Справа № 932/2741/23
Провадження № 2/932/829/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

за участю секретаря Кирилішиної В.Д.,

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, на обгрунтування якого зазначила, що рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21.09.2021 року (справа№ 204/5066/21) з ОСОБА_2 стягнуто на її користь аліменти на утримання їхньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Виданий судом виконавчий лист по справі був направлений на примусове виконання до Шевченківського ВДВС. Протягом 2021 року-2022 року середня сума аліментів, що перераховувалася відповідачем, складала 4000 грн. Однак позивачка змушена була витрачати більше , ніж отримувала від відповідача. Так, донька відвідує курси вивчення англійської мови, вартість яких складає 1800 грн., майстерню «Веселі барви», де займається малюванням, школу сучасної хореографії. Таким чином, розмір витрат на фізичний та розумовий розвиток дитини становить близько 5000 грн. На забезпечення дитини одягом, їжею та побутовими речами позивачка витрачає зараз близько 4000 грн. Оскільки заробітна плата відповідача зросла, він придбав новий автомобіль, його матеріальний стан покращився, позивачка просить суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача , з 1/5 частини до частини.

Ухвалою суду від 24.04.2023 року було відкрито спрощене провадження по даній цивільній справі, призначено до судового розгляду на 17.07.2023 року.

07.07.2023 року відповідач ОСОБА_2 подав письмовий відзив на позов, в якому позов не визнав в повному обсязі з огляду на те, що він своєчасно і в повному обсязі виконує свої обов`язки щодо утримання доньки , щомісячно бухгалтерія ГУНП в Дніпропетровській області, де він працює, вираховує за виконавчим листом з його заробітної плати аліменти, розмір яких в 2023 році складає в середньому 7882 грн. на місяць, при цьому прожитковий мінімум визначений Законом України « Про Державний бюджет України» в 2023 році складає 2833 грн на дітей віком від 6 років до 18 років. Наголошує на тому, що батьки обоє повинні приймати участь в утриманні дитини. Сума на розвиток здібностей дитини не підтверджена документально. До того ж, згідно ч.2 ст. 185 СК України , розмір участі одного з батьків у додаткових витратах в разі спору визначається за рішенням суду. При цьому , сума витрат на утримання дитини без включення суми непідтверджених інших додаткових витрат , а саме, у розмірі 4 000 грн. для «забезпечення їжею, одягом, побутовими речами» майже у 2 рази нижче суми аліментів, що сплачує відповідач. З 9000 грн. визначених позивачем сумарно щомісячних витрат на утриманні дитини 7800 грн сплачує відповідач. Зазначає, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки-пенсіонери ( 69 та 70 років), які мають хронічні захворювання та потребують медичного догляду та його матеріальної допомоги. Він також потребує невідкладного стоматологічного медичного лікування, що дороговартісне, вдруге одружився, має кредитні зобов`язання, сплачує за комунальні послуги. Позивачка також вдруге вийшла заміж, народила другу дитину. З урахуванням зазначеного, вважає, що 7800 грн. 1/5 частини заробітку, розмір аліментів, які він сплачує на утримання своєї доньки ОСОБА_4 , є достатнім. В задоволенні позову просив відмовити.

14.07.2023 року від позивачка судом отримано та долучено до матеріалів цивільної справи заперечення на відзив, в яких позивачка зазначила, що доказів перебування на утриманні відповідача батьків та дружини матеріали справи не містять, сплата комунальних платежів, необхідність встановлення імплантів не повинні впливати на забезпечення гідного рівня життя дитини.

22.09.2023 року відповідач надав заперечення на відповідь на відзив, де зазначив, що за період 2022 року-2023 року пропорційно до його заробітної плати виріс і розмір аліментів, які він сплачує на утримання дитини: в грудні 2021 року 2966 грн., в січні 2022 року 4036 грн., в березні 2022 року 7353 грн., в листопаді та грудні 2023 року по 9163 грн. та 9686 грн. відповідно, в березні-червні 2023 року по 7798 грн. щомісячно, що підтверджується звітами бухгалтерії ГУНП. Надав довідку МРЕВ про відсутність у нього у власності автомобіля будь-якого. Окрім аліментів, відповідач здійснював інші додаткові витрати: придбання вітамінів, іграшок, відвідування дитячих розважальних центрів та дозвілля, про шо надав відповідні фіскальні чеки та платіжні інструкції. До того ж , чоловік позивачки ОСОБА_5 є власником, директором та кінцевим бенефіціаром ТОВ «ОПТХИМТРЕЙД». Тобто матеріальний стан позивачки поліпшився, її твердження про погіршення матеріального стану та щодо непосильних витрат є надуманими.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, на їхньому задоволенні наполягала. Не заперечувала, що , дійсно, з туристичною метою разом з донькою ОСОБА_4 відвідувала в травні 2023 року Іспанію.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначив, що матеріальний стан позивачки не є скрутним, її рівень життя дозволяє туристичне відвідування впродовж 2 тижнів разом з дитиною Іспанії. Він не відмовляється від утримання доньки, сплачує аліменти, розмір яких виріс в зв`язку зі зростанням розміру заробітної плати. Щодо додаткових витрат на відвідування донькою танців, малювання, використання послуг репетитора, то вони не підтверджені належними доказами.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про відсутність обгрунтованих підстав для задоволення позову з огляду на таке:

Судом встановлено, що 21 вересня 2013 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1280, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 21 вересня 2013 року.

Від подружнього життя сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 14 березня 2016 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 389. У вказаному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені позивач та відповідач.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2021 року по справі № 932/14344/20 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Вказане рішення суду набрало законної сили 17 квітня 2021 року.

Позивач у зв`язку з укладенням 18 червня 2021 року шлюбу з ОСОБА_5 змінила прізвище, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим 18 червня 2021 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 327.

Малолітня ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21.09.2021 року (справа № 204/5066/21) з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їхньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки № 20/1-2625 від 03.07.2023 року, відповідач ОСОБА_2 проходить службу в ГУНП в Дніпропетровській області на посаді заступника начальника управління начальника організаційно-аналітичного відділу управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного забезпечення та оперативного реагування.

Зі звітів про здійснені відрахування та виплати за період з жовтня 2021 року по грудень 2022 року та за період з січня 2023 року по серпень 2023 року , виданих ГУНП в Дніпропетровській області, щодо ОСОБА_2 вбачається, що пропорційно до його заробітної плати виріс і розмір аліментів, які він сплачує на утримання дитини: в грудні 2021 року 2966,66 грн., в січні 2022 року 4036,82 грн., в березні 2022 року 7353,66 грн., в листопаді та грудні 2022 року по 9163,70 грн. та 9686,35 грн. відповідно, в березні-червні 2023 року по 7798 грн. щомісячно.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 2 833 гривні.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).

Частинами 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідач у відзиві та в судовому засіданні зазначає, що не відмовляється від виконання свого обов`язку утримувати доньку, утримував та продовжує утримувати дитину, має офіційний дохід щомісяця в 2023 році близько 39000 гривень та можливість сплачувати аліменти, тому просить залишити розмір аліментів у розмірі 1/5 частини з усіх видів доходів ( заробітку) щомісячно, визначений рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21.09.2021 року. Доказів погіршення свого матеріального стану позивачка не надала, доказів збільшення витрат на утримання дитини позивачка не надала.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Слід також зважати на необхідність за загальним правилом дотримання паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини, якщо не встановлено і не доведено підстав для відступу від такого паритету. У свою чергу, позивачкою не мотивовано розмір аліментів понад 9 000 грн. на утримання малолітньої дитини, не надано належних доказів щодо розміру власних доходів та щомісячних витрат на утримання дитини, з яких 7800 грн наразі сплачує батько дитини відповідач ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини».

Такі ж висновки містяться у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 524/7388/17 (провадження № 61-37490св18), від 11 вересня 2019 року у справі №662/64/18 (провадження № 61-41266св18), від 05 лютого 2020 року у справі № 664/252/19-ц (провадження № 61-20737св19), від 13 лютого 2020 року у справі № 466/4009/18 (провадження № 61-10529св19), від 27 травня 2020 року у справі №128/373/18 (провадження № 61-43813св18).

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено у 2024 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 3 196,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на даний час малолітня донька потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. На думку позивачки, у відповідача покращився матеріальний стан та він працює, має постійну роботу та регулярний дохід.

Разом з тим, позивачка не подала до суду жодного доказу на підтвердження як власних доходів, так і доказів реальних витрат на утримання дитини, збільшення їх розміру.

Позивачкою також не надано доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача з часу ухвалення рішення судом про стягнення аліментів від 21.09.2021 року.

З поданих відповідачем доказів суд встановив збільшення як заробітної плати, так і пропорційного збільшення розміру аліментів, що стягуються за рішенням суду.

Також матеріали справи не містять доказів погіршення матеріального стану позивача.

Разом з тим, на утриманні відповідача перебувають непрацездатні батьки похилого віку, що підтверджується пенсійними посвідченнями № НОМЕР_4 ОСОБА_6 , виданим 04.07.2013 року , та № НОМЕР_5 ОСОБА_7 , виданого 28.07.2009 року, та наказом про звільнення ОСОБА_7 , наявні кредитні зобов`язання відповідача, що підтверджується довідкою про заборгованість АТ КБ «Приватбанк» Мамчура Д.Й. від 02.07.2023 року.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову про збільшення розміру аліментів, оскільки позивачем не доведено наявності обставин, передбачених ст. 192 СК України.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», а в задоволенні позову відмовлено, відшкодування судових витрат не здійснюється.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 7, 8, 141, 150, 180, 182, 183, 184, 192 Сімейного кодексу України, статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 193, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В повному обсязі рішення складене 12.01.2024 року.

Суддя О.С. Овчиннікова