка А.І.,

при секретарі судового засідання: Узун Н.Д.,

переглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 листопада 2023 року по справі за позовом Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області (даді КП «ЧТЕ») звернулось до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії в якому просить суд стягнути з відповідача 4 807,56 грн основного боргу; 521,46 грн інфляційні; 185,71 грн три відсотки річних; 2 270,00 грн судового збору.

Позов обґрунтований тим, що відповідачка є власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підключене до системи централізованого опалення м. Чорноморська.

Відповідно до договору №361-Ч732 від 01.10.2016 КП «ЧТЕ» здійснює постачання теплової енергії та опалення в потрібних відповідачці обсягах, а відповідачка зобов`язується сплачувати отримані послуги за встановленими тарифами.

В період з листопада 2019 по жовтень 2021 включно КП «ЧТЕ» надавалися послуги по теплопостачанню ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується актом про включення систем опалення від 22.11.2019, розпорядженням Чорноморського міського голови про початок опалювального сезону 2019-2020 років.

Згідно п. 6.5 договору №361-Ч732 від 01.10.2016 сплата за послуги ФОП ОСОБА_1 повинна здійснюватися щомісячно по виставленим рахункам на протязі трьох банківських днів з часу отримання рахунку. Рахунки на оплату за послуги по теплопостачанню щомісяця надавалися відповідачці, але у період з листопада 2019 року по жовтень 2021 року включно вищезазначена умова договору відповідачкою не виконувалась в повному обсязі і станом на 11.11.2021 виникла заборгованість у сумі 4 807,56 грн.

Позивач зазначає, що за весь час прострочки сума збитків, з урахуванням встановленого індексу інфляції нанесених відповідачем КП «ЧТЕ» складає 521,46 грн, три відсотки річних 185,71 грн.

У зв`язку з цим представник позивача звернувся до суду з даним позовом.

Відповідачка ОСОБА_1 надала до суду відзив на позов в кому просила суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що розрахунки вартості послуг з централізованого опалення не відповідають затвердженим тарифам, позивачем не доведено обґрунтованість розрахунків, споживачем не узгоджувалось з енергопостачальною організацією отримання споживачем відомостей про складові нового тарифу, порядок нарахування та розмір нового тарифу, тощо.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 подала до суду зустрічний позов до КП «ЧТЕ» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про зобов`язання вчинити певні, згідно якого просить суд зобов`язати КП «ЧТЕ» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області проводити зарахування сплачених нею грошових коштів згідно календарної черговості надання послуг теплопостачання.

Позов обґрунтовано тим, що 01.10.2016 між сторонами укладено договір №361-Ч732 на постачання теплової енергії.

Позивачем за зустрічним позовом сплачувались кошти за фактично отриманими рахунками.

В січні 2022 позивачку було повідомлено, що останнім платежем від 19.01.2022 проведено перерахунок у зв`язку із зменшенням ціни на газ. Поряд з цим, відповідач самостійно визначає період за яким необхідно зараховувати отримані кошти без врахування календарної черговості надання послуг теплопостачання. Такими діями відповідач створює ситуацію за якою нараховуються інфляційні втрати та фінансові санкції нібито за прострочку платежу, тощо.

ОСОБА_1 надала до суду заяву про зміну предмета зустрічного позову, згідно якої просила суд визнати припиненим з 11.04.2023 правовідносини за укладеним 01.01.2016 між КП «ЧТЕ» та ОСОБА_1 договір №361-Ч 732 про постачання теплової енергії, посилаючись на те, що 11.04.2023 державним реєстратором прийнято два рішення №67159804 та 67159325 про поділ нежитлового приміщення на дві житлові квартири. Таким чином нежитлового приміщення, за яким був укладений договір №361-Ч732 вже не існує, а правовідносини припинились.

Представник КП «ЧТЕ» надав до суду заяву, згідно якої просить суд стягнути з ОСОБА_1 521,46 грн інфляційних втрат та 185,71 грн відсотки річних. Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 сплатила заборгованість в розмірі 4 807,56 грн, яка виникла за період з листопада 2019 року по жовтень 2021 року в повному обсязі. Однак, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За весь час прострочки сума збитків, з врахуванням встановленого індексу інфляції нанесених відповідачем позивачу складає 521,46 грн інфляційних втрат та 185,71 грн відсотки річних.

Представник КП «ЧТЕ» надав до суду пояснення в яких просив суд відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 та задовольнити первісний позов.

ОСОБА_1 надала до суду доповнення до клопотання та вказала, що вона сплатила 521,46 грн інфляційних втрат та 185,71 грн відсотки річних, про що надала копію квитанції.

Представник КП «ЧТЕ» надав до суду заяву та пояснення в яких просив суд задовольнити первісний позов, посилаючись на те, що з доводами викладеними у вказаному клопотанні не погоджується, оскільки відповідачкою 26.04.2023 сплачено 710 грн з призначенням платежу відповідно до наданої квитанції, а саме: «Доплата за теплопостачання згідно рахунку №361-Ч732», а врахунку №361-Ч732 не значиться суми збитків, а лише суми нарахувань та заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії.

В судове засідання до суду першої інстанції сторони не з`явились.

16 листопада 2023 року рішенням Іллічівського міського суду Одеської області позов КП «ЧТЕ» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «ЧТЕ» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області 521,46 грн інфляційні; 185,71 грн три відсотки річних.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до КП «ЧТЕ» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про визнання припиненими з 11.04.2023 правовідносин за укладеним 01.01.2016 між КП «ЧТЕ» та ОСОБА_1 договору №361-Ч 732 про постачання теплової енергії відмовлено (т. 2, а.с. 75-86).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане рішення.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання, призначене на 21 листопада 2024 року об 14 год 00 хв сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням та довідкою, наявними в матеріалах справи (а.с. 127-129).

Так, відповідачці ОСОБА_1 судова повістка направлялась на повідомлену нею при зверненні з позовом адресу проживання та реєстрації, поштове повідомлення повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно ч. 1 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місце знаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Таким чином, оскільки судові повістки направлялась на єдину відому суду адресу місця реєстрації відповідачки, яка є апелянтом, та враховуючи, що отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а саме суду, апеляційний суд в достатній мірі виконав обов`язок щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи.

Крім того, слід наголосити на тому, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії" від 07.07.1989).

У рішенні ЄСПЛ у справі "Тойшлер проти Германії" від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги частково за первісним позовом, суд першої інстанції посилався на те, що надані стороною позивача в обґрунтування своїх позовних вимог розрахунки заборгованості, пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних складені з чітким зазначенням суми заборгованості за кожен місяць отримання споживачем централізованого опалення тому суд вважав доведеними ті обставини, що відповідач ухилявся від своєчасного виконання взятих на себе зобов`язань щодо оплати вартості наданих йому послуг, а тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача 521,46 грн інфляційних втрат та 185,71 трьох відсотків річних.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо відмови у задоволенні зустрічного позову, вказав, що позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 не надано до суду доказів того, що вона зверталась до енергопостачальної компанії щодо переоформлення документації та отримала будь-яку відмову щодо припинення з 11 квітня 2023 року правовідносин за укладеним 01 січня 2016 року між КП «ЧТЕ» та ОСОБА_1 договору №361-Ч 732 про постачання теплової енергії, а тому прийшов до висновку, що позивачем за зустрічним позовом не доведено порушення її права.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали та обставини справи, вважає вказані висновки суду першої інстанції такими, що в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору-купівлі-продажу від 04.08.2016 (т. 1, а.с. 5-6).

01 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та КП «ЧТЕ» укладено договір №361-Ч 732 про постачання теплової енергії, що підтверджується копією договору (т. 1, а.с. 8-10).

Відповідно до договору №361-Ч732 від 01.10.2016 на постачання теплової енергії, КП «ЧТЕ» здійснює надання послуг з постачання теплової енергії на опалення в потрібних відповідачу обсягах, а відповідач зобов`язується сплачувати отримані послуги за встановленими тарифами (цінами), про що свідчить безпосередньо даний договір.

Додатком 1 до договору передбачена вартість послуг з теплопостачання, яка встановлена рішенням виконавчого комітету Чорноморської міської ради.

Також, п. 6.2 договору передбачено, що плата за послуги по теплопостачанню може бути змінено в односторонньому порядку на підставі рішення відповідних органів.

Рішенням виконавчого комітету Чорноморської міської ради №20 від 31.01.2018 встановлено двоставкові тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, на послуги з централізованого опалення КП «ЧТЕ» Чорноморської міської ради Одеської області (т. 1, а.с. 14-17).

Рішенням ВК Чорноморської міської ради №134 від 23.07.2020 встановлено двоставкові тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, на послуги з централізованого опалення КП «ЧТЕ» Чорноморської міської ради Одеської області (т. 1, а.с. 19-30).

Рішенням ВК Чорноморської міської ради №199 від 22.10.2020 внесено зміни до рішення виконавчого комітету Чорноморської міської ради №20 від 31 січня 2018 року (т. 1, а.с. 32-40).

Про зміну тарифів на підставі рішень виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області від 03.12.2018 №375, від 23.07.2020 №134, від 22.20.2020 №199 відповідачка повідомлена, що підтверджується копіями повідомлень від 06.12.2018 року №01-05.1/1040, від 31.07.2020 №01-05.1/568, від 28.10.2020 №01-05.1/781 (т. 1, а.с. 13, 18, 31).

В період з листопада 2019 року по жовтень 2021 року включно КП «ЧТЕ» надавалися послуги по теплопостачанню ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується актом про включення систем опалення від 22.11.2019 (т. 1, а.с. 54), розпорядженням Чорноморського міського голови про початок опалювального сезону 2019-2020 років (т. 1, а.с. 52).

Згідно п. 6.5 договору №361-Ч732 від 01.10.2016, сплата за послуги ФОП ОСОБА_1 повинна здійснюватися щомісячно по виставленим рахункам на протязі трьох банківських днів з часу отримання рахунку. Рахунки на оплату за послуги по теплопостачанню щомісяця надавалися відповідачу, але відповідачем у період з листопада 2019 року по жовтень 2020 року включно вищезазначена умова договору не виконувалась в повному обсязі і станом на 11 листопада 2021 року виникла заборгованість у сумі 4 807,56 грн, що підтверджується копією відомості нарахувань і оплат (т. 1, а.с. 39).

29 червня 2022 року ОСОБА_1 направила на адресу КП «ЧТЕ» про припинення договору №361-Ч732 від 01.10.2016 (т. 2, а.с. 8-9).

13 липня 2022 року КП «ЧТЕ» листом, відправленим на адресу ОСОБА_1 направлено відповідь на її заяву про припинення договору, згідно якої останній роз`яснено, що КП «ЧТЕ» не може узгодити припинення дії надання послуг та дії договору на підставі Порядку відключення споживачів від системи централізованого опалення та постачання гарячої води», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства.

11 квітня 2023 року державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №67159804 та 67159325 про поділ нежитлового приміщення на дві житлові квартири (т. 2, а.с. 14-15).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що нею під час розгляду справи в суді першої інстанції було подано квитанції про сплату заборгованості в повному обсязі, а отже враховуючи відсутність заборгованості то відсутні підстави для застосування відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Колегія суддів вважає зазначені доводи неспроможними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями ст.901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст.25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Згідно п.18 Правил «Надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, плата за послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення вноситься щомісячно.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 не заперечувала наявності заборгованості, більш того, під час розгляду справи в суді першої інстанції надала відповідні квитанції про сплату боргу, які були прийняті судом.

В свою чергу, суд першої інстанції не взяв до уваги квитанцію від 26 квітня 2023 року (т. 1, а.с. 247), згідно якої ОСОБА_1 сплатила на рахунок позивача КП «ЧТЕ» 710 грн, як повідомила сама відповідачка за первісним позовом, зазначена сума була сплачена нею в рахунок погашення заборгованості, яка складалась із суми 3% річних в розмірі 185,71 грн та інфляції в сумі 521,46 грн.

Судом першої інстанції наголошено на тому, що у наданій квитанції не значаться суми збитків, а лише суми нарахувань та заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії.

Так, позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог, було надано розрахунки заборгованості, пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних складені з чітким зазначенням суми заборгованості за кожен місяць отримання споживачем централізованого опалення, відповідачка добровільно сплатила повну суму заборгованості.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вважав доведеними ті обставини, що відповідач ухилявся від своєчасного виконання взятих на себе зобов`язань щодо оплати вартості наданих йому послуг, а тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача 521,46 грн інфляційних втрат та 185,71 трьох відсотків річних.

Слід наголосити на тому, що 3% річних та інфляційні втрати не є сумою заборгованості відповідача перед позивачем, а тому їх оплата не може вважатись доплатою за послуги електропостачання, а отже з ОСОБА_1 підлягають стягненню суми збитків підприємства.

Щодо відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог, то апелянт вважає, що судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_1 тричі зверталась до КП «ЧТЕ» з повідомленнями про припинення договору.

Апеляційний суд, вважає вірними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

Споживач має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється тільки в тому випадку, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування схемою теплопостачання відповідно до Закону України "Про теплопостачання".

З відповіді КП «ЧТЕ» на повідомлення щодо припинення договору «Про постачання теплової енергії» від 01.10.2016 вбачається, що заявниця ОСОБА_1 була повідомлена, що на момент звернення в Україні діє «Порядок відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води», затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства від 26.07.2019 за №169.

Порядком унеможливлюється відключення від теплопостачання окремих квартир (приміщень) багатоквартирних житлових будинків підключених до мереж теплопостачання.

Зазначено, що Порядком передбачена можливість відключення всього житлового будинку в цілому, якщо рішення буде прийнято співвласниками будинку, площа яких разом перевищує 75% загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень.

Рішення щодо відключення споживачів від системи централізованого опалення приймається постійно діючою Комісією для розгляду питань щодо відключення від системи централізованого опалення.

Заявнику роз`яснено, що КП «ЧТЕ» не має повноважень щодо прийняття рішення про відключення нежитлового приміщення ОСОБА_1 від системи централізованого опалення, для цього їй необхідно звернутись до Комісії та зазначено адресу для звернення.

Відповідно до зазначеного Порядку, рішення щодо відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, від ЦО та/або ГВП приймається органом місцевого самоврядування відповідно до законодавства за письмовою заявою власника (співвласників) такої будівлі, в тому числі житлового будинку, з урахуванням рішення Комісії.

Власник (співвласники) будівлі, в тому числі житлового будинку, подає (подають) до органу місцевого самоврядування заяву про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП, яка складається в довільній формі, із зазначенням причини відключення, а також інформацію про намір влаштування в будівлі систем індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання). Для багатоквартирного будинку до заяви додатково додається протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку (витяг із протоколу) про ухвалене співвласниками рішення про відключення будинку від ЦО та/або ГВП та зазначаються особи, уповноважені представляти інтереси співвласників у вирішенні питань щодо відключення багатоквартирного будинку.

Орган місцевого самоврядування відповідно до законодавства розглядає подані документи за наявності затвердженої ним схеми теплопостачання відповідного населеного пункту.

Заява про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП передається на розгляд Комісії.

Комісія на найближчому засіданні розглядає заяву про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП за участю заявника чи його уповноваженого представника.

Комісія приймає рішення щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП та надає пропозиції щодо типу системи індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання), яку можна встановити в будівлі після відключення.

З огляду на викладене, законодавством чітко визначено порядок відключення від системи централізованого опалення, проте дана дія не входить до повноважень КП «ЧТЕ», а тому позовні вимоги зустрічного позову не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суду на підставі ст. 375 ЦПК України, відхиляючи апеляційну скаргу, залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 09 грудня 2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік